Справа № 300/2258/21
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2022-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" травня 2022 р. справа №300/2258/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Скільського І.І., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, періоду проходження військової служби з 05.05.1982 по 25.05.1984, періоду перебування на виборній посаді сільського голови с. Верхній Майдан з 17.04.2002 по 31.08.2010 та періодів роботи по сумісництву на посаді вчителя трудового навчання у Надвірнянській загальноосвітній середній школі І-ІІІ ступенів №3 та виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування» та зобов`язання зарахувати такі періоди роботи позивача до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування».
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу при призначенні пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» протиправно не враховано до спеціального стажу період проходження військової служби з 05.05.1982 по 25.05.1984, періоди перебування на виборній посаді сільського голови с. Верхній Майдан та роботи на посаді вчителя трудового навчання з 17.04.2002 по 31.08.2010. Вказав, що його загальний педагогічний стаж становить 43 роки 11 місяців, у зв`язку з чим він має право на грошову допомогу, як педагогічному працівнику, що не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків (а.с.19-21).
У строк, встановлений судом, позивач усунув недоліки позовної заяви, тому ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.27-28).
Представник відповідач скористалася правом на подання відзиву на позовну заяву, згідно якого просила в задоволенні позову відмовити, вказавши на відсутність підстав для зарахування до спеціального (педагогічного) трудового стажу періодів роботи за сумісництвом, оскільки до такого стажу зараховується робота за основним місцем, а доказів того, що робота позивача у вказаний період була основною не надано. Окрім цього вказала, що чинним законодавством не передбачено зарахування до спеціального стажу періоду служби в армії. Зазначила, що спеціальний (педагогічний) трудовий стаж позивача становить 12 років. Таким чином у позивача відсутній страховий стаж - 35 років для виплати грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(а.с.36-41).
Ухвалою суду від 08.11.2021 судом витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області розрахунок трудового стажу ОСОБА_1 із зазначенням, які періоди роботи зараховані (не зараховані) до спеціального (педагогічного) трудового стажу та обґрунтування причин не зарахування таких періодів (а.с.43-44).
07.12.2021 на виконання ухвали суду від 08.11.2021 відповідачем подано розрахунок трудового стажу позивача та акти перевірки щодо трудової діяльності позивача (а.с.48-58).
На адресу суду 09.12.2021 представником відповідача направлено додаткові пояснення, відповідно до яких зазначено, що з 05.02.2021 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням страхового стажу 43 роки 11 місяців. При призначенні пенсії позивача до його спеціального (педагогічного) трудового стажу враховано періоди роботи з 20.08.1980 по 28.04.1982 (вчитель трудового навчання у Перегінській середній школі №1, Рожнятівського району Івано-Франківської області) та з 01.09.2010 по 31.12.2020 (директор Надвірнянської районної станції юних техніків) що становить 12 років. Листом від 02.04.2021 повідомлено позивача, що період роботи з 29.08.1984 по 16.04.2002 (вчитель трудового навчання Надвірнянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 Надвірнянської районної ради Івано-Франківської області) не врахований до спеціального (педагогічного) стажу роботи. Після надходження акту перевірки документів для підтвердження даних про спеціальний стаж роботи, буде прийматися рішення щодо врахування даного періоду до спеціального стажу. Надалі, як зазначено представником відповідача, після надходження актів перевірки пенсійним органом, переглянуто трудовий стаж позивача та 17.05.2021 на підставі акту перевірки від 28.04.2021 №60/НД/2/3 зараховано до спеціального трудового стажу період роботи позивача на посаді вчителя трудового навчання Надвірнянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 Надвірнянської районної ради Івано-Франківської області з 29.08.1984 по 16.04.2002 та з 01.09.2006 по 31.08.2010, у зв`язку з чим загальний страховий стаж позивача становить 43 роки 11 місяців, а спеціальний трудовий стаж становить 33 роки 7 місяців. Одночасно до спеціального стажу роботи позивача не зараховано період проходження військової служби в Збройних Силах з 05.05.1982 по 25.05.1984, оскільки розділом 1 «Освіта» Переліку №909 не передбачено зарахування військової служби в Збройних Силах, до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років. Також ГУ ПФУ в Івано-Франківській області не враховано до спеціального (педагогічного) трудового стажу період роботи позивача на посаді вчителя трудового навчання Надвірнянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3, за сумісництвом з 17.04.2002 по 15.06.2002; з 01.09.2002 по 20.06.2003; з 01.09.2003 по 20.06.2004; з 01.09.2004 по 31.05.2005; з 01.09.2005 по 31.06.2006, оскільки відповідно до записів трудової книжки з 2002 по 2006 позивач перебував на виборній посаді сільського голови села Верхній Майдан, при цьому спеціальний (педагогічний) стаж роботи визначається лише за основним місцем роботи у відповідності із записами у трудовій книжці. Час роботи за сумісництвом до такого стажу не зараховується (а.с.64-66).
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17.02.2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування».
Вважаючи протиправними дії відповідача, щодо відмови у зарахуванні до спеціального (педагогічного) трудового стажу періоду з 05.05.1982 по 25.05.1984 проходження військової служби в Збройних Силах, з 17.04.2002 по 31.08.2010 перебування на виборній посаді сільського голови с. Верхній Майдан, роботи по сумісництву на посаді вчителя трудового навчання у Надвірнянській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів та виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (частини перша і друга даної статті).
Приписами частини 3 статті 46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Матеріалами справи стверджується, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком, призначену з 05.02.2021 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV.
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивач до 05.02.2021 не отримував будь-яку пенсію та звернувся за призначенням пенсії за віком вперше.
Спірним у відмові про виплату грошової допомоги, передбаченої п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», стала, на думку відповідача, відсутність у позивача спеціального (педагогічного) страхового стажу.
Так, відповідно до п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України постановою від 23 листопада 2011 року №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.
Згідно з п.2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».
Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає права на пенсію за вислугу років, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909.
Зазначеним переліком визначено, що в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах передбачені посади: вчителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
Пункт 5 цього Порядку №1191 передбачає, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
З системного аналізу наведених вище норм вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується із наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад у закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 26.08.1980 року (а.с.6-8), яка відповідно до приписів ст.48 Кодексу законів про працю та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, є основним документом, що підтверджує, стаж роботи, позивач працював на таких посадах:
- з 20.08.1980 по 28.04.1982 на посаді вчителя трудового навчання Перегінської середньої школи №1 Рожнятівського району Івано-Франківської області, звільнено з роботи у зв`язку з призовом у ряди Радянської армії;
- з 29.08.1984 по 16.04.2002 на посаді вчителя трудового навчання Надвірнянської середньої школи №3, звільнено з роботи у зв`язку з переходом на виборну посаду;
- з 10.04.2002 по 19.04.2006 обраний сільським головою с. Верхній Майдан;
- з 31.08.2006 року по 31.08.2010 року на посаді вчителя трудового навчання Надвірнянської загальноосвітньої школи №3, звільнено з роботи у зв`язку з переведенням на посаду директора Надвірнянської районної станції юних техніків;
- з 01.09.2010 року і по даний час на посаді директора Надвірнянської районної станції юних техніків.
Відповідно до довідки Перегінського ліцею №1 Перегінської селищної ради від 09.02.2021 року №07-10/04, ОСОБА_1 з 20.08.1980 (наказ по школі №26 від 21.08.1980) по 28.04.1982 (наказ по школі №10 від 28.04.1982) працював на посаді вчителя трудового навчання у Перегінській середній школі №1 (а.с.9).
Згідно довідки Надвірнянського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №251 від 15.02.2021 ОСОБА_1 , дійсно проходив військову службу у Збройних Силах з 05.05.1982 по 25.05.1984 (а.с.10).
Також, згідно довідки Надвірнянського ліцею №3 Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області від 08.02.2021 року №01-22/10 ОСОБА_1 , працював вчителем трудового навчання Надвірнянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 Надвірнянської районної ради Івано-Франківської області: з 29.08.1984 по 16.04.2002; з 17.04.2002 по 15.06.2002 (за сумісництвом); з 01.09.2002 по 20.06.2003 (за сумісництвом); з 01.09.2003 по 20.06.2004 (за сумісництвом); з 01.09.2004 по 31.05.2005 (за сумісництвом); з 01.09.2005 по 31.06.2006 (за сумісництвом); з 01.09.2006 по 31.08.2010 (а.с.11).
Відповідно до наданих ГУ ПФУ в Івано-Франківській області розрахунку трудового стажу ОСОБА_1 , актів перевірки щодо підтвердження спеціального стражу роботи позивача та додаткових пояснень від 09.12.2021, судом встановлено, що Головним управлінням 17.05.2021 позивачу зараховано до спеціального трудового стажу періоди роботи на посаді вчителя трудового навчання Надвірнянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 з 29.08.1984 по 16.04.2002 та з 01.09.2006 по 31.08.2010, у зв`язку з чим загальний страховий стаж позивача становить 43 роки 11 місяців, спеціальний (педагогічний) стаж 33 роки 7 місяців (а.с. 48-66).
З врахуванням наведеного, ГУ ПФУ в Івано-Франківській не враховано до спеціального (педагогічного) трудового стажу ОСОБА_1 період перебування на виборній посаді сільського голови села Верхній Майдан з 2002 по 2006. Також ГУ ПФУ в Івано-Франківській не враховано до спеціального (педагогічного) трудового стажу ОСОБА_1 період проходження військової служби у Збройних Силах з 05.05.1982 по 25.05.1984.
Щодо періоду роботи позивача на виборній посаді, суд зазначає наступне.
Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування врегульовані Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 року №2493-III (далі - Закон №2493-III).
Відповідно до ст.1, 2 Закону №2493-III, служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом; посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.
Посадами в органах місцевого самоврядування є:
виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах;
виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою;
посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України (ст.3 Закону №2493-III).
Згідно зі ст.7 Закону №2493-III, правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про статус депутатів місцевих рад», «Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів», цим та іншими законами України.
До виборних посад, на які особи обираються на місцевих виборах, зокрема відносяться депутати місцевих рад.
Так, згідно зі ст.1 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11.07.2002 року №93-IV (далі - Закон №93-IV), депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України.
Депутат місцевої ради, обраний секретарем сільської, селищної, міської ради, головою, заступником голови районної, обласної, районної у місті ради, працює у відповідній раді на постійній основі і не може суміщати свою службову діяльність з іншою роботою, у тому числі на громадських засадах (за винятком викладацької, наукової та творчої у позаробочий час), займатися підприємницькою діяльністю, одержувати від цього прибуток, якщо інше не передбачено законом (ч.2 ст.6 Закону №93-IV).
Відповідно до статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.
Сільський, селищний, міський голова обирається відповідною територіальною громадою на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування строком на чотири роки в порядку, визначеному законом, і здійснює свої повноваження на постійній основі.
Сільський, селищний, міський голова не може бути депутатом будь-якої ради, суміщати свою службову діяльність з іншою посадою, в тому числі на громадських засадах (крім викладацької, наукової та творчої роботи у позаробочий час), займатися підприємницькою діяльністю, одержувати від цього прибуток.
На сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом.
Тобто, посада сільського голови с.Верхній Майдан, яку займав позивач з 2002 по 2006 в розумінні ст.3 Закону №2493-III відноситься до виборних посад в органах місцевого самоврядування, на які особи обираються на місцевих виборах.
Частиною 4 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» №93-IV визначено, що час роботи депутата у місцевій раді на постійній основі зараховується до загального і безперервного стажу роботи (служби) депутата, а також стажу роботи (служби) за тією спеціальністю, за якою він працював до обрання на виборну посаду в раді.
Враховуючи вище викладене, стаж роботи ОСОБА_1 , що підтверджений записами його трудової книжки серії НОМЕР_1 від 26.08.1980, з 17.04.2002 по 19.04.2006 на виборній посаді сільського голови с. Верхній Майдан, підлягає зарахуванню до спеціального стажу, як працівника освіти.
Щодо незарахування ГУ ПФУ в Івано-Франківській області до спеціального стажу позивача періоду проходження служби в армії з 05.05.1982 по 25.05.1984, суд зазначає наступне.
Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 (а.с.6), 28.04.1982 позивач був звільнений із займаної посади вчителя трудового навчання Перегінської середньої школи №1 Рожнятівського району Івано-Франківської області, у зв`язку з призовом у ряди Радянської армії.
У подальшому, після закінчення проходження військової служби з 29.08.1984 позивача було прийнято на посаду вчителя трудового навчання Надвірнянської середньої школи №3 (а.с.6).
З огляду на вказане суд враховує, що згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
З аналізу вищевикладеної норми вбачається, що обов`язковою умовою зарахування часу проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, різновидом якої є пенсія за вислугу років, є, зокрема, робота особи за професією або на посаді, що дає право на призначення такої пенсії, на момент призову на строкову військову службу.
Водночас, частиною 3 статті 36 КЗпП УРСР було передбачено, що однією з підстав припинення трудового договору є призов або вступ працівника на військову службу.
Суд зазначає, що згідно записів трудової книжки позивача, саме із цих підстав він був звільнений з займаної посади вчителя трудового навчання.
Отже, як встановлено судом під час розгляду справи, позивач на момент призову на строкову військову службу до армії працював на посаді вчителя трудового навчання, внаслідок чого, проходження військової служби в армії з 05.05.1982 по 25.05.1984 підлягає зарахуванню до спеціального стажу роботи позивача.
Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24.04.2019 по справі № 450/3061/16-а.
Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки спеціальний (педагогічний) стаж роботи ОСОБА_1 становить більше 35 років, необхідних для виплати такої грошової допомоги.
Враховуючи все вище викладене, а також те, що пенсійним органом 17.05.2021 після надходження актів перевірки зараховано до спеціального стажу позивача період роботи з 01.09.2006 по 31.08.2010 на посаді вчителя трудового навчання у Надвірнянській загальноосвітній середній школі І-ІІІ ступенів №3, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у зарахуванні до спеціального стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, періоду проходження військової служби з 05.05.1982 по 25.05.1984, періоду перебування на виборній посаді сільського голови с. Верхній Майдан з 17.04.2002 по 19.04.2006, та виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування».
Зважаючи на вищенаведені висновки суду, з метою забезпечення належного та ефективного відновлення порушених прав позивача, слід зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати до спеціального (педагогічного) трудового стажу позивача період проходження військової служби з 05.05.1982 по 25.05.1984, період перебування на виборній посаді сільського голови с. Верхній Майдан з 17.04.2002 по 19.04.2006, та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування».
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Документально підтвердженими судовими витратами в даній справі є витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 908,00 грн., згідно квитанції №0.0.214895779.1 від 26.04.2021 (а.с.1).
Як наслідок, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню частина сплаченого судового збору в розмірі 817,20 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, що полягають у відмові зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, періоду проходження військової служби з 05.05.1982 по 25.05.1984, періоду перебування на виборній посаді сільського голови с. Верхній Майдан з 17.04.2002 по 19.04.2006, та виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до спеціального (педагогічного) трудового стажу ОСОБА_1 період проходження військової служби з 05.05.1982 по 25.05.1984, період перебування на виборній посаді сільського голови с. Верхній Майдан з 17.04.2002 по 19.04.2006, та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування».
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ;

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, , вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.