Справа № 600/5918/21-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2022-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду в частині

27 квітня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/5918/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Левицького В.К.

участю секретаря судового засідання Філянович О.І.

сторін:

позивача ОСОБА_1

представника відповідачів Ісаєвої І.В.

розглянув у підготовчому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області

про визнання протиправними та скасування наказів, визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

У С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Позивач у поданому позові просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Голови Служби безпеки України від 16.09.2021 № 1217-ОС/ДСК про звільнення ОСОБА_1 з військової служби в Службі безпеки України;

- визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. начальника Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області від 30.09.2021 №170-ОС/ДСК про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області;

- визнати протиправною бездіяльність Служби безпеки України та Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області щодо не призначення ОСОБА_1 на рівнозначну або на ступінь нижчу посаду за період перебування в розпорядженні;

- зобов`язати Службу безпеки України поновити ОСОБА_1 на військовій службі в органах Служби безпеки України у розпорядженні начальника Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області за посадою начальника відділу (полковник) з 09.10.2021;

- зобов`язати Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області включити ОСОБА_1 до списків особового складу Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області;

- зобов`язати Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальне і грошове забезпечення за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення з військової служби.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.01.2022 прийнято до провадження адміністративну справу № 600/5918/21-а та призначено справу до підготовчого засідання.

28.01.2022 позивачем до суду подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій, підтримуючи первісний позов, просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Голови СБ України від 18.10.2019 № 1413-ОС про виключення його з діючого резерву Служби безпеки України та зарахування у розпорядження за підпунктом б пункту 48 (у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів) начальника Управління СБ України в Чернівецькій області;

- зобов`язати СБ України поновити його на посаді офіцера діючого резерву у відповідному оперативному підрозділі Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області за посадою начальника відділу (полковник), на якій він проходив службу до зарахування у розпорядження начальника Управління СБ України в Чернівецькій області з 03.10.2019;

- зобов`язати Управління СБ України в Чернівецькій області нарахувати та виплатити йому матеріальне і грошове забезпечення за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення його з посади офіцера діючого резерву у відповідному оперативному підрозділі Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.03.2022 у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, - відмовлено. У задоволенні клопотання відповідачів про повернення без розгляду заяви про збільшення позовних вимог, - відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, - залишено без руху. Встановлено позивачу десятиденний строк для зазначення інших підстав для поновлення строку звернення до суду, з дати отримання копії ухвали.

На виконання вимог ухвали суду від 24.03.2022, позивачем 08.04.2022 подано до суду заяву, в якій просить поновити пропущений процесуальний строк подання заяви про збільшення позовних вимог від 28.01.2022 з 11.01.2022.

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що ним не може бути зазначено інших підстав для поновлення строку звернення до суду, однак повторно, посилаючись на положення пункту 4.13 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, вказував на протиправність виключення його згідно наказу Голови СБУ від 18.10.2019 №1413-ОС з діючого резерву Служби безпеки України та зарахування у розпорядження начальника Управління СБ України в Чернівецькій області без фактичного проведення організаційно-штатних заходів (скорочення посади офіцера діючого резерву на якій він перебував) на той час.

Позивач звертав увагу на ту обставину, що під час проведення з ним бесіди 29.10.2019 йому не доводилася інформація про виведення його в розпорядження без фактичного проведення організаційно-штатних заходів.

З огляду на наведене, позивач стверджував, що на момент його ознайомлення із оскаржуваним наказом, інформація про те, що організаційно-штатні заходи (скорочення посади офіцера діючого резерву на якій він перебував) фактично не здійснювались, йому не була і не могла бути відомою, так як є інформацією з обмеженим доступом і йому не доводилась.

Фактично посада офіцера діючого резерву у відповідному оперативному підрозділі УСБУ в Чернівецькій області, на якій він проходив військову службу до зарахування у розпорядження начальника УСБУ в Чернівецькій області, була скорочена наказом Голови СБУ від 28.07.2021 №813/ДСК Про зміни в штатах та організаційні заходи, тобто лише через півтора року після звільнення його з посади.

Беручи до уваги вищенаведене, позивач зазначав, що оскільки на момент ознайомлення (станом на 29.10.2019) з наказом від 18.10.2019 № 1413-ОС він не знав і не міг знати (у зв`язку із тим, що ця інформація з обмеженим доступом і йому не доводилася) про те, що зміни в штатах по Управлінню СБ України в Чернівецькій області фактично не проведені і посаду на якій він перебував до зарахування у розпорядження начальника УСБУ в Чернівецькій області не скорочено, тому, знаходячись під впливом обставин, які були для нього об`єктивно непереборними, не залежали від його волевиявлення, тa пов`язані дійсними істотними перешкодами і труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій, ним пропущено місячний строк звернення до суду з позовом, тобто до 29.11.2019.

Враховуючи те, що про існування наказу Голови Служби безпеки України від 28.07.2021 № 813/ДСК Про зміни в штатах тa організаційні заходи він дізнався тільки 11.01.2022 після ознайомлення із запереченням Служби безпеки України, позивач вважає, що місячний строк на звернення до адміністративного суду для захисту своїх прав із заявою про збільшення позовних вимог, повинен обраховуватися саме з 11.01.2022.

З огляду на наведене, позивач просив поновити пропущений процесуальний строк подання заяви про збільшення позовних вимог з 11.01.2022.

Представником відповідачів 27.04.2022 подано до суду письмові пояснення на спростування доводів позивача, викладених у заяві про поновлення пропущеного процесуального строку, в яких вказував, що позивач звернувся до суду з даними позовними вимогами більше, ніж через 2 роки після сплину відповідного процесуального строку. На думку представника відповідачів, 11.01.2022 не є днем виникнення права позивача на адміністративний позов у розумінні ст. ст. 118, 120, 122 KAС України, а є датою суб`єктивного усвідомлення позивачем для себе можливого факту порушення його прав, що виключає можливість визнання поважною причини порушення місячного строку звернення до адміністративного суду за ознаками об`єктивної непереборності, незалежності від волевиявлення особи, наявності дійсно істотних обставин та труднощів, що перешкоджали чи/або унеможливлювали своєчасне звернення до суду.

З огляду на наведене, представник відповідачів вважає, що позовні вимоги позивача, викладені у заяві про збільшення позовних вимог від 28.01.2022, пред`явлені з пропущенням без поважних причин встановленого ст. 122 КАС України місячного строку звернення до суду.

У підготовчому засіданні, яке відбулося 27.04.2022, позивач підтримав подану заяву та просив поновити пропущений процесуальний строк на подання заяви про збільшення позовних вимог.

Представник відповідачів у підготовчому засіданні, яке відбулося 27.04.2022, просив визнати не поважними причини пропуску строку звернення до суду та застосувати наслідки пропуску строку передбаченого ст. 122 КАС України.

Розглянувши заяву про поновлення пропущеного процесуального строку на подання заяви про збільшення позовних вимог, заслухавши думку учасників справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Отже, право звернення до суду є невід`ємним особистим правом особи, чи правом суб`єкта владних повноважень, яке реалізовується в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи до суду з позовом.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватися у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Разом з тим, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду, процесуальної форми та порядку звернення.

Так, відповідно до ч. 1 3 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами ч. 5 ст. 122 КАС для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За визначенням, наведеним у п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Відтак початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 19.01.2021 у справі № 440/4686/19 та від 21.10.2021 у справі № 826/11070/17.

За висновками Європейського суду з прав людини загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16.12.1992 у справі "Хаджіанастасіу проти Греції", пункти 32-37).

При цьому очікується, що заявник продемонструє уважне ставлення до дотримання процесуальних вимог національного законодавства, наприклад до строків для подання адміністративного позову (рішення Європейського суду з прав людини від 07.09.1999 у справі "Йодко против Литви".

З матеріалів справи видно, що позивач 04.11.2021 звернувся до суду із позовом про: визнання протиправними та скасування наказів від 16.09.2021 № 1217-ОС/ДСК про звільнення з військової служби, від 30.09.2021 №170-ОС/ДСК про виключення зі списків особового складу; визнання протиправною бездіяльність відповідачів щодо не призначення на рівнозначну або на ступінь нижчу посаду за період перебування в розпорядженні; зобов`язання відповідачів поновити на військовій службі в органах Служби безпеки України у розпорядженні начальника Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області та включити до списків особового складу Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області, нарахування та виплату матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення з військової служби.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.01.2022 прийнято до провадження адміністративну справу № 600/5918/21-а та призначено справу до підготовчого засідання.

28.01.2022 позивачем до суду подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій, підтримуючи первісний позов, просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Голови СБ України від 18.10.2019 №1413-ОС про виключення його з діючого резерву Служби безпеки України та зарахування у розпорядження за підпунктом б пункту 48 (у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів) начальника Управління СБ України в Чернівецькій області;

- зобов`язати СБ України поновити його на посаді офіцера діючого резерву у відповідному оперативному підрозділі Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області за посадою начальника відділу (полковник), на якій він проходив службу до зарахування у розпорядження начальника Управління СБ України в Чернівецькій області з 03.10.2019;

- зобов`язати Управління СБ України в Чернівецькій області нарахувати та виплатити йому матеріальне і грошове забезпечення за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення його з посади офіцера діючого резерву у відповідному оперативному підрозділі Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області.

Оскільки спір у цій справі пов`язаний з проходженням та звільненням з публічної служби, суд вважає, що у даному випадку застосуванню підлягає місячний строк звернення до суду, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Підпунктом б) пункту 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 № 1262/2007 (далі - Положення) встановлено, що зарахування військовослужбовців Служби безпеки України у розпорядження прямих начальників (командирів), а за рішенням Голови Служби безпеки України - у розпорядження його першого заступника чи заступника, начальника (командира) іншого функціонального підрозділу Центрального управління, органу, закладу, установи Служби безпеки України або штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України допускається у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів (зміна організаційно-штатної побудови, передислокація, перерозподіл функціональних обов`язків та наявних сил у зв`язку зі зміною покладених завдань, здійснення планових та позапланових переміщень військовослужбовців по службі у зв`язку з проведенням загальної ротації кадрів, прийняття Головою Служби безпеки України управлінських рішень щодо переміщення військовослужбовців для здійснення оперативно-службової діяльності на окремих напрямах та підвищення її ефективності) - до 3 місяців.

Відповідно до п. 4.9 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженої наказом Служби безпеки України від 14.10.2008 № 772, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 31.12.2008 за № 1323/16014 (далі - Інструкція № 772) зарахування військовослужбовців у розпорядження відповідних начальників (пункт 48 Положення) це визначення їх тимчасового службово-посадового становища, коли вони проходять військову службу у підпорядкуванні відповідних начальників, але без призначення на конкретні посади.

Зарахування у розпорядження відповідних начальників проводиться наказами по особовому складу з обов`язковим визначенням дати початку та закінчення терміну розпорядження та доводиться до відома військовослужбовців, які зараховані в зазначене розпорядження, під особистий підпис їх начальниками в установленому порядку

Згідно п. 4.10 Інструкція № 772 з військовослужбовцем, якого звільнено з посади у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів та зараховано у розпорядження, начальник, у розпорядження якого він зарахований, або один із його заступників (з військовослужбовцем, який зарахований у розпорядження Голови Служби безпеки України,- Голова Служби безпеки України чи за його дорученням один із його заступників або начальник Управління роботи з особовим складом), а в органах військової контррозвідки начальник структурного підрозділу, який займає посаду не нижчу за посаду, за якою військовослужбовець перебуває у розпорядженні, проводить бесіду, під час якої ознайомлює його з наказом про зарахування у розпорядження, роз`яснює права та обов`язки, пов`язані з перебуванням у розпорядженні, особливості виплати грошового забезпечення, доводить тимчасові функціональні обов`язки на період перебування у розпорядженні, а також попереджає про те, що у разі, якщо до завершення строку перебування у розпорядженні він не буде призначений на штатну посаду відповідно до пунктів 44-46 Положення, у встановленому порядку вирішуватиметься питання про можливість його подальшого використання на військовій службі. Результати цієї бесіди оформлюються довідкою (рапортом), яка (який) долучається до частини Особова справа матеріалів особової справи військовослужбовця.

З матеріалів справи видно, що наказом Голови СБ України від 18.10.2019 №1413-ОС По особовому складу виключено з діючого резерву Служби безпеки України та зараховано у розпорядження за підпунктом б пункту 48 (у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів) Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України начальника Управління СБ України в Чернівецькій області полковника ОСОБА_1 з 03.10.2019 до 02.01.2020 (Т. 1 а.с. 242).

29.10.2019 помічником начальника Управління (по РОС) - начальником ВКЗ ОСОБА_2 проведено бесіду з полковником ОСОБА_1 та ознайомлено із наказом Голови СБ України від 18.10.2019 №1413-ОС По особовому складу, що підтверджується підписом позивача.

Наведена обставина підтверджується довідкою про бесіду з полковником ОСОБА_1 від 29.10.2019 за № 75/11/545 та не заперечувалося позивачем у підготовчому засіданні, а також у заяві про збільшення позовних вимог (Т. 1 а.с. 244).

Отже, 29.10.2019 позивач був обізнаний з правовими підставами виключено з діючого резерву Служби безпеки України та зарахування у розпорядження начальника Управління СБ України в Чернівецькій області з 03.10.2019 до 02.01.2020.

Беручи до уваги наведене, суд вважає, що будучи виключеним з діючого резерву Служби безпеки України та зарахованим у розпорядження начальника Управління СБ України в Чернівецькій області з 03.10.2019 та звертаючись до суду 28.01.2022 із заявою про збільшення позовних вимог, позивач пропустив місячний строк звернення до суду з позовними вимогами про оскарження наказу Голови СБ України від 18.10.2019 № 1413-ОС про виключення з діючого резерву Служби безпеки України та зарахування у розпорядження начальника Управління СБ України в Чернівецькій області, зобов`язання поновити на посаді, зобов`язання нарахувати та виплатити матеріальне і грошове забезпечення за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення з посади офіцера діючого резерву.

Необхідно зауважити, що законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Звертаючись до суду з позовними вимогами, наведеними в заяві про збільшення позовних вимог від 28.01.2022, позивач подав до суду заяву про поновлення пропущеного процесуального строку подання заяви про збільшення позовних вимог обґрунтовуючи тим, що на момент ознайомлення (станом на 29.10.2019) з наказом від 18.10.2019 № 1413-ОС він не знав і не міг знати (у зв`язку із тим, що ця інформація з обмеженим доступом і йому не доводилася) про те, що зміни в штатах по Управлінню СБ України в Чернівецькій області фактично не проведені і посаду на якій він перебував до зарахування у розпорядження начальника УСБУ B Чернівецькій області не скорочено, тому, знаходячись під впливом обставин, які були для нього об`єктивно непереборними, не залежали від його волевиявлення, тa пов`язані дійсними істотними перешкодами і труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій, ним пропущено місячний строк звернення до суду з позовом, тобто до 29.11.2019.

На переконання суду, наведені позивачем обставини не свідчать про відсутність у нього можливості протягом більше двох років (з 29.10.2019 по 28.01.2022) звернутись до суду за захистом своїх прав.

Суд звертає увагу, що згідно довідки про бесіду з полковником ОСОБА_1 від 29.10.2019 за № 75/11/545, позивача ознайомлено під розпис з наказом голови СБ України від 18.10.2019 № 1413-ОС. Позивачу роз`яснено права та обов`язки на період перебування у розпорядженні, а також повідомлено про покладання функціональних обов`язків на період перебування у розпорядженні. Позивача попереджено про те, що у разі якщо до завершення строку перебування у розпорядженні його не буде призначено на штатну помаду, буде вирішуватися питання про можливість його подальшого використання на військовій службі. Крім того, позивача ознайомлено із списком наявних вакантних посад в Управлінні СБ України в Чернівецькій області станом на 29.10.2019 та повідомлено, що за бажанням чи його згодою згідно з поданим рапортом він може бути призначений на будь-яку нижчу посаду.

Отже, позовні вимоги наведені в заяві про збільшення позовних вимог від 28.01.2022, подані позивачем з порушенням строку звернення до суду, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що у місячний строк, а саме з 29.10.2019 у позивача об`єктивно існували перешкоди та труднощі для своєчасного звернення до суду із згаданими позовними вимогами.

Твердження позивача про те, що про існування наказу Голови Служби безпеки України від 28.07.2021 № 813/ДСК Про зміни в штатах тa організаційні заходи йому стало відомо тільки 11.01.2022 після ознайомлення із запереченням Служби безпеки України, на переконання суду, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду із заявою про збільшення позовних вимог.

З матеріалів справи видно, що будучи обізнаним з наказом Голови СБ України від 18.10.2019 №1413-ОС По особовому складу, 3позивач під час проведення бесіди 29.10.2019 не підтвердив свої заперечення щодо наведеного наказу у зв`язку із скороченням штатів.

При цьому, 29.10.2019 позивачу було достеменно відомо про існування наказу Голови СБ України від 18.10.2019 №1413-ОС, який видано у зв`язку із скорочення штатів, проведення організаційно-штатних заходів.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивачем докладено максимальних зусиль та належної старанності щодо реальної обізнаності з фактами порушення своїх прав, свобод та інтересів внаслідок виключення з діючого резерву Служби безпеки України та зарахування у розпорядження начальника Управління СБ України в Чернівецькій області, у зв`язку із скорочення штатів, проведення організаційно-штатних заходів.

На переконання суду, позивач, в силу специфічного порядку проходження військової служби в органах Служби безпеки України, мав і повинен був усвідомлювати, що інформація про скорочення штатів, проведення організаційно-штатних заходів в Службі безпеки України є інформацією з обмеженим доступом.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження того, що позивачем після ознайомлення (29.10.2019) з наказом Голови СБ України від 18.10.2019 №1413-ОС вживалися заходи щодо отримання інформації про скорочення штатів, проведення організаційно-штатних заходів в Служби безпеки України, з метою оскарження даного наказу.

Доводи позивача про те, що обчислення строку звернення до суду із заявою про збільшення позовних вимог має проводитися із 11.01.2021, тобто із дати ознайомлення із запереченням Служби безпеки України, із змісту якого йому стало відомо про існування наказу Голови Служби безпеки України від 28.07.2021 № 813/ДСК Про зміни в штатах тa організаційні заходи, яким скорочена його посада офіцера діючого резерву є необґрунтованими, оскільки позивачем оскаржується виключення його з діючого резерву Служби безпеки України та зарахування у розпорядження згідно наказу від 18.10.2019 №1413-ОС, а не скорочення посади офіцера діючого резерву згідно наказу Голови Служби безпеки України від 28.07.2021 № 813/ДСК.

Крім того, суд погоджується з позицією представника відповідачів, що 11.01.2022 не є днем виникнення у позивача права звернутися до адміністративного суду із позовною заявою про вирішення спору і захисту порушених прав, свобод чи інтересів, а є датою суб`єктивного усвідомлення для себе можливого факту порушення його прав, що виключає можливість визнання поважною причини пропуску місячного строку звернення до адміністративного суду за ознаками об`єктивної непереборності, незалежності від волевиявлення особи, наявності дійсно істотних обставин та труднощів, що перешкоджали чи/або унеможливлювали своєчасне звернення до суду.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги наведені в заяві про збільшення позовних вимог, пред`явлені позивачем з порушенням строку звернення до суду, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що у місячний строк, а саме з 29.10.2019 у позивача об`єктивно існували перешкоди та труднощі для своєчасного звернення до суду із згаданими позовними вимогами.

Позивач жодним чином не підтвердив поважності причин, за яких ним не реалізовано своє право на захист у місячний строк з дня, коли він дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, оскільки підставами для поновлення строку звернення до суду є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Таким чином, позивач не надав доказів та жодним чином не навів аргументів, що перешкоджали та створювали труднощі для своєчасного звернення до суду у місячний строк з дня, коли він дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів з позовними вимогами щодо проходження публічної служби, зокрема: оскарження наказу Голови СБ України від 18.10.2019 № 1413-ОС про виключення з діючого резерву Служби безпеки України та зарахування у розпорядження начальника Управління СБ України в Чернівецькій області, зобов`язання поновити на посаді, зобов`язання нарахувати та виплатити матеріальне і грошове забезпечення за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення з посади офіцера діючого резерву.

Посилання позивача в заяві про поновлення пропущеного процесуального строку подання заяви про збільшення позовних вимог на те, що на момент ознайомлення із оскаржуваним наказом від 18.10.2019 № 1413-ОС йому не була відома інформація про організаційно-штатні заходи (скорочення посади офіцера діючого резерву на якій він перебував), про яку він дізнався тільки 11.01.2022, після ознайомлення із запереченням Служби безпеки України проти відповіді на відзив, суд не бере до уваги, оскільки дана обставина не перешкоджала позивачу, у разі незгоди з оскаржуваним наказом від 18.10.2019 № 1413-ОС, звернутися до суду з позовом у місячний строк, тобто до 29.11.2019.

Суд також звертає увагу, що позивачем не оскаржувалися накази відповідачів про скорочення штатів або проведення організаційних заходів.

Крім того, суд звертає увагу, що пред`явлення 04.11.2021 первісного позову жодним чином не свідчить про дотримання позивачем місячного строку звернення до суду із заявою про збільшення позовних вимог від 28.01.2021, оскільки містять вимоги, які не є похідними.

Стосовно посилання позивача на положення п. 4.13 Інструкції № 722, як на підставу поважності пропуску строку звернення до суду із заявою про збільшення позовних вимог, суд зазначає наступне.

Так, п. 4.13 Інструкції № 722 встановлено, що звільнення військовослужбовця з посади та зарахування його в розпорядження відповідного начальника провадиться не раніше дня видання наказу по особовому складу про таке звільнення з посади та зарахування в розпорядження, а у разі, якщо таке звільнення з посади здійснюється у зв`язку із проведенням організаційно-штатних заходів - із дня набрання чинності наказом про зміни в штаті або дня, зазначеного в цьому наказі.

Отже, наведена норма матеріального права встановлює порядок звільнення військовослужбовця з посади, в т.ч. у зв`язку із проведенням організаційно-штатних заходів, однак, жодним чином не регулює строк звернення до адміністративного суду.

Незгода позивача з наказом від 18.10.2019 № 1413-ОС, який, на його думку, видано з порушення п. 4.13 Інструкції № 722, на переконання суду, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду із заявою про збільшення позовних вимог, оскільки наведена обставина може бути підставою для звернення до суду з позовом, однак не є підставою для поновлення строку звернення до суду, перебіг якого розпочався з 30.10.2019.

З огляду на вищенаведене, підстави пропуску строку звернення до суду із заявою про збільшення позовних вимог від 28.01.2022, зазначені в заяві про поновлення пропущеного процесуального строку подання заяви про збільшення позовних вимог, суд визнає не поважними.

Інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду із заявою про збільшення позовних вимог судом не знайдено.

Частинами 2 - 4 ст. 123 КАС України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно ч. 15 ст. 171 КАС України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Оскільки підстави пропуску строку звернення до суду із заявою про збільшення позовних вимог від 28.01.2022 визнано не поважними, інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду із заявою про збільшення позовних вимог судом не знайдено, тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для залишення позову без розгляду в частині позовних вимог, наведених в заяві про збільшення позовних вимог від 28.01.2022.

Окремо суд звертає увагу, що згідно ч. 1 ст. 47 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

За змістом ст. 160 КАС України предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, відповідно до яких суд має ухвалити рішення, а підставою позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які складаються із фактів, що тягнуть за собою певні правові наслідки: зміну чи припинення правовідносин.

Розміром позову є кількісна характеристика позовних вимог. Отже, збільшення або зменшення розміру позовних вимог може відбутися шляхом зміни кількісних характеристик позовних вимог, але в межах спірних правовідносин.

Водночас предмет позову кореспондує із способами судового захисту права (змістом позову), які визначені ст. 5 КАС України, тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що свідчить про обрання позивачем іншого, на відміну від первісно обраного, способу захисту порушеного права або його доповнення, у межах спірних правовідносин.

Позивач розпоряджається своїми правами відносно предмета спору, підстав позову та розміру позовних вимог на власний розсуд, але це право обмежене певними "стадійними вимогами".

Однак, наведені норми процесуального закону обмежують право позивача змінювати одночасно предмет та підстави позову.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.11.2018 у справі № 806/1723/17.

Отже, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - зміну обставин, на яких ґрунтуються вимоги особи, яка звернулася з позовом. Зміна предмету або підстав позову може відбуватися лише у межах спірних правовідносин. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Наслідком розгляду заяви, зміст якої свідчить про одночасну зміну предмета і підстав позову є повернення такої заяви та розгляд раніше заявлених позовних вимог, якщо позивач не відмовляється від позову. Водночас у таких випадках позивач не позбавлений права звернутися з новим окремим позовом у загальному порядку.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 826/19197/16, від 31.07.2020 у справі № 826/11947/18.

Із змісту заяви про збільшення позовних вимог від 28.01.2022 видно, що позивач одночасно змінив і предмет, і підстави позову.

Таким чином, заява про збільшення позовних вимог від 28.01.2022 пред`явлена позивачем з порушенням вимог ст. 47 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 121 - 123, 171, 240, 241, 243, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду із заявою про збільшення позовних вимог від 28.01.2022.

2. Позов ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області в частині позовних вимог, наведених в заяві про збільшення позовних вимог від 28.01.2022, - залишити без розгляду.

3. Роз`яснити позивачу право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Згідно ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Ухвала у повному обсязі складена 02.05.2022.

Суддя В.К. Левицький