Справа № 340/3163/19
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2022-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення без розгляду частини позовних вимог

29 квітня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/3163/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,
розглядаючи за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7-А, )
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 05.12.2019 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (надалі - ГУ ПФУ в Кіровоградській області) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 1) та з 1993 року отримує пенсію по інвалідності відповідно до норм Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Позивач стверджує, що, починаючи з серпня 2011 року відповідач неправильно нараховує та виплачує йому державну пенсію по інвалідності, яка має становити не менше 6 мінімальних пенсій за віком, та щомісячну додаткову пенсію, яка має становити 50% мінімальної пенсії за віком. Наполягає на тому, що при визначенні розміру його пенсії повинні застосовуватися норми статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанов Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг установлених законом прав. За розрахунками позивача, заборгованість з виплати пенсії за період з серпня 2011 року по вересень 2019 року становить 442071, 20 грн., яка відповідно до частини 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" має бути стягнута без обмеження будь-яким строком. З цих підстав просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Кіровоградській області щодо непроведення нарахування та виплати йому пенсії відповідно до частини 4 статті 54, частини 1 статті 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати ГУ ПФУ в Кіровоградській області провести перерахунок та виплату йому пенсії за період з серпня 2011 року по вересень 2019 року в сумі 442 071,20 грн.;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Кіровоградській області проводити перерахунок та виплату йому пенсії довічно з врахуванням прожиткового мінімуму для непрацюючих, починаючи з жовтня 2019 року.

Ухвалою судді від 26.12.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, які мотивовані тим, що при обчисленні основної та щомісячної додаткової пенсії позивача органами Пенсійного фонду правомірно було застосовано положення постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок державного бюджету" №745 від 06.07.2011 року та постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №1210 від 23.11.2011 року. З 01.07.2019 року пенсія позивачу виплачується у новому розмірі, розрахованому за формулою, наведеною у пункті 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 року. Окремо відповідач наполягав на тому, що позивач без поважних причин пропустив передбачений статтею 122 КАС України строк звернення до суду з позовними вимогами про зобов`язання провести перерахунок пенсії за період з серпня 2011 року, що має наслідком залишення позову без розгляду.

Ухвалою від 24.01.2020 року суд зупинив провадження у справі до набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №510/1286/16-а. Ухвалою від 28.04.2022 року суд поновив провадження у справі.

Розглядаючи справу, суд установив, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, як особа з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою.

Позивач безпосередньо брав участь у роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986 році у складі військової частини № НОМЕР_2 , будуси призваним на військові збори.

Відповідно до довідки МСЕК С ОСОБА_1 з 22.09.1993 року встановлена ІІІ група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 60%.

Органами Пенсійного фонду позивачу з 1993 року призначена та виплачується державна пенсія по інвалідності та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до статей 49, 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У липні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області, у якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування йому пенсії в розмірі меншому, ніж передбачено статтями 49, 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зобов`язати відповідача нарахувати державну та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю відповідно до статей 49, 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з мінімальної пенсії за віком в розмірі, встановленому Законами України на відповідний рік для осіб, які втратили працездатність, за період, починаючи з 01.01.2004 року, виплатити заборгованість по нарахуванню пенсії за весь період в повному обсязі з 01.01.2004 року з урахуванням сум, що були виплачені раніше, встановити щомісячну пенсійну виплату в розмірі шести мінімальних пенсій за віком.

Постановою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 07.10.2011 року у справі №2а-1575/1115/11, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2013 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність УПФУ в Новомиргородському районі щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 державної пенсії та додаткової пенсії відповідно до вимог статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 13.01.2011 року по 22.07.2011 року, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період. Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до вимог статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 13.01.2011 року по 22.07.2011 року, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання судових рішень в адміністративній справі №2а-1575/1115/11 у січні 2014 року проведено індивідуальний перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 13.01.2011 року по 22.07.2011 року та визначено йому суму доплати за цей період.

З 23.07.2011 року пенсійний орган, визначаючи розмір пенсії позивача по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, керувався нормами постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету" №745 від 06.07.2011 року, а з 01.01.2012 року - нормами Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 року.

У липні 2019 року відповідач здійснив з 01.07.2019 року перерахунок пенсії позивача на підставі частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пункту 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 року.

У вересні 2019 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою від 23.09.2019 року, у якій просив перерахувати його пенсію за період з 23.07.2011 року на підставі частини 4 статті 54 та частини 1 статті 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Листом від 01.10.2019 року відповідач повідомив позивача про перерахунок його пенсії, який був проведений з 01.07.2019 року із застосуванням формули, передбаченої пунктом 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 року, та про розміри державної пенсії по інвалідності, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, а також підвищень і допомог, установлених як особі з інвалідністю внаслідок війни.

Позивач 05.12.2019 року звернувся до суду з цим позовом, стверджуючи, що державна та додаткова пенсія, передбачені статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виплачуються йому з серпня 2011 року у розмірі меншому, ніж установлено законом, оскільки пенсійний орган не застосовує при їх обчисленні розмір мінімальної пенсії за віком, установлений у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Позивач стверджує, що про порушення своїх прав протиправною бездіяльністю відповідача він дізнався з відповіді ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 01.10.2019 року, наданої на його заяву від 23.09.2019 року про перерахунок пенсії. Посилаючись на статтю 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", вказує, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. У зв`язку з цим просить суд зобов`язати відповідача перерахувати розмір його пенсії та здійснити її виплату за період з серпня 2011 року по вересень 2019 року.

Суд зазначає, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Спеціальне законодавство у сфері соціального захисту містить такі норми.

Згідно зі статтею 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" нараховані суми пенсії, не затребувані пенсіонером своєчасно, виплачуються за минулий час не більш як за 3 роки перед зверненням за одержанням пенсії. Суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Буквальне тлумачення наведених норм права дає підстави вважати, що ці норми стосуються вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини ПФУ.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 року у справі №510/1286/16-а дійшла до висновку, що норми статті 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:

1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;

2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Даний спір виник щодо порушення законодавства при визначенні розміру пенсії позивача, а не щодо виплати вже нарахованих сум пенсій на минулий час. Тож підстави для виплати пенсій без обмеження будь-яким строком у цій справі відсутні.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 року у справі №240/12017/19 висловив таку правову позицію щодо строків звернення до суду у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів;

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Суд зазначає, що отримання позивачем листа відповідача від 01.10.2019 року у відповідь на його заяву від 23.09.2019 року про перерахунок пенсії не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав бездіяльністю пенсійного органу щодо не здійснення перерахунку його пенсії відповідно до норм статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Суд вважає, що з огляду на строки звернення до адміністративного суду, установлені частиною 2 статті 122 КАС України, зважаючи на те, що позов подано до суду 05.12.2019 року, судовому захисту підлягають порушені права позивача на отримання пенсії у розмірі, установленому законом, у межах останніх шести місяців, що передують даті звернення до суду, тобто починаючи з 05.06.2019 року, а спірними є правовідносини, які виникли починаючи з цієї дати.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені статтею 123 КАС України, згідно з частинами 1, 2, 3 якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За правилами пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

У ході судового розгляду справи позивач не подавав заяву про поновлення строку звернення до суду з позовними вимогами про зобов`язання ГУ ПФУ в Кіровоградській області провести перерахунок та виплату пенсії за період з серпня 2011 року по 04.06.2019 року, а суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними. Тож у цій частині вимог позов слід залишити без розгляду.

Такий висновок відповідає правовій позиції щодо застосування строків звернення до суду з приводу перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", які наведені у постановах Верховного Суду від 20.09.2021 року у справі № 343/2428/16-а, від 03.11.2021 року у справі №240/8934/19, від 18.11.2021 року у справі №460/4955/20, від 09.02.2022 року у справі №460/8776/20.

Керуючись статтями 240, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області в частині вимог про зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії за період з серпня 2011 року по 04.06.2019 року залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду у 15 - денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного
адміністративного суду О.А. Черниш