Справа № 380/18009/21
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2022-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/18009/21 пров. № А/857/2688/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року (головуючий суддя Гавдик З.В., м.Львів) у справі №380/18009/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

20.10.2021 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив суд: визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » від 04 серпня 2021 року за о/р № НОМЕР_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити судді у відставці ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року у розмірі 58 % (п`ятдесяти восьми відсотків) суддівської винагороди, зазначеної у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за вих. № 01-13/06/21 від 28.07.2021 року, виданій Західним апеляційним господарським судом (із застосуванням регіонального коефіцієнта), з урахуванням фактично виплачених сум.

Позов обґрунтовує тим, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється не у зв`язку із зміною суддівської винагороди в 2021 році, а у зв`язку із виданням Західним апеляційним господарським судом оновленої довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за вих. № 01-13/06/21 від 28.07.2021 року із застосуванням до базового розміру посадового окладу регіонального коефіцієнта, визначеного ч. 4 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ, чого не було зроблено у попередній довідці від 25 лютого 2020 року № 07-11/32/20, виданій ліквідаційною комісією Львівського апеляційного господарського суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » від 04 серпня 2021 року за о/р № НОМЕР_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити судді у відставці ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року у розмірі 58% (п`ятдесяти восьми відсотків) суддівської винагороди, зазначеної у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за вих. № 01-13/06/21 від 28.07.2021 року, виданій Західним апеляційним господарським судом (із застосуванням регіонального коефіцієнта), з урахуванням фактично виплачених сум.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідачі оскаржили його в апеляційному порядку. Доводи апеляційних скарг зводяться до того, що правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Враховуючи те, що позивачу з 01.01.2020 проведено перерахунок довічного грошового утримання у зв`язку із зміною грошової винагороди, а з 19.02.2020 - за рішенням суду, та те, що базовий розмір посадового окладу судді у 2021 році з порівнянням 2020 року залишився не змінним, а тому підстав для проведення перерахунків пенсії з врахуванням довідки від 28.07.2021 року за №01-13/06/21, виданої Західним апеляційним господарським судом, не має. Апелянти просять скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, суд приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 працював на посадах судді з 01.06.1992 року по 14.12.2016 рік. Звільнений з посади судді Львівського апеляційного господарського суду на підставі рішення Вищої ради юстиції «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Львівського апеляційного господарського суду у відставку» від 08 грудня 2016 року № 3112/0/15-16 (додається) у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, як отримувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі норм Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ.

25.02.2020 року ліквідаційною комісією Львівського апеляційного господарського суду видано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 380/6402/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити судді у відставці ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року у розмірі 58% (п`ятдесяти восьми відсотків) суддівської винагороди, зазначеної у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 25 лютого 2020 року № 07-11/32/20, виданій ліквідаційною комісією Львівського апеляційного господарського суду, з урахуванням фактично виплачених сум.

Вищезгадана довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 25 лютого 2020 року № 07-11/32/20 була видана ліквідаційною комісією Львівського апеляційного господарського суду без застосування до базового розміру посадового окладу регіонального коефіцієнта, визначеного ч. 4 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII.

28.07.2021 року Західним апеляційним господарським судом видано оновлену довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за вих. № 01-13/06/21 (із застосуванням регіонального коефіцієнта) про те, що станом на 28 липня 2021 року суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

30.07.2021 року позивач звернувся з заявою до відповідача про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі оновленої довідки № 01-13/06/21 від 28.07.2021 року.

04.08.2021 року відповідачем прийнято рішення № 17, яким відмовлено в проведенні перерахунку на підставі оновленої довідки № 01-13/06/21 від 28.07.2021 року.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ (Закон № 1402-VIII).

Згідно із пунктом 2 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Крім того, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Згідно з пунктом 25 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя йде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 з 08 грудня 2016 року призначено щомісячне довічне грошове утримання згідно абзацу 2 пункту 25 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402-VIII.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 за №2-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу XII Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні Конституційний Суд зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України). Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 за № Ю-рп/2013).

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 за №2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Верховний Суд у постановах від 06.03.2019 у справі № 638/12586/16-а та від 11.02.2020 у справі № 200/3958/19-а висловив правовий висновок, відповідно до якого підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин, до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним.

Зміна з 01.01.2020 розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Апеляційний суд вказує, що у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону № 1402-VIII з 19.02.2020, тобто з наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020. Крім того, колегія суддів зазначає, що довідка № 07-11/32/20 від 25.02.2020 видана без урахування при розрахунку посадового окладу регіонального коефіцієнта. В подальшому, Західним апеляційним господарським судом видано позивачу нову довідку від 28.07.2021 №01-13/16/21 станом на 28.07.2021 для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до частин 1, 2 статті 142 Закону №1402-VIII суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону № 1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Таким чином, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці залежить саме від розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Так, законодавець пов`язує розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із суддівською винагородою судді, який працює на відповідній посаді. При цьому, визначальне значення для визначення щомісячного довічного грошового утримання має саме займана посада з якої звільнено суддю у відставку.

Відповідно до частини 2 статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною 3 цієї статті, додатково за правилами пункту 3 частини 4 статті 135 Закону № 1402-VIII застосовуються регіональний коефіцієнт "1.25", якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб. У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.

Приписами частини 5 статті 135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» регламентовано, що суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Частиною 10 статті 135 Закону №1402-VIII передбачено, що суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

Згідно ч. 3 ст.142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судці понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Таким чином, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залежить від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Складовою суддівської винагороди є посадовий оклад.

При цьому, ч. 3 ст.135 цього Закону визначено поняття базового розміру посадового окладу та ч. 4 ст.135 цього ж Закону встановлена можливість застосування до базового розміру посадового окладу регіональних коефіцієнтів. Зі змісту наведених норм можна дійти висновку, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат. При цьому, посадовий оклад судці складаються з базового розміру посадовою окладу судді та застосованого до нього відповідного регіонального коефіцієнту.

Тобто, передбачений ч. 4 ст.135 Закону №1402-VIII регіональний коефіцієнт є складовою частиною посадового окладу судді, а не доплатою.

Надаючи оцінку конституційності ч. 10 ст. 135 Закону №2453-VI Конституційний Суд вказав, що випадки, коли судця не здійснює правосудця поділяються на дві категорії. До першої категорії належать випадки, коли нездійснення правосуддя обумовлене поведінкою самого судді, зокрема відсторонення судді від посади у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, застосування до судці дисциплінарного стягнення у виді тимчасового відсторонення від здійснення правосуддя. Друга категорія охоплює випадки, коли суддя не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою. Наприклад, згідно Закону №1402-VIII нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя у відповідному суді, припиненням роботи суду у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами та із неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про його відрядження до іншого суду (ч. 1 ст.55); з обов`язковим проходженням підготовки для підтримання кваліфікації у Національній школі суддів України (ч. 8 ст. 56, ч.ч. 1, 2 ст. 89); з неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді (ч.3 ст.82, ч.ч.6, 7 ст.147).

Таким чином, судді у відставці не є суб`єктами правового регулювання ч. 10 ст.135 Закону №1402-VIII, що свідчить про відсутність будь-яких підстав для застосування вказаної норми під час визначення права позивача на належне щомісячне довічне грошове забезпечення як судді у відставці.

Відповідно до ч. 3 ст. 143 цього Закону, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці саме у відповідному процентному співвідношенні до суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Отже, будь-які обмеження щодо врахування регіонального коефіцієнта при визначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відсутні.

Відтак, оскільки розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці визначається відповідно до розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, то вказаний регіональний коефіцієнт повинен також враховуватися при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Оглядаючи зміст довідки Західного апеляційного господарського суду від 28.07.2021 № 01-13/06/21, колегія суддів зазначає, що станом на 28.07.2021 суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 227016,00 грн., в тому числі: посадовий оклад - 126120,00 грн. та доплата за вислугу років (80%)- 100896,00 грн.

Таким чином, оскільки розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці визначається відповідно до розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, то вказаний регіональний коефіцієнт повинен також враховуватися при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що орган пенсійного забезпечення, отримавши довідку Західного апеляційного господарського суду від 28.07.2021 № 01-13/06/21 та розглядаючи питання щодо наявності підстав для перерахунку грошового утримання ОСОБА_1 , не надав належної оцінки об`єктивності та достовірності відомостей, зазначених у такій довідці. Так, орган пенсійного фонду не надав оцінки відомостям вказаної вище довідки в частині визначення розміру посадового окладу і відсоткового значення доплати за вислугу років, з огляду на розрахунок стажу судді.

Щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу в розмірі 58 % суддівської винагороди, апеляційний суд зазначає наступне.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2020 у справі № 380/6402/20 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року у справі № 380/6402/20 скасовано в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити судді у відставці ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року у розмірі 88% (вісімдесяти восьми відсотків) суддівської винагороди, зазначеної у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 25 лютого 2020 року № 07-11/32/20, виданій ліквідаційною комісією Львівського апеляційного господарського суду, з урахуванням фактично виплачених сум, та прийняти в цій частині нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити судді у відставці ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року у розмірі 58% (п`ятдесяти восьми відсотків) суддівської винагороди, зазначеної у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 25 лютого 2020 року № 07-11/32/20, виданій ліквідаційною комісією Львівського апеляційного господарського суду, з урахуванням фактично виплачених сум.

Таким чином, зазначеною постановою підтверджено право позивача на отримання пенсії у розмірі 58% суддівської винагороди.

Крім того, колегія суддів вказує, що Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2005 за № 8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

З огляду на викладене, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про задоволення позову, а тому апеляційні скарги слід відхилити.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року у справі № 2380/18009/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний