Справа № 340/5139/21
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2022-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2022 року м. Дніпросправа № 340/5139/21

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),
суддів: Баранник Н.П., Кругового О.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року (головуючий суддя: Петренко О.С.) по адміністративній справі № 340/5139/21, розглянутої у спрощеному провадженні

за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 25.08.2021 року звернувся до суду із позовом до відповідача військової частини НОМЕР_1 , в якому просить зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку по виплаті компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 21.12.2017 року по 04.08.2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням його прав та законних інтересів при звільненні з військової служби.

У відзиві на позов відповідач зазначає про безпідставність заявлених позивачем вимог, в зв`язку з чим просить у їх задоволенні відмовити.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року позов задоволено, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку по виплаті компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій з 21.12.2017 року по 04.08.2021 року в сумі 5472 грн. 60 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати з підстав порушення норм матеріального права, та відмовити в задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надійшов.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України, 23.12.2016 року набув статусу учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 21.12.2017 року №279 позивач звільнений з військової служби у запас за п."а" ч.8 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку із закінченням строку контракту, виключений зі списків особового складу, та усіх видів забезпечення . Фактичний розрахунок проведено 04.08.2021 року в сумі 5 846,13грн., після чого позивач звернувся до суду із позовом до правонаступника відповідача військової частини НОМЕР_1 про нарахування та виплату йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Згідно правової позиції Верхового Суду від 03.10.2019 року у справі №825/2150/ 16, від 28.11.2019 року у справі №580/825/19, від 29.01.2020 року у справі №440/4332/18 питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) - не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення), трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Положеннями ст.116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Закріплені у ст.116,117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними відповідно до законодавства всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України.

Оскільки звільнення позивача зі служби 21.12. 2017 року здійснено відповідачем без проведення з ним остаточного розрахунку, а нарахування грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій у період з 21.12.2017 року по 04.08.2021 року в сумі 5846,13грн відбулося 04.08.2021 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у відповідача обов`язку щодо виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку за зазначений період часу.

Розрахунок середнього заробітку підлягає розрахунку за формулою, яка встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", тобто обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача, виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов`язана дана виплата.

Як вбачається із довідки військової частини НОМЕР_1 від 16.09.2021 року №631/1778, за останні два календарні місяці перед звільненням позивача йому нараховане грошове забезпечення (заробітна плата) за період жовтень-листопад 2017 року в сумі 21 027,2 грн., середньоденний заробіток позивача становить суму 344,71 грн.( 21 027,2 грн. / 61)

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні позивача з військової служби, що виразилось у несвоєчасній виплаті грошової компенсації за додаткову відпустку, складає суму 456 051, 33грн. (344,71 грн. х 1323 днів затримки з 21.12.2017 року по 04.08.2021 року) , що у порівнянні із виплаченою грошовою компенсацією за додаткову відпустку у розмірі 5 846,13 грн. не можна вважати співмірною, так як ця сума більш як у 78 разів перевищує суму виплаченої компенсації.

Судом першої інстанції у відповідності до приписів ч.5 ст.242 КАС України враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у справах №806/2473/18 від 30.10.2019 року, №400/3151/19 від 12 .08. 2020 року щодо застосування норм права при розрахунку істотності частки складових заробітної плати в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку, та вірно розраховано істотність частки складових заробітної плати позивача в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку, а саме: невиплачена позивачу сума 5 846,13грн за період затримки розрахунку 1323 календарних днів; 456 051,33 грн. - середній заробіток; 0,012 % істотна частка (5 846,13грн : 456 051,33 грн. х 100%).

Суд першої інстанції вірно визначив суму ,що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у вигляді середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 21.12.2017 року по 04.08.2021 року, включно з урахуванням істотності частки недоплаченої суми порівняно із середнім заробітком військовослужбовця в сумі 5 472,60 грн. (344,71 х 0,012 х 1323).

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Викладене свідчить, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст. 12, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року по адміністративній справі № 340/5139/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати винесення і касаційному оскарженню не підлягає відповідно п. 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя Н.П. Баранник

суддя О.О. Круговий