Справа № 580/1917/22
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2022-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Черкаси

02 травня 2022 року Справа № 580/1917/22

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Трофімової Л.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді у адміністративній справі № 580/1917/21 за позовом ОСОБА_1 (м. Умань, Черкаська область, 20300, РНОКПП НОМЕР_1 ) до Жашківського районного суду Черкаської області (вул. Благовісна, 8, м. Жашків, Черкаська область, 19200, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, постановлено ухвалу.

18.04.2022 вх.11409/22 позивач, звернувшись до Жашківського районного суду Черкаської області, просить: визнати протиправними дії Жашківського районного суду Черкаської області щодо порушення абзацу 3 пункту 2 розділу II Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України щодо не здійснення реєстрації та розподілу цивільної справи №705/4530/21 в день її надходження до суду 30.03.2022; визнати протиправними дії Жашківського районного суду Черкаської області щодо реєстрації та розподілу зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 14.04.2022 як окремої справи; зобов`язати Жашківський районний суд Черкаської області усунути порушення під час реєстрації та передачі судді матеріалів цивільної справи №705/4530/21 та зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 , що є однією справою; стягнути на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10 000 (десять тисяч гривень).

Ухвалою від 21.04.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до Жашківського районного суду Черкаської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, залишено без руху та надано час на усунення недоліків.

21.04.2022 вх. 11831/22, 11855/22 до суду надійшли заяви про усунення недоліків (через систему "Електронний суд", де позивач просить звільнити від сплати судового збору на підставі ст.8 Закону України "Про судовий збір", так як розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік (додає реєстраційну картку вхідного документу з Електронного кабінету та картку руху реєстраційної карти).

22.04.2022 вх.11870/22 до до суду (через систему "Електронний суд") надійшла заява про відвід судді, ухвалою від 22.04.2022 визнано заяву про відвід судді - необґрунтованою та передано вказану заяву для вирішення питання про відвід судді у порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 КАС України.

За наслідками автоматизованого розподілу заяву про відвід судді Трофімової Л. В. передано на вирішення судді Кульчицькому С.О. Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 27.04.2022 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Трофімової Л.В.- відмовлено.

02.05.2022 (перший робочий день після відпустки Трофімової Л.В.), 29.04.2022вх.12318/22 до до суду (через систему "Електронний суд") надійшла заява позивача - ОСОБА_1 про відвід судді. В обґрунтуванні підстав для відводу заявником зазначено, що судді перешкоджають позивачу у розгляді даної справи об`єктивним та неупередженим судом-встановленим законом в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основополложних свобод та є грубим порушенням права на справедливий суд. Викладені у заяві обставини та інші припущення (на думку позивача) викликають сумніви, тому відповідно до пункту 4 частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України заявлено відвід.

У зв`язку із існуванням сумнівів щодо безсторонності суду і побоювань з боку позивача щодо результату розгляду справи на користь відповідача, суд бере до уваги п.80 Коментаря Бангалорських принципів поведінки судді щодо розкриття інформації і отримання міркування сторін в ситуаціях: якщо суддя сумнівається в наявності спірних підстав для самовідводу і, якщо незадовго до розгляду справи в суді або в ході судового розгляду несподівано виникає якась проблема. (http://zib.com.ua/ua/131710- rsu_opublikuvala_komentar_do_bangalorskih_principiv_povedink.html).

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах (у тому числі у справі 2а-4221/10/2370), висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Радою суддів України у рішенні від 7 вересня 2017 року № 46, в пункті 2 якого зазначено, що наявність судового рішення, яке ухвалене судом (суддею, слідчим суддею) в іншій справі у подібних правовідносинах, або за участю тих самих сторін, або з процесуальних чи інших питань у тій самій справі, не породжує у діяльності судді (суддів) конфлікту інтересів у розумінні Закону України «Про запобігання корупції».З метою виключення сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді з огляду на необґрунтоване передчасне переконання позивача (неодноразові безпідставні відводи, затягування судового розгляду з боку позивачки) щодо прийняття рішення «на користь відповідача», ризиками неправомірного впливу на діяльність у відправленні правосуддя (будь-яке рішення постановлене під головуванням судді, яке не задовольнить позивача може розцінюватися позивачем як упереджене), прояв зневаги до суду та встановлених у суді правил для забезпечення права на справедливий суд оголошує про самовідвід.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Бочан проти України (заява №7577/02) від 03.05.2007 зазначено, що «безсторонність» у розумінні п. 1 статті 6 ЄКПЛ має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі, тобто жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження та об`єктивного критерію, тобто чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення.

Підстави для самовідводу судді визначені у статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Відповідно до статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 39 КАС України за наявності підстав, зазначених у ст. ст. 36 - 38 цього Кодексу, суддя, секретар зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до ст. 40 КАС України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно із сталою практикою Європейського суду з прав людини судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри щодо упередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право кожної особи на розгляд її справи належним, неупередженим та компетентним судом, що включає в себе право на розгляд справи тим судом, якому довіряють усі особи, які беруть участь у справі. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статті 1 Кодексу суддівської етики, суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду.

17.11.2010 Комітет Міністрів Ради Європи відповідно до положень Статуту ухвалив Рекомендації CM/Rec (2010) 12 щодо суддів, їхньої незалежності, ефективності та обов`язків. У пункті 11 цих рекомендацій зазначено, що зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти, як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом. Зі змісту п.20 Рекомендацій випливає, що судді не можуть ефективно здійснювати правосуддя без довіри громадськості, адже вони є частиною суспільства, якому служать. Їм слід бути обізнаними щодо очікувань громадськості від судової системи та скарг на її функціонування тощо. Беручи до уваги принцип внутрішньої незалежності судової влади, Рада Європи зазначає про це у п. 22 Рекомендацій, зокрема, що у процесі прийняття рішень судді мають бути незалежними та неупередженими, а також мати можливість діяти без будь-яких обмежень, впливу, тиску, погроз або прямого чи непрямого втручання будь-яких органів влади, зокрема внутрішніх органів судової влади.

Суддя має уникати будь-якого незаконного впливу на його діяльність, пов`язану зі здійсненням правосуддя, та бути незалежним від своїх колег у процесі прийняття рішень. Він не має права використовувати своє посадове становище в особистих інтересах чи в інтересах інших осіб та не повинен дозволяти цього іншим (стаття 2 Кодексу суддівської етики).

Неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, що можуть вплинути на результат розгляду справи (стаття 15 Кодексу суддівської етики).

Верховний Суд наголошує (ЄДРСР 80510189, 96669462): дії учасників судового процесу та їхніх представників мають не лише за формою, але й за змістом відповідати завданню адміністративного судочинства. Зміст права на справедливий суд несумісний зі свідомим виявом учасником судового процесу чи його представником неповаги до честі, гідності, репутації іншого учасника, представника, суду тощо. Тому суди не повинні розглядати справи, в яких особа, яка ініціювала судовий процес, використовує її процесуальні права на шкоду іншим учасникам судового процесу й інтересам правосуддя. У процесуальних відносинах, намагаючись донести певну думку до суду, учасники судового процесу, їхні представники, інші особи мають ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, їхніх представників, суду, осіб, які не беруть участь у судовому процесі. Суд не повинен толерувати використання нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів, зокрема для надання характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям). Такі слова та символи не можна використовувати ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їхніх представників (аналогічні висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 199/6713/14-ц (пункт 22), від 14.03.2019 у справі № 9901/34/19, від 07.11.2019 у справі № 9901/324/19). Їх наявність є достатньою для того, щоби суд відразу застосував наслідки, передбачені частиною третьою статті 45 КАС України (повернення, залишення без розгляду передбачених § 1 і § 2 глави 1 розділу ІІ КАС України заяв, скарг, клопотань). Позивач неодноразово використав у процесуальних документах (позовній заяві, апеляційній скарзі) принизливі, глумливі, образливі висловлювання щодо відповідача. Такі дії є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб, не спрямовані на ефективний захист прав, свобод та інтересів позивача від імовірних порушень з боку відповідача, а тому суперечать завданню адміністративного судочинства та є зловживанням процесуальними правами.

Від суддів чекають поведінки, що відповідає певним стандартам, як у суді, так і за його межами. Ці очікування це лише очікування добровільної порядності на особистому рівні чи очікування дотримання певного стандарту поведінки представниками особливої професійної групи як у власних інтересах, так і в інтересах суспільства. Суддя, враховуючи інтереси громадськості, повинен користуватися відповідною нагодою, щоб допомогти суспільству зрозуміти фундаментальну важливість незалежності суддів. Суспільство зацікавлене в очевидно об`єктивному здійсненні правосуддя (http://rsu.gov.ua/uploads/article/komentari-bangalorski-9818bfbb11.pdf).

Відповідно до Бангалорських принципів (2.5) суддя має заявити самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього або неї не є можливим винесення неупередженого рішення у справі, або в тому випадку, коли у розумного спостерігача могли би виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 № 8 «Про незалежність судової влади» роз`яснено, що процесуальні дії судді, законність та обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно незгода сторони з винесенням суддею судового рішення, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін у справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Беручи до уваги рекомендації Ради суддів щодо відводів-самовідводів, ухвалу Вищої Ради Правосуддя від 02.08.2021 №1730/2 дп/15-21 у контексті оцінки правомірності самовідводу суд зазаначає про таке.

Європейський суду з прав людини зазначає, що судді у своїй професійній діяльності мають бути вільними від особистих симпатій, уподобань, схильностей. Вважається, що суддя є безстороннім, якщо немає доказів, які свідчили б про протилежне (суб`єктивна безсторонність). Суду також належить бути безстороннім об`єктивно, тобто мати достатньо гарантій, що виключають будь-які сумніви стосовно нього. Цей аспект висуває додаткові обмеження для суддів щодо їхньої участі в політичному житті держави або будь-якій іншій діяльності, оскільки це може викликати підозру в їхній особистій заінтересованості під час вирішення справ. Суддя не буде об`єктивно безстороннім у випадку його залежності відчогось або когось.

З метою підтримання авторитету і безсторонності суду, що є необхідним у демократичному суспільстві, проявляючи такт у реагуванні на виклики з боку оціночних суджень позивача стосовно судді і гуманістичну спрямованість у відправленні правосуддя, заявляю про самовідвід з огляду на те, що повноваження, що надані суддям, тісно пов`язані з такими цінностями правосуддя, як незалежність, неупередженість, чесність, честь, гідність, професіоналізм, а судові рішення з огляду на верховенство права за своїм змістом мають утверджувати справедливість і права людини, укріплювати довіру суспільства до судової влади. Оскільки довіра з формуванням суспільної думки націлена на правомірні очікування з боку громадськості певної моделі поведінки від суддів, що втілюється у ефективному відправленні судочинства та виступає мірою реалізації завдань справедливого суду, то щоб на думку законослухняної, розсудливої і поінформованої людини моя поведінка була бездоганною, вважаю за можливе і доцільне за наведених обставин оголосити про самовідвід.

Керуючись ст.ст. 6, 31, 36, 38-41, 241-243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву судді Трофімової Л.В. про самовідвід від розгляду адміністративної справи №580/1917/22 -задовольнити.

Матеріали адміністративної справи №580/1917/22 за позовом ОСОБА_1 до Жашківського районного суду Черкаської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, передати до канцелярії Черкаського окружного адміністративного суду для визначення судді для розгляду справи в порядку, встановленому частиною 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА