Справа № 591/6383/21
Суддя: Северинова А. С.
Дата ухвалення: 2022-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/6383/21
Провадження № 2-а/591/26/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2022 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі судді Северинової А.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи справу № 591/6383/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону № 2 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Науменка Дмитра Ігоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та просить визнати протиправною і скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4692631 від 27 серпня 2021 року, винесену інспектором роти № 3 батальйону № 2 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Науменком Дмитром Ігоровичем щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування позову зазначив, що його протиправно було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки правопорушення було зафіксовано приладом TruCam, у достовірності показників якого він має сумнів, так як даний прилад використовувався інспектором не у закріпленому статично автоматичному режимі, а тримався в руках. Вважає, що ним була обрана безпечна швидкість, яка надавала йому змогу безпечно керувати транспортним засобом, дозволяла безпечно стежити за зміною дорожньої обстановки, не було створено перешкод та було дотримано вимог безпеки дорожнього руху. Оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70». Крім цього, він заявив клопотання про бажання скористатися юридичною допомогою адвоката та про відкладення розгляду справи на іншу дату, на що останній повідомив, що до його посадових обов`язків не входить залучення відповідних фахівців в галузі права.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за вказаним адміністративним позовом та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач заявив клопотання про перенесення розгляду справи до міста Суми, проте клопотання поліцейським не задоволено та запропоновано перенести розгляд справи до міста Харкова, де безпосередньо проходить службу відповідач. Також позивачу була надана можливість отримати консультацію з адвокатом у телефонному режимі. При винесенні постанови поліцейський керувався положеннями ПДР та КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне водієм, тому він діяв в межах своїх повноважень і не порушував норм матеріального та процесуального права.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27 серпня 2021 року інспектором роти № 3 батальйону № 2 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Науменком Дмитром Ігоровичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4692631 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн (а.с. 8).

Зі змісту вказаної постанови від 27 серпня 2021 року вбачається, що 27 серпня 2021 року об 11 годині 25 хв. на автодорозі М-03 «Київ-Харків-Довжанський» в селищі Марченки Харківської області водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Jetta, номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 74 км/год. у населеному пункті, де дозволяється рухатися зі швидкістю не більше 50 км/год., чим перевищив максимальне обмеження швидкості на 24 км/год. Швидкість руху вимірювалася приладом TruСam LTI 20/20 ТС000709, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год).

Не погодившись із винесеною постановою інспектора патрульної поліції, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 12.4 ПДР України встановлено, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, відповідно до частини першої статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

В п. 1 ст. 247 КУпАП зазначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин

Судом встановлено, що обґрунтовуючи правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та складання постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАО № 4692631 від 27.08.2021 року, інспектор роти № 3 батальйону № 2 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Науменко Д.І. надав суду копію відеозапису та фотознімки, зроблені за допомогою засобу вимірювальної техніки TruCam LTI 20/20.

Щодо правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, суд зазначає таке.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року № UА-МІ/1-2903-2012 на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року №1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Проте, чинним законодавством не передбачено повторного проходження процедури сертифікації для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

Суд зазначає, що така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 року №437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08.02.2016 року №193.

Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/21368, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 16.02.2021 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 № ТС000709 є придатним до застосування. Свідоцтво чинне до 16.02.2022 року.

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20» виробництва Laser Technology Inc. також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 року № 04/02/03/3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04 жовтня 2018 року.

Таким чином, лазерні вимірювачі швидкості TruCam, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/21368 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості TruCam LT1 20/20 №ТС000709 до застосування.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку щодо правомірності використання засобу вимірювальної техніки TruCam LT1 20/20 № ТС000709 органами поліції.

Щодо використання лазерного вимірювача швидкості TruCam LTІ 20/20 № ТС000709 у ручному режимі суд зазначає таке.

Так, листом Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01.10.2019 року 22-38/49 роз`яснено, що лазерний вимірювач TruCам відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCAM LTI 20/20 також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів у автоматичному режимі.

Алгоритми обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювань швидкості руху транспортних засобів у межах максимально допустимої похибки, як в ручному, так і в автоматичному режимі + - 2 км/год в діапазоні від 2 до 200 ком/год, + - 1% в діапазоні від 201 до 320 км/год.

Нахил приладу - не викликає більшу похибку, що передбачено свідоцтвом про повірку та технічною характеристикою приладу. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Отже, слід зазначити, що при здійсненні працівниками поліції контролю режиму швидкості руху за допомогою вимірювача TruCAM LTI 20/20 експлуатаційні характеристики дозволяють проводити вимірювання шляхом утримування пристрою в руках.

Отже, доводи позивача, що використання лазерного вимірювача ТruCam в ручному режимі впливає на точність вимірювання швидкості руху ТЗ спростовуються дослідженими доказами по справі.

При цьому, максимальна похибка, у тому числі і при такому способі тримання пристрою, становитиме максимум + - 2 км/год.

Таким чином, враховуючи, що зафіксоване перевищення дозволеної швидкості руху позивачем становить 24 км/год., що значно перевищує визначений рівень похибки та не могло бути обумовлене нею, суд вважає безпідставними посилання позивача на некоректне вимірювання працівниками поліції швидкості руху транспортного засобу, що здійснене із застосуванням пристрою, що не був закріплений стаціонарно.

Стосовно посилань на п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якого поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху, колегія суддів зазначає таке.

Словосполучення, наведене у п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» в частині права поліції "монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку" не вказує на спосіб її розміщення (стаціонарним способом, на тринозі, у ручному режимі і т. ін.), а лише вказує на місце такого розміщення (по зовнішньому периметру доріг і будівель), що спростовує твердження позивача про протиправне тримання в руках поліцейськими приладу ТruСam в процесі його використання.

На підставі викладеного, суд зазначає, що надані відповідачем відеозапис та фотокартки, зроблені за допомогою приладу TruCam LTI 20/20 № ТС000709 є належними та допустимими доказами вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Щодо клопотань позивача про перенесення розгляду справи на іншу дату та надання можливості скористатися правовою допомогою адвоката суд зазначає таке.

Так, згідно зі ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Судом з матеріалів справи встановлено, що інспектор не відмовляв позивачу у можливості скористатися юридичною допомогою, а саме: пропонував зв`язатися з адвокатом у телефонному режимі, а також пропонував зачекати приїзду адвоката безпосередньо на місці вчинення позивачем адміністративного правопорушення, на що позивач відмовився телефонувати адвокату, мотивуючи це віддаленістю місця події. Щодо перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення до міста Суми, то інспектором неодноразово було роз`яснено позивачу, що оскільки він проходить службу в управлінні патрульної поліції Харківської області, то перенесення розгляду справи можливе лише до міста Харкова, де він проходить службу. Однак, незважаючи на вказані роз`яснення позивач наполягав на перенесенні розгляду справи саме до міста Суми, у зв`язку з чим відповідачем було прийнято рішення про можливість розгляду справи на місці вчинення правопорушення (зупинки транспортного засобу).

Таким чином, суд дійшов висновку, що інспектор забезпечив права позивача, передбачені статтею 268 КУпАП, в тому числі, і право скористатися юридичною допомогою, натомість, позивач вказаним правом не скористався.

Щодо доводів позивача про відсутність дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту» та 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», суд зазначає таке.

Так, судом встановлено, що поліцейськими УПП в Харківській області ДПП перед початком здійснення контролю за швидкістю руху транспортних засобів в обов`язковому порядку здійснюється візуальний огляд наявності дорожніх знаків 5.45 «Початок населеного пункту» та 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху».

Також з матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до файлу, який знаходиться в матеріалах справи (№_5В000_0827_112539.jmf) визначено географічну локацію транспортного засобу: 49° 57' 27.16" на північ, довгота: 35° 50' 01.23" на схід, що відповідає населеному пункту смт Манченки по автомобільній дорозі М-03, км.450.

Окрім того, відповідно до листа Служби автомобільних доріг у Харківській області на запитуваній ділянці дороги М-03 Київ-Харків Довжанський км+м-км+м 449+053-452+335 встановлено три дорожні знаки 5.45, 5.46, 5.70 з відповідними табличками.

Таким чином, суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується наявність дорожніх знаків, а також фіксація порушення швидкості позивачем саме у межах населеного пункту.

З огляду на зазначене, вимоги ч. 2 ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку, що, у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Натомість, відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, довів правовірність оскаржуваної постанови, яка є предметом оскарження позивачем.

Отже, суд дійшов висновку, що дії працівника поліції щодо складання оскаржуваної постанови є законними і обґрунтованими, вчиненими в межах наданих повноважень, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 78, 241-246, 257-262, 286, 295 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: інспектор роти № 3 батальйону № 2 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Науменко Дмитро Ігорович, місцезнаходження: 61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-А.

Повне судове рішення складено 03 травня 2022 року.

Суддя А.С. Северинова