Справа № 340/10417/21
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2022-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/10417/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук О.В. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 )

до

відповідача - 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (код ЄДРПОУ - 21318350; адреса: вул. Герцена, 10, м. Хмельницький, 29013);

відповідача - 2: Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (код ЄДРПОУ - 20632802; адреса: вул. Соборна, 7-а, м. Кропивницький, 25006)

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

ОСОБА_1 звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову в переведенні позивачки з одного виду пенсії на інший від 01.12.2021 року №79;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця відповідно до пункту 12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» в редакції від 10.12.2015 №889 -VIII, статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року за весь період, починаючи з 25.11.2021 року за матеріалами пенсійної справи, сформованої 25.08.2021 року.

Ухвалою суду від 20 грудня 2021 року відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що перебуває на обліку у відповідача-2 та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 25.11.2021 року вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію згідно з Законом України «Про державну службу». Стверджує, що на час звернення до відповідача має стаж державної служби - більше 20 років. Однак, спірним рішенням відповідача-1 їй було відмовлено у переведенні з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ» Про державну службу» з підстав: незарахування до стажу державної служби відповідного періоду роботи.

Відповідачі позовних вимог не визнали, у звдоволенні позовних вимог просили відмовиити. У поданих відзивах на позовну заяву представники відповідачів наголосили, що відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 працювала в органах митної та податкової службах з 11.07.1995 року по 24.11.2021 року. Однак, робота посадових осіб в органах державної митної та податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій державної служби. Тобто, зазначений період роботи позивачкм не зараховується до стажу державної служби, що дає право на призначення пенсії за Законом України "Про державну службу".

Позивачка скерувала до суду відповідь на відзив, у яких доводи відповідача заперечила та підтримала раніше заявлені позовні вимоги

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

З 25 серпня 2021 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

25 листопада 2021 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою щодо переходу з пенсії за віком на пенсію державного службовця. До заяви були додані довідка по складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №78 від 25.11.2021 року та довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби №77 від 25.11.2021, а також ID-картка, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру НОМЕР_1 , документ про місце проживання (реєстрації) особи 3511-, наказ Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 12.11.2021 року №726-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 », трудова книжка НОМЕР_2 .

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 07.12.2021 №1100-0201-8/51482 позивачці було надіслано копію рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову в переведенні з одного виду пенсії на іншій від 01.12.2021 №79, прийняте на підставі заяви від 25.11.2021 №12394, яка розглядалася за принципом екстериторіальності відповідачем-1.

Так, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовило позивачці в переході з пенсії за віком на пенсію державного службовця, посилаючись на статтю 25 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ, пункт 17 статті 3 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889- VIII, зазначивши, що в ОСОБА_1 недостатньо стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних посад державних службовців.

Викладені обставини передували зверненню позивачки до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спору, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Загальні засади діяльності, статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті та право на пенсійне забезпечення державних службовців визначає Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі - Закон №889- VIII), який набув чинності 01 травня 2016 року.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII втратив чинність Закон України "Про державну службу" №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Так, пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

У свою чергу, відповідно до статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби. Аналогічна правова позиція щодо застосування вказаних норм матеріального права висловлена у постанові Верховного Суду України від 10.07.2018 року у справі № 590/6970/16-а.

Відповідно до змісту оспорюваного рішення, що винесене відповідачем-1, щодо віку та страхового стажу у Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зауваження відсутні.

Щодо стажу державної служби, якого, на думку Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, бракує ОСОБА_1 , для призначення пенсії за Законом України «Про державну службу», суд зазначає таке.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Так, до спірних правовідносин застосовними є відповідні положення Закону №3723-ХІІ.

Стаття 25 Закону №3723-ХІІ визначає, що основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу.

Установлюються такі категорії посад державних службовців: перша категорія - посади перших заступників міністрів, керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Уряду України, їх перших заступників, голів та членів державних колегіальних органів, Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, керівників Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, заступників керівників Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, інші прирівняні до них посади; друга категорія - посади керівників секретаріатів комітетів Верховної Ради України, структурних підрозділів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, Секретаріату Кабінету Міністрів України, радників та помічників Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України, заступників міністрів, заступників інших керівників центральних органів виконавчої влади, першого заступника Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, перших заступників голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та інші прирівняні до них посади; третя категорія - посади заступників керівників структурних підрозділів, завідувачів секторів, головних спеціалістів, експертів, консультантів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України і Секретаріату Кабінету Міністрів України, заступників Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, заступників голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а також голів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, начальників управлінь, самостійних відділів у складі міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, інші прирівняні до них посади; четверта категорія - посади спеціалістів Адміністрації Президента України, апарату Верховної Ради України і Секретаріату Кабінету Міністрів України, заступників начальників управлінь, самостійних відділів (підвідділів) міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, керівників управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, інші прирівняні до них посади; п`ята категорія - посади спеціалістів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, заступників голів районних,районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, заступників керівників управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, спеціалістів апарату цих адміністрацій, інші прирівняні до них посади; шоста категорія - посади керівників управлінь, відділів, служб районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, спеціалісти управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, інші прирівняні до них посади; сьома категорія - посади спеціалістів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, їх управлінь і відділів, інші прирівняні до них посади.

Віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону № 3723-ХІІ регулювання правового становища державних службовців, що працюють в органах прокуратури, апаратах судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, Національної поліції, Національного антикорупційного бюро України та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

Отже, правове становище державних службовців, які працюють в апараті інших органів, може регулюватися іншими спеціальними законами.

При цьому Закон № 3723-XII застосовується до таких службовців в частині, яка не врегульована спеціальними законами.

В той же час, згідно статті 546 Митного кодексу України, митниця є митним органом, який у зоні своєї діяльності забезпечує виконання завдань, покладених на митні органи. Митниця є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, має окремий баланс, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку та бланк із зображенням Державного Герба України та із своїм найменуванням і діє відповідно до Конституції України, цього Кодексу, інших нормативно-правових актів та на підставі положення, яке затверджується наказом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику.

Згідно статті 557 Митного кодексу України фінансування, матеріально-технічне забезпечення та розвиток інфраструктури органів доходів і зборів здійснюються за рахунок державного бюджету.

За змістом статті 569 Митного кодексу України, працівники органів доходів і зборів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи органів доходів і зборів є державними службовцями. Правове становище посадових осіб органів доходів і зборів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України. Особи, вперше прийняті на службу до органів доходів і зборів на посади, які передбачають виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, приймають Присягу державних службовців, якщо раніше вони не приймали такої Присяги.

Статтею 573 Митного кодексу України визначені спеціальні звання посадових осіб органів доходів і зборів. Положення про спеціальні звання посадових осіб органів доходів і зборів, порядок присвоєння цих звань та їх співвідношення з рангами державних службовців, а також розміри надбавок до посадового окладу за спеціальні звання затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 588 Митного кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому, період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Крім того, правовий та соціальний захист посадових осіб контролюючих органів визначений в розділі XVIII Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Згідно статті 341 ПК України служба в контролюючих органах є професійною діяльністю придатних до неї за станом здоров`я, освітнім рівнем та віком громадян України, що пов`язана з формуванням державної податкової та митної політики в частині адміністрування податків, зборів, платежів, реалізацією податкової та митної політики, політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, а також із здійсненням контролю за додержанням податкового, митного та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Відповідно до статті 342 ПК України посадовою особою контролюючого органу може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, якщо інше не передбачено законом, та на яку покладено виконання завдань, зазначених у цьому Кодексі та Митному кодексі України.

Посадові особи контролюючих органів є державними службовцями. Посадові особи, які вперше зараховуються на службу до контролюючих органів і раніше не перебували на державній службі, складають присягу державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу".

Правовий статус посадових осіб контролюючих органів, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом та Митним кодексом України, а в частині, що не регулюється ними, - Законом України "Про державну службу" та іншими законами.

Спеціальні звання, які присвоюються посадовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальних органів та державних податкових інспекцій зазначені у статті 343 ПК України. Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно статті 344 ПКУ пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Також, згідно з частиною вісімнадцятою статті 37 Закону №3723-XII, період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та /або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Абзацами третім та п`ятим пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (в редакції, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин), передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Процедуру присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів та осіб, уповноважених їх присвоювати визначено Порядком присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 року №839 (далі - Порядок №839).

Згідно пункту 9 Порядку № 839 посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців.

Особам, які приймаються на роботу до органів доходів і зборів та яким раніше присвоєно спеціальні звання державної податкової або митної служби, спеціальні звання присвоюються з урахуванням співвідношення, визначеного законом.

За приписами пункту 4 Порядку № 839, до строку перебування у спеціальному званні зараховується період роботи в органах доходів і зборів у спеціальному званні (ранзі державного службовця), а також строк перебування у спеціальному званні (ранзі державного службовця) посадових осіб державної податкової та державної митної служби, крім посадових осіб, яким у період роботи в органах доходів і зборів спеціальне звання було присвоєно достроково.

Постановою Кабінету Міністрів України № 306 від 20 квітня 2016 року "Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями" (далі - Постанова №306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.

Спеціальні звання посадових осіб органів доходів і зборів прирівнюються до рангів державного службовця, визначених постановою Кабінету Міністрів України №306 (додаток 6).

Вищенаведені норми підтверджують, що посадові особи контролюючих органів, в даному випадку митних та податкових органів, віднесені до державних службовців за певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.

Отже, посадові особи митної та податкової служби, яким присвоєно персональні та спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в митних та податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу".

Дана позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 22 жовтня 2013 року у справі 21-340а13, в якій колегія суддів дійшла висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу".

З 11 липня 1995 року по 24 листопада 2021 року ОСОБА_1 працювала в митних та податкових органах на різних посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці.

11 липня 1995 року ОСОБА_1 склала Присягу державного службовця.

У період роботи в Кіровоградській митниці в період з 11 липня 1995 року по 30 серпня 2013 року ОСОБА_1 були присвоєні персональні та спеціальні звання: Інспектор митної служби 2 рангу, Інспектор митної служби 1 рангу, Радник митної служби 3 рангу. 2 вересня 2013 року ОСОБА_1 переведено до Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області та присвоєно 11 ранг державного службовця. 01 січня 2014 року позивачці присвоєно спеціальне звання радника податкової та митної справи 3 рангу. 20 серпня 2015 року Позивачу було присвоєно чергове спеціальне звання - радника податкової та митної справи 2 рангу.

Спеціальне звання Радник митної служби 3 рангу належить до 6 рангу державного службовця, а спеціальне звання Радник митної служби 2 рангу - до 5 рангу державного службовця згідно додатку 6 до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року № 306 «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями». 20 вересня 2019 року, у зв`язку із реорганізацією Головного управління ДФС у Кіровоградській області, ОСОБА_1 переведено до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградської області та присвоєно 5 ранг державного службовця.

В ГУ ДПС у Кіровоградській області позивачка працювала до припинення державної служби у зв`язку із звільненням 24 листопада 2021 року.

Згідно статті 90 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Отже, на момент звернення до відповідача-2 із заявою про переведення на пенсію за віком згідно з Законом України "Про державну службу" позивачка мала стаж державної служби понад 20 років, а тому твердження відповідача про відсутність у ОСОБА_1 необхідного стажу для призначення пенсії за віком згідно з Законом України "Про державну службу" є безпідставними.

Зі змісту оскаржуваного рішення та відзиву на позовну заяву вбачається, що єдиною підставою для відмови у призначенні позивачці пенсії за віком згідно Закону України "Про державну службу" є недостатність стажу державної служби.

Натомість, у порушення наведених вище норм права, відповідачем зараховано до стажу державної служби ОСОБА_1 лише 3 роки 3 місяці з період роботи позивачки з 11.07.1995 року по 24.11.2021 року на посадах в органах державної митної та податкової служби,.

Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище норми законодавства, якими врегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 01.12.2021 року №79, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно Закону України "Про державну службу", прийняте відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Оскільки під час розгляду справи встановлено наявність у позивачки права на переведення з пенсії за віком на пенсію державного службовця, проте, обрахунок розміру пенсії за віком згідно з Законом України "Про державну службу" відповідачем не проведений, зважаючи на те, що відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного суду України, з метою ефективного захисту порушеного права позивачки, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.11.2021 року щодо переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно з Законом України "Про державну службу" відповідно до статті 37 Закону "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723, з урахуванням висновків суду.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

При зверненні до суду позивачка сплатила судовий збір в сумі 908 грн та витратила на професійну правничу допомогу 3500,00 грн.

Вказана сума витрат на професійну правничу допомогу сплачена позивачем адвокату Осіповій Ю.Ю. згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера від 2/22 від 24 січня 2022 року на підставі договору про надання професійної правничої допомоги від 10 грудня 2021 року, Додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 10 грудня 2021 року, детального опису та акту виконаних робіт до вказаного Договору.

Згідно Акту виконаних послуг до Договору про надання професійної правничої допомоги від 10 грудня 2021 року у межах даної адміністративної справи адвокатом позивачці надані такі послуги: підготовка, написання та подання адміністративного позову (2 500 грн); підготовка, написання та подання відповіді на відзив (1000 грн).

Суд наголошує, що витрати позивачки на професійну правничу допомогу підтверджені належними доказами та є пропорційними до складності справи

Частиною першою статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Воднораз, часткове задоволення позовних вимог має своїм наслідком покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина третя статті 139 КАС України).

За таких умов, суд дійшов висновку, що відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України позивачці належить присудити 2/3 судових витрат (пропорційно до задоволених позовних вимог) з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області солідарно.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (код ЄДРПОУ - 21318350; адреса: вул. Герцена, 10, м. Хмельницький, 29013) та Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (код ЄДРПОУ - 20632802; адреса: вул. Соборна, 7-а, м. Кропивницький, 25006) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 01.12.2021 року №79.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву від 25.11.2021 року щодо переведення ОСОБА_1 на пенсію згідно з Законом України "Про державну службу", зарахувавши ОСОБА_1 період її роботи на посадах державної митної та податкової служби з 11.07.1995 року по 24.11.2021 року до стажу державної служби та прийняти рішення за наслідками розгляду такої заяви з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 340,50 грн та судові витрати на правничу допомогу у розмірі 1165,5 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (код ЄДРПОУ - 20632802) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 340,50 грн і судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1165,5 грн - за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (код ЄДРПОУ - 21318350).

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтями 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржене у 30-денний строк з дня його складення до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, а у разі початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.В. Кравчук