Справа № 380/2072/22
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2022-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/2072/22
У Х В А Л А

з питань поновлення процесуальних строків

27 квітня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Чаплик І.Д.,

секретар судового засідання Посмітюх К.Т.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Ільницький О.В.,,

представника відповідача Болотін М.С.,

розглянув у підготовчому засіданні у місті Львові заяву представника позивача про поновлення строку на звернення до суду та клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області ( 79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35 ), в якому просить з урахуванням уточнених позовних вимог визнати протиправним рішення про виключення з реєстру платника єдиного податку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 18.12.2020 за №49566/10/13-01-04-20 та скасувати його.

Вимоги адміністративного позову мотивовано тим, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення контролюючим органом вказано наявність у позивача заборгованості по єдиному податку з фізичних осіб на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів (з 01.06.2020 по 01.12.2020), що передбачено п.299.10 ст.299 Податкового кодексу України. Позивач зазначає, що така заборгованість виникла у неї в зв`язку з помилковою сплатою єдиного податку з фізичних осіб на рахунок для сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування і така помилковість підтверджується як рівнозначною сумою сплати податку в розмірі 3236,20 грн., яка нею відображена у податкових деклараціях зі сплати єдиного податку за 1 і 2 квартали 2020 року, так і відсутністю у позивача обов`язку сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в зв`язку з отриманням пенсії за віком. Позивач також покликається на те, що після отримання від контролюючого органу у червні 2021 року вимоги від 29.05.2020 №93209-21 на суму 3236,20 грн. нею одразу вказана заборгованість була погашена, а тому вважає, що підстави для виключення з реєстру платника єдиного податку відсутні.

В позовній заяві позивачем також заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду, в якому позивач зазначає, що про оскаржуване рішення вона дізналася з листа Головного управління ДПС у Львівській області №36051/3/6/1301-24-02 від 10.12.2021, а до того часу не володіла інформацією про існування такого рішення. Позивач зазначила, що оскаржуване рішення від Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про виключення з реєстру платника єдиного податку не отримувала.

Ухвалою від 11.02.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено для позивача строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 28.02.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, подати відзив на позовну заяву та всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову.

На адресу суду 28.03.2022 від Головного управління ДПС у Львівській області надійшло клопотання, у якому відповідач просить розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження або за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Разом з вказаним клопотанням відповідачем подано також клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою суду від 30.03.2022 клопотання Головного управління ДПС у Львівській області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження задоволено, підготовче засідання призначено на 27.04.2022, зазначено, що заява про поновлення строків звернення до суду та клопотання про залишення позовної заяви без розгляду буде вирішуватись в судовому засіданні.

Клопотання Головного управління ДПС у Львівській області про залишення позовної заяви без розгляду мотивоване тим, що оскаржуване рішення від 18.12.2020 за №49566/10/13-01-04-20 надіслано на поштову адресу позивача ( АДРЕСА_2 ) рекомендованим відправленням з повідомленням про вручення, але конверт було повернуто із відміткою «за закінченням терміну зберігання» 23.01.2021. Оскільки позивач звернувся до суду тільки у січні 2022 року пропустивши строк звернення до суду, просить залишити позовну заяву без розгляду. Представник відповідача також зазначає про те, що особистий підпис одержувача рекомендованого поштового відправлення є обов`язковим тільки у разі вручення поштового відправлення з позначками «вручити особисто» та «судова повістка» та не вимагається при оформленні вручення іншого рекомендованого поштового відправлення, зокрема, рішення, покликаючись на встановлену правову позицію Верховним Судом у справі №826/17798/18, а також на правову позицію Верховного Суду у справах №639/4278/16-а, №813/1517/16, згідно якої контролюючий орган, не маючи інших правових механізмів на отримання персональних даних платників податків, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних платника податку та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.

Розглянувши клопотання представників сторін з питань строку звернення до суду, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) є фізичною особою-підприємцем згідно із реєстраційним записом №096743 від 16.01.2019 за реєстраційною справою, яка знаходиться в Управлінні державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, що підтверджується випискою з ЄДР ЮО ФОП та ГФ від 21.01.2019.

При реєстрації статусу фізичної особи-підприємця позивачем було обрано спрощену систему оподаткування, обліку та звітності шляхом сплати єдиного податку (ІІІ група зі ставкою єдиного податку 5), що підтверджується витягом з Реєстру платників єдиного податку від 25.01.2019 за №079.

18.12.2020 ГУ ДПС у Львівській області прийнято рішення за №49566/10/13-01-04-20 про виключення з реєстру платника єдиного податку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Вказане рішення надіслано позивачу на адресу АДРЕСА_2 , рекомендованим листом №614 з поштовим повідомленням про вручення. Однак, вказане рішення повернулось на адресу податкового органу із відміткою «за закінченням терміну зберігання» з датою 23.01.2021.

Листом №36051/3/6/1301-24-02 від 10.12.2021 Головне управління ДПС у Львівській області повідомило позивача про виявлені розбіжності між поданими позивачем податковими деклараціями за три квартали 2021 року та системою оподаткування, обліку та звітності, а також повідомлено, що відповідно до інформаційних баз даних фізична особа підприємець ОСОБА_1 перебуває на загальній системі оподаткування, обліку та звітності.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів регулюються КАС України.

Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Вищенаведені правові положення свідчать, що законодавець допускає ймовірність виявлення судом факту недотримання строку звернення до суду і після відкриття провадження у справі, внаслідок чого позов може бути залишений без розгляду. При цьому, приписи статті 123 КАС України передбачають право особи подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з наведенням поважних причин такого пропуску.

Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.

Згідно із пунктом 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Абзацами першим - третім пункту 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

За змістом пункту 58.19 статті 58 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Відповідно ж до пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Застосування норм пунктів 56.18, 56.19 статті 56, пункту 102.1 статті 102 ПК України в системному зв`язку дає підстави для висновку, що нормою пункту 56.18 встановлено спеціальний строк на оскарження платником податків податкових повідомлень-рішень та інших рішень про нарахування грошових зобов`язань.

У постанові від 24.04.2020 у справі №520/6895/19 Верховний Суд, застосовуючи наведені норми, зробив висновок, що законодавець в абзаці першому пункту 56.18 статті 56 ПК України під висловом "або інше рішення контролюючого органу" розумів саме рішення контролюючого органу, яке безпосередньо впливає на розмір грошового (податкового) зобов`язання платника податків.

Отже, ПК України не встановлює спеціального строку звернення до суду з позовом про оскарження рішень контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, а відтак, до позовів платників податків про визнання протиправними рішень контролюючого органу про виключення з реєстру платника єдиного податку застосовуються загальні строки звернення до суду, визначені нормами статті 122 КАС України, а не ПК України.

Саме такий підхід до розуміння норм права щодо строку звернення до суду з позовом про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного із визначенням грошових зобов`язань, викладено у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 11.10.2019 у справі №640/20468/18 (адміністративне провадження №К/9901/16396/19).

При цьому, незважаючи на те, що судом сформульовано у цій постанові правовий висновок щодо строку оскарження у судовому порядку інших рішень контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору, це не змінює підхід до застосування строку звернення до суду з позовами про визнання протиправним рішення контролюючого органу у сфері оподаткування.

Відтак, строк подання позовної заяви про визнання протиправним і скасування рішення про виключення з реєстру платника єдиного податку, у разі, коли платником податків не використовувалась процедура адміністративного оскарження такого рішення як досудовий порядок вирішення спору, становить шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Подібна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду, зокрема, від 23.04.2021 у справі №380/10006/20 (адміністративне провадження №К/9901/4883/21), від 25.05.2021 у справі №420/8997/20 (адміністративне провадження №К/9901/5822/21), від 30.06.2021 у справі №420/6333/20 (адміністративне провадження №К/9901/6215/21).

Крім цього, при наданні правової оцінки питанню дотримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовом, слід встановити день, коли позивач дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

У цій справі позивач доводить свою позицію про поважність причин пропуску нею строку звернення до суду тим, що вона довідалася про існування оскаржуваного рішення з листа Головного управління ДПС у Львівській області №36051/3/6/1301-24-02 від 10.12.2021, а до того часу не володіла інформацією про існування такого рішення.

Водночас, за позицією відповідача, оскаржуване рішення від 18.12.2020 за №49566/10/13-01-04-20 направлялося на зареєстровану адресу позивача, тому вважається належним чином врученим.

Слід зазначити, що питання листування платників податків та контролюючих органів унормовано статтею 42 ПК України.

Відповідно до пункту 42.2. статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до пункту 42.2. статті 42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику). У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

З аналізу наведених норм слідує, що надіслання рішення здійснюється контролюючим органом за адресою місця проживання чи останнього відомого місця перебування фізичної особи (місцезнаходження - для юридичної особи). При цьому, на платника податку покладено обов`язок із повідомлення контролюючого органу про зміну ним свого місця проживання (місцезнаходження). У разі виконання платником такого обов`язку є підстави для звільнення його від виконання документів, надісланих податковим органом за неактуальною адресою. Зокрема, пунктом 42.3 статті 42 ПК України передбачено, що якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Таким чином, за загальним правилом невиконання платником податку обов`язку щодо повідомлення контролюючого органу про зміну ним місця проживання позбавляє його можливості посилатися у відповідному спорі на обставини невручення йому відповідних документів, якщо буде встановлено, що такі документи були направлені на визначену платником при взятті на облік адресу.

Водночас, на переконання суду, такі негативні наслідки не можуть бути поширені на випадок, коли спірним є питання виключення позивача із Реєстру платника єдиного податку при відсутності у нього податкової заборгованості.

У цій справі суд встановив, що направлена контролюючим органом поштова кореспонденція повернулася із зазначенням причини повернення - «за закінченням терміну зберігання». При цьому, позивач продовжувала подавати податкові декларації протягом 2021 року зі сплати єдиного податку з фізичних осіб та їх сплачувати, що підтверджує її необізнаність про існування оскаржуваного рішення. Про прийняття оскаржуваного рішення їй стало відомо з листа Головного управління ДПС у Львівській області №36051/3/6/1301-24-02 від 10.12.2021, яким позивача повідомлено про виявлені розбіжності між поданими позивачем податковими деклараціями за три квартали 2021 року та системою оподаткування, обліку та звітності, а також вказано, що фізична особа підприємець ОСОБА_1 перебуває на загальній системі оподаткування, обліку та звітності відповідно до інформаційних баз даних.

Суд також враховує те, що податковим органом було повідомлено позивача про існування спірної заборгованості, яка утворилася внаслідок помилкової сплати не на ті рахунки, у червні 2021 року, проте, не вжито заходів про повідомлення позивача про існування оскаржуваного рішення при наявності факту повернення поштової кореспонденції із зазначенням причини повернення - «за закінченням терміну зберігання». Інших доказів повідомлення позивача про наявність оскаржуваного рішення відповідачем також не подано.

Суд зазначає, що органи державної влади повинні уникати проявів надмірного формалізму при реалізації наданих їм повноважень та сприяти іншим учасникам публічних правовідносин у реалізації їх прав, зокрема щодо належного та своєчасного сповіщення про прийняті суб`єктом владних повноважень відносно них рішення.

Враховуючи викладене, за наявності у розпорядженні контролюючого органу сумнівів про статус платника єдиного податку, невжиття контролюючим органом дій шодо реального повідомлення позивача про існування оскаржуваного рішення може бути розцінено судом як поважна причина пропуску строку звернення до суду із відповідним позовом.

Дотримуючись позиції Верховного Суду від 27.01.2022 №160/11673/20, а саме: що задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, зміна сталої судової практики, яка відбулася в бік тлумачення норм права щодо застосування коротших строків звернення до суду, може розглядатися судами як поважна причина при вирішенні питання поновлення строків звернення до суду в податкових правовідносинах, які виникли та набули характеру спірних до зміни такої судової практики.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року, §36, суд дійшов висновку, що право доступу до правосуддя є однією із невід`ємних складових права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції. У цьому ж рішенні (§35) ЄСПЛ зазначив, що було б немислимо, щоб частина перша статті 6 Конвенції містила детальний опис наданих сторонам процесуальних гарантій в цивільних справах і не захищала в першу чергу того, що дає можливість практично користуватися цими гарантіями доступу до суду. Ступінь доступу, який надає національне законодавство, також повинен бути достатнім для забезпечення «права на суд», беручи до уваги принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб право доступу було ефективним, особа повинна мати чітку, практичну можливість оскаржити дію, яка становить втручання у його права (рішення ЄСПЛ у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France) від 4 грудня 1995 року, §36).

Щодо обмеження права доступу до правосуддя, у рішенні по справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (рішення від 12 липня 2001 року у справі Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany, §44), ЄСПЛ зазначив, що при цьому повинно бути забезпечено, що застосовані вимоги не обмежують або не зменшують доступу до суду особи таким чином або в такій мірі, що порушується сама суть цього права. Крім того, обмеження не буде сумісним з ч.1 ст.6, якщо воно не переслідує законної мети і якщо відсутнє розумне співвідношення пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Крім того, у рішенні по справі «Ейрі проти Ірландії» (рішення від 9-го жовтня 1979 року у справі Airey v. Ireland, §24) ЄСПЛ вказав, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні або ілюзорні права, а права, які є практичними та ефективними. Особливо це стосується права доступу до суду з огляду на визначне місце, яке в демократичному суспільстві належить праву на справедливий судовий розгляд. Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ від 28.10.98 у справі «Перес де Рада Каванил`єс проти Іспанії»). Такої ж правової позиції дотримується й Верховний Суд у постанові від 18.12.2018 по справі №761/5894/17.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на звернення до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення про виключення з реєстру платника єдиного податку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 18.12.2020 за №49566/10/13-01-04-20, а тому заяву позивача необхідно задовольнити. Як наслідок, клопотання представника відповідача слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 121, 123, 243, 248, 256 КАС України, суд,-

ухвалив:

заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 строку звернення до суду із позовною заявою у справі до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення.

Поновити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовом до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення.

У задоволенні клопотання Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу суду можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Повний текст ухвали складено 02.05.2022.

Суддя Чаплик І.Д.