Справа № 460/11631/21
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2022 року Справа № 460/11631/21 пров. № А/857/1399/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Затолочного В.С., Мікули О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування рішень, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 1 грудня 2021 року (суддя Зозуля Д.П., м.Рівне, повний текст складено 1 грудня 2021 року), -

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі Головне управління) в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 01.07.2021 №5671/17-00-24-08 (далі Рішення).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 1 грудня 2021 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

В апеляційній скарзі вказує, що під час прийняття оскаржуваного Рішення Головне управління діяло у межах повноважень, у порядку та в спосіб встановлений Конституцією та законами України

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подала.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, а справу може бути розглянуто за наявними у ній матеріалами та на підставі наявних у ній доказів.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вказав, що помилкове визначення розрахункового рахунку в платіжному дорученні під час сплати суми єдиного внеску не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми єдиного внеску у визначений Законом строк.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що відповідно до платіжних доручень від 14.05.2019 №, 05.07.2019 № та від 05.07.2019 № позивач сплатила єдиний внесок за другий квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн.

В інтегрованій картці платника за спірний період (починаючи з липня) 2019 рік по березень 2020 року відображено операції:

19.07.2019 нараховано до сплати в сумі 2754,18 грн.

Зарахування по сплаті за 2-й квартал 2019 року в сумі 1836,12 грн відбулося за рахунок перерахування з одного рахунку на інший.

Позивачем не сплачено сума 918,06 грн по строку сплати -14.07.2019.

На недоїмку 918,06 грн відповідачем нараховано 20 % штрафної санкції в сумі 183,61 грн та пені - 82,63 грн.

По строку 21.10.2019 за 3-й квартал у позивача виник обов`язок по сплаті нарахованого внеску в сумі 2754,18 грн + 918,06 грн. сума недоїмки за 2-й квартал 2019 року.

17.10.2019 позивач сплачує кошти на загальну суму 2754,18 грн, з яких 918,06 грн. зараховуються в погашення недоїмки за 2 квартал 2019 року, а сума 1836,12 грн в сплату за 3-й квартал 2019 року.

Станом на 21.10.2019 виникла недоїмка за 3 квартал 2019 року в сумі 918,06 грн. На суму даної недоїмки нараховано штрафні санкції на суму 183,61 грн та пені 29,38 грн.

22.11.2019 ОСОБА_1 сплачено 918,06 грн. Дана сума, зарахована в сплату недоїмки за 3-й квартал 2019 року.

В січні 2020 року за 4-й квартал 2019 року нараховано до сплати позивачу 2754,18 грн, по терміну сплати - 20.01.2020.

Позивачем 10.01.2021 сплачено єдиного внеску на суму 1836,12 грн. Згідно інтегрованої картки платника недоплата становить - 918,06 грн. На суму недоїмки нараховано штрафні санкції на суму 183,61 грн та пені 46,82 грн.

В подальшому Головним управлінням прийнято Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску з 20.07.2019 по 11.03.2020. Зокрема, застосовано такі штрафні санкції: з 20.07.2019 по 17.10.2019 на суму 183,61 грн; з 21.01.2020 по 11.03.2020 на суму 183,61 грн; з 22.10.2019 по 22.11.2019 на суму 183,61 грн.

Також нараховано пені за періоди: з 20.07.2019 по 17.10.2019 на суму 82,63 грн; з 20.01.2020 по 11.03.2020 на суму 42,82 грн та з 22.10.2019 по 22.11.2019 на суму 29,38 грн.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону №2464-VI недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Відповідно до пункту 1 частини десятої статті 9 Закону №2464-VI у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки податкового органу або на єдиний рахунок - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на вказані рахунки.

Згідно з частиною шостою статті 25 Закону №2464-VI у разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Відповідно до частини десятої статті 25 Закону №2464-VІ на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Також, відповідно до пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладає на платника єдиного внеску штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

У постановах Верховного Суду від 12 липня 2019 року по справі №813/753/18 та 5 травня 2020 року по справі №813/933/17 зазначено, що визначальним для вирішення справи є встановлення фактів несплати (несвоєчасної) сплати позивачем єдиного соціального внеску на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, а саме зворотного боку облікової картки платника єдиного соціального внеску.

Згідно інтегрованої картки платника податку, сплата єдиного внеску здійснювалась позивачем не у повній мірі у другому кварталі 2019 року. Так, за другий квартал 2019 року ОСОБА_1 було нараховано 2754,18 грн. Разом з тим, позивачем було сплачено лише 1836,12 грн, що стало підставою виникнення недоїмки на суму 918,06 грн.

Разом з тим, для підтвердження факту несплати єдиного внеску необхідно встановити, що платник єдиного внеску не вчиняв дії, спрямовані на перерахування єдиного внеску до державного бюджету.

Проте, відповідно до платіжних доручень від 14.05.2019 №, 05.07.2019 № та від 05.07.2019 № позивач станом на 20.07.2019 сплатила єдиний внесок за другий квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн, які були помилково спрямовані на інший рахунок, у зв`язку із чим не відображались на рахунку позивача, що призвело до формування недоїмки по сплаті єдиний внесок.

Тобто, позивач своєчасно сплачувала єдиний внесок, але помилково зараховувала кошти на інший бюджетний рахунок.

Разом з тим, передбачені в Законі №2464-VI штрафні санкції застосовуються у разі несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску, а не у випадку помилково сплачених сум єдиного внеску на невідповідний рахунок. Здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак, дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть слугувати підставою для застосування штрафів за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску.

Помилкове визначення розрахункового рахунку в платіжному дорученні під час сплати суми єдиного внеску не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми єдиного внеску у визначений Законом строк, а відтак і для застосування відповідальності за несвоєчасне перерахування єдиного внеску.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14 серпня 2018 року року у справі № 821/1897/17, 13 січня 2021 року у справі № 820/5282/17.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у відповідача не було підстав для застосування до позивача штрафних санкцій за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску та нарахування пені в оскаржуваній частині.

Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 311, 315-316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 1 грудня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді В. С. Затолочний
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 3 травня 2022 року.