Справа № 140/989/22
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2022-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2022 року ЛуцькСправа № 140/989/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - відповідач1, ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправним та скасування рішення від 06.08.2021 №53 про відмову у призначенні пенсії за віком;

зобов`язання призначити та виплачувати пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07.05.2021, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 01.02.1993 по 19.06.1995 на МП «Барді» та період роботи з 14.07.1989 по 15.04.1991 в кооперативі «Моноліт».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 , досягнувши 06.05.2021 пенсійного віку, встановленого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та маючи страховий стаж понад 28 років, 30.07.2021 звернувся до відповідача із заявою про призначення мені пенсії за віком згідно із статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням від 06.08.2021 №53 у призначенні пенсії за віком відмовлено у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до вказаного рішення до страхового стажу не було зараховано період роботи з 01.02.1993 по 19.05.1995 на МП «Барді», оскільки у трудовій книжці не читається печатка підприємства, та період роботи з 14.07.1989 по 15.04.1991 в кооперативі «Моноліт», оскільки прізвище в трудовій книжці не відповідає паспортним даним і відсутні уточнюючі довідки.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його право на пенсійне забезпечення, гарантоване Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», посилаючись на те, що нечіткий відтиск печатки підприємства в його трудовій книжці сам по собі не може бути підставою для відмови у зарахуванні до його страхового стажу спірного періоду роботи. В трудовій книжці містяться усі необхідні записи про роботу у спірний період, із зазначенням номерів наказів та дат їх видачі, і є достатнім для зарахування цього періоду до страхового стажу. Разом з тим, зазначає, що станом на момент першого заповнення трудової книжки та внесення відомостей до неї, мовою діловодства УРСР була російська, а тому у графі «Фамилия» було здійснено запис «ОСОБА_3», оскільки саме таким є правильне написання його прізвища російською мовою, що може бути підтверджене копією профспілкового квитка, який заповнено двома мовами. Також на сторінці під номером 40 цієї ж трудової книжки запис про власника книжки здійснено українською мовою, де в графі «Прізвище» здійснено запис « ОСОБА_1 », що відповідає написанню прізвища позивача у інших його документах, зокрема в свідоцтві про народження та в паспорті.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.19).

Представник відповідача1 у відзиві на позовну заяву (а.с.23-26) позовні вимоги позивача не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що при наданні правової оцінки поданим позивачем документам для призначення пенсії встановлено, що трудова книжка НОМЕР_1 не відповідає паспорту. Вищевказана трудова книжка заповнена російською мовою, де зазначено прізвище « ОСОБА_3 », а у паспорті прізвище на російській мові - « ОСОБА_1 ». Крім того, у трудовій книжці у даті народження міститься виправлення. Тому увесь стаж за записами трудової книжки НОМЕР_1 потребує підтвердження. За документами електронної справи позивача страховий стаж становить 18 років 06 місяців 12 днів. До страхового стажу позивача при обчисленні розміру пенсії за віком відповідно до Закону №1058 на підставі записів трудової книжки НОМЕР_1 не враховано періоди роботи з 14.07.1989 по 15.04.1991 в кооперативі «Моноліт» та з 01.02.1993 по 19.06.1995 в МП «Барди» у зв`язку з ненаданням позивачем відомостей про підтвердження даного трудового стажу відповідними довідками, виписками із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, письмових трудових договорів і угод з відмітками про їх виконання та інших документів, які містять відомості про періоди роботи. З огляду на вищевикладене, ГУ ПФУ у Волинській області вважає, що відмова ГУ ПФУ у Львівській області у призначенні пенсії позивачу є правомірною.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 21.03.2022 залучено до участі у справі як співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач2, ГУ ПФУ у Львівській області) (а.с.61-62).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача2 позовних вимог не визнав, оскільки згідно поданих документів до страхового стажу не зараховано періоди роботи позивача: з 01.02.1993 по 19.06.1995 - в трудовій книжці запис №3 неможливо причитати печатку та зроблено виправлення; з 14.07.1989 по: 15.04.1991 - прізвище, зазначене у трудовій книжці, не відповідає паспортним даним. Аналізуючи трудову книжку позивача, а саме: запис №3 - відсутній чіткий відбиток печатки та зроблено виправлення, а отже порушено вимоги Інструкції №162 та Інструкції №58. Зважаючи на ту обставину, що трудова книжка ОСОБА_1 заведена з порушенням вимог чинного законодавства та заявником не подано до територіального органу Пенсійного фонду інших документів чи довідок, які містять відомості про зазначені періоди роботи ГУ ПФУ у Львівській області правомірно не зараховано оскаржувані періоди роботи до страхового стажу. Вказує, що рішення від 06.08.2021 №53 про відмову у призначенні пенсії прийнято із дотриманням та у відповідності до норм та вимог чинного законодавства та нормативно-правових актів України. Тому вважає, що законних підстав для визнання протиправних дій відповідача щодо відмови у призначенні пенсії немає (а.с.66-72).

Враховуючи вимоги статті 263 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 30.07.2021 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.31-32).

06.08.2021 ГУ ПФУ у Львівській області прийняло рішення №53 про відмову у призначенні пенсії (а.с.30). Дане рішення мотивоване тим, що страховий стаж позивача становить 18 років 06 місяців 12 днів. До страхового стажу не зараховано: період з 01.02.1993 по 19.06.1995, оскільки в трудовій книжці не читається печатка підприємства; період з 14.07.1989 по 15.04.1991, оскільки прізвище у трудовій книжці не відповідає паспортним даним і відсутні уточнюючі довідки.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом шостим частини першої статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, який набув чинності з 01.01.2004 (далі - Закон №1058-IV), цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Таке ж визначення містить і частина 1 статті 24 Закону №1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, до 01.01.2004 стаж роботи підтверджується в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.

Так, приписами статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.

Так, спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з відмовою пенсійного органу у зарахуванні періодів роботи позивача в кооперативі «Моноліт» з 14.07.1989 по 15.04.1991 та в МП «Барди» з 01.02.1993 по 19.06.1995 до загального страхового стажу та, як наслідок, відмови у призначенні пенсії за віком.

Статтею 26 Закону №1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком.

Частинами першою та другою даної статті передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Отже, обов`язковими умовами для призначення пенсії відповідно до вказаної норми є досягнення віку 60 років та наявність страхового стажу не менше 28 років.

Як слідує з оскаржуваного рішення відповідача2, загальний страховий стаж позивача, обрахований пенсійним органом, становить 18 років 06 місяців 12 днів, до якого не враховані спірні періоди з 14.07.1989 по 15.04.1991 (не читається печатка) та з 01.02.1993 по 19.06.1995 (прізвище в трудовій книжці не відповідає паспортним даним).

Так, з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 (а.с.42-51), слідує, що остання складається з двох частин, які заповнені російською та українською мовами (сторінки 1-5 та 41-59 трудової книжки відповідно).

При чому дата заповнення обох частин книжки 11.10.1984, що в свою чергу підтверджує факт приналежності даної книжки одній особі - позивачу, і посилання відповідача2 на невідповідність прізвища паспортним даним, за умови зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 02.08.1995 по 14.04.2003, який відображений в частині трудової книжки, що заповнена російською мовою (сторінка 5 трудової книжки), є необґрунтованим.

Водночас той факт, що в паспорті позивача (а.с.5-6) його прізвище російською мовою зазначено « ОСОБА_1 », а не « ОСОБА_3 » (як у трудовій книжці), не може бути підставою для відмови у зарахуванні певних періодів його роботи до страхового стажу, оскільки при видачі паспорта переклад прізвища здійснювався відповідальними працівниками відповідного підрозділу УМВС у Волинській області, що не залежало від волі та дій позивача, а тому допущені помилки при заповненні документів позивача не можуть обмежувати його права.

Разом з тим, наявність нечіткого відтиску печатки підприємства за умови, що записи про роботу виконані без перекреслень, виправлень, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, також не позбавляє особу на зарахування такого періоду роботи до страхового стажу.

Суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Крім того, позивач не може нести відповідальності за правильність заповнення його трудової книжки.

Аналогічний висновок вказаний і в постановах Верховного Суду від 17.07.2018 у справі №220/989/17, від 19.12.2019 у справі №307/541/17.

Таким чином, відповідач2 при розгляді документів позивача протиправно не врахував до його страхового стажу періоди роботи з 01.02.1993 по 19.06.1995 на МП «Барді» з 14.07.1989 по 15.04.1991 в кооперативі «Моноліт», оскільки факт роботи позивача на даних підприємствах підтверджується записами в його трудовій книжці.

Однак, суд зазначає, що навіть із зарахуванням періодів роботи позивача в кооперативі «Моноліт» з 14.07.1989 по 15.04.1991 (1 рік 09 місяців 02 дні) та в МП «Барди» з 01.02.1993 по 19.06.1995 (2 роки 04 місяці 19 днів) до загального страхового стажу (18 років 06 місяців 12 днів) у позивача на момент подання заяви на призначення пенсії за віком відсутній необхідний страховий стаж - 28 років.

Враховуючи, що ОСОБА_1 , досягнувши 60 років, має загальний страховий стаж менше 28 років, а тому не набув права на отримання пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV.

Беручи до уваги зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності та з наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що рішення відповідача2 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 прийнято відповідно до норм чинного законодавства.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій