Справа № 140/1788/22
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2022-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2022 року ЛуцькСправа № 140/1788/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «ОЛ ТРАНС ГЛОБАЛ» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «ОЛ ТРАНС ГЛОБАЛ» (далі - ПП «ОЛ ТРАНС ГЛОБАЛ», позивач, підприємство) звернулося з позовом до Волинської митниці (далі - відповідач, митний орган) про визнання протиправним та скасування рішення від 26 листопада 2021 року №UA205150/2021/000010/2 про коригування митної вартості товарів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 жовтня 2021 року між ПП «ОЛ ТРАНС ГЛОБАЛ» (покупець) та компанією «Віо-Chemical Engineering s.r.o.» (продавець) укладено контракт №12/21-B10/0L, за умовами якого продавець зобов`язується поставити, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити згідно інвойсів автомобілі легкові нові та бувші у використанні.

На виконання умов вказаного згідно із інвойсом №211115.3-BIOC/OLTR від 15 листопада 2021 року сторонами погоджено вартість товару - легкового автомобіля марки - VOLKSWAGEN, моделі - TOUAREG, ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_1 в розмірі 18 000,00 Євро.

З метою здійснення митного оформлення вказаного товару, декларантом подано до Волинської митниці митну декларацію (далі - МД) від 24 листопада 2021 року UA205150/2021/008666, у якій декларантом визначено загальну вартість товару 18000,00 Євро та документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування.

Додатково на вимогу митного органу позивачем надано пояснення від 25 листопада 2021 року №25/11/21/1- ДМС та звіт про оцінку транспортного засобу від 25 листопада 2021 року №535/21.

Однак, Волинською митницею винесено рішення від 26 листопада 2021 року №UA 205150/2021/000010/2 про коригування митної вартості товарів, відповідно до якого митна вартість зазначеного товару збільшилась та склала 33 490,00 Євро, як наслідок позивачем надмірно сплачено до Державного бюджету України: ввізне мито (10%) в розмірі 21146,82 грн та ПДВ (20%) в розмірі 98215,25 грн.

Стосовно зауваження митного органу про те, що в технічному паспорті №2EY429070 від 24 серпня 2018 року в графі С 1.1 зазначений інший власник транспортного засобу - ВВН Berlin-Brandenbur-gische Haustechnic GMBH позивач зазначає, що постановка на облік транспортного засобу, знятого з реєстрації в установленому законом порядку, з метою його реалізації, не є обов`язком особи, яка його придбала, а підтвердженням правомірності розпоряджання даним майном, в тому числі його подальшої реалізації є інші, передбачені законом документи, зокрема, але не виключно договір купівлі-продажу.

Звертає увагу, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації з Інтернет джерела www.mobile.de, оскільки порядок його формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання його даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України (далі - МК України) не передбачено. Також в Інтернет джерела www.mobiIe.de відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів.

Зазначає, що всі зауваження стосовно звіту про оцінку транспортного засобу, не можуть бути підставою для не прийняття заявленої митної вартості, оскільки митні органи не є експертами в питанні проведення оцінки майна, у них відсутні відповідна освіта, ліцензія та дозволи.

Повідомляє, що угоди з іншими третіми особами про поставку товару не укладались, а відтак не можуть бути надані, щодо рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, то декларант не володіє такою інформацією та отримати запитувану інформацію немає можливості, оскільки вона являється комерційною таємницею продавця товару. Рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаний із виконанням умов договору (угоди, контракту) відсутні.

ПП «ОЛ ТРАНС ГЛОБАЛ» вважає оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, оскільки не містить наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування. Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом.

З наведених підстав просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву від 12 квітня 2022 року представник Волинської митниці заявлених позовних вимог не визнав повідомив, що 24 листопада 2021 року для митного оформлення товару декларантом в інтересах ПП «ОЛ ТРАНС ГЛОБАЛ» подано МД №UA205150/2021/008666 на товар «легковий автомобіль VOLKSWAGEN, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , загальна кількість місць, включаючи водія - 5, призначений для використання по дорогах загального користування (перевезення пасажирів), номер/модель двигуна - не визначено, тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндра - 2967 см3, потужність -210KW, тип кузова - універсал, колісна формула - 4х4, бувший у використанні, календарний рік виготовлення - 2018, модельний рік виготовлення - 2019, дата введення в експлуатацію - 24 серпня 2018 року, категорія Т3 за документами виробника - М1.

Згідно МД №UA205150/2021/008666 митну вартість вказаного транспортного засобу заявлено на рівні 18000 Євро. Разом з вказаною МД подано перелік документів, визначених в графі 44 МД.

Так, під час контролю за правильністю визначення митної вартості товару з врахування поданих у вказаних цілях разом з МД документів було встановлено, що, документи, які подано для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, а саме: транспортний засіб придбано на підставі інвойсу від 15 листопада 2021 року №211115.3- BIOC/OLTR, згідно якого транспортний засіб було придбано за 18000 євро. Однак, в технічному паспорті № НОМЕР_2 24.08.2018 в графі С.1.1 зазначений інший власник транспортного засобу-BBH Berlin-Brandenbur-gische Hausstechnic GMBH, що на думку митного органу свідчить про виникнення об`єктивних та обґрунтованих сумнівів щодо дійсної митної вартості товару.

Крім того, під час порівняння рівня заявленої митної вартості товару з наявною в митного органу інформацією про рівень цін на такі товари встановлено, що вартість продажу такого транспортного засобу становить 33000 євро.

З огляду на вищевикладене, декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін наступні додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаний із виконанням умов договору (угоди, контракту); висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; копію декларації країни відправлення.

Декларантом додатково надано звіт про оцінку транспортного засобу №535/21 від 25 листопада 2021 року, проте інформація, яка зазначена у ньому не могла бути прийнята митницею до уваги у зв`язку з тим, що в звіті про оцінку транспортного засобу в таблиці №1 експерт описує колісний транспортний засіб, який має пошкодження має підвищену , а саме, деформація без пошкодження лакофарбового покриття, оббивка сидінь, пофарбування кузова. Двигун автомобіля має підвищену шумність димність, є сліди підтікання масла, порушені функціональні можливості. Слід зазначити, що відповідно до технічного паспорту EY429070 від 24 серпня року 2018 дата першої реєстрації оцінюваного транспортного засобу 24.08.2018. Фактично транспортному засобу на момент оформлення 3,3 роки, що ставить під сумнів достовірність зазначених відомостей, які не було зафіксовано на момент митного оформлення .

Зазнає, що для розрахунку ціни оцінюваного транспортного засобу експертом взято ціну 22500 Євро з довідникової літератури, що відображає ціни колісних транспортних засобів в провідних країнах-експортерах, проте експертом не наведено джерело з якого взято таку вартість, відсутні додатки на які спирається експерт, що не дає можливості перевірити наведену експертом цінову інформацію.

Дані наведені в експертному висновку прийняті митницею до уваги виключно як джерело довідкової інформацій і носять консультаційний характер та не можуть бути використані для підтвердження вартості на вище вказаний товар.

Вартість ввезеного позивачем товару визначено на підставі цінової інформаціі на європейському ринку, митна вартість становить 33490 євро за інформацією з інтернет-джерела «mobile.de»

З огляду на наведене вище, а також враховуючи відмову декларанта подавати додаткові документи, які б усунули виявлені митницею розбіжності та підтвердили б заявлену ним митну вартість, митницею прийнято рішення про коригування митної вартості від 26 листопада 2021 року UA205150/2021/000010/2.

Декларантом оформлено автомобіль у вільний обіг згідно МД №UA205150/2021/009036 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України.

З наведених підстав представник відповідача просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю (арк. спр. 65-70).

Інших заяв по суті справи, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до суду не надходило.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 57).

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Між ПП «ОЛ ТРАНС ГЛОБАЛ» (покупець) та Компанією «Віо-Chemical Engineering s.r.o.» (продавець) укладено контракт від 01 жовтня 2021 року №12/21-B10/0L, за умовами якого продавець зобов`язується поставити, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити згідно інвойсів автомобілі легкові нові та бувші у використанні, сідельні тягачі нові та бувші у використанні, причіпи, напівпричіпи нові та бувші у використанні, спеціальну техніку та бувші у використанні, спеціальну сільськогосподарську техніку та бувші у використанні, мотоцикли, квадроцикли та іншу мототехніку та бувші у використанні. (пункт 1.1. Контракту).

Відповідно до пункту 2.1 вказаного контракту, загальна вартість контракту становить 5 000 000,00 Євро.

Згідно із пунктом 2.2 контракту ціна на товар буде зазначені інвойсі (та/або проформі інвойс) і встановлюються в Євро (арк. спр. 29-31).

Відповідно до пункт 3.1 контракту покупець здійснює оплату вартості окремої поставки товару, обумовленої Сторонами, протягом 180 календарних днів з моменту поставки. В разі досягнення домовленостей між Сторонами, можлива попередня оплата вартості Товару протягом 10 календарних днів з моменту формування відповідного інвойсу (та/або проформі інвойс).

Згідно із пунктом 3.3 контракту товар вважається оплаченим з моменту надходження коштів на рахунок продавця, вказаного в даному договорі.

На виконання вимог зазначеного договору, згідно із інвойсом від 15 листопада 2021 року 211115.3-BIOC/OLTR позивач придбав автомобіль Volkswagen Touareg, ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_1 за ціною 18000 Євро (арк. спр. 22).

ПП «ОЛ ТРАНС ГЛОБАЛ» з метою декларування товару: легковий автомобіль марки - VOLKSWAGEN моделі-TOUAREG, ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_1 загальна кількість місць, включаючи місце водія - 5, призначений для використання по дорогах загального користування (перевезення пасажирів), номер/модель двигуна - невизначений, тип двигуна - дизельний, робочий об"єм циліндрів - 2967 CM3, потужність - 210 kW, тип кузова - універсал, колісна формула - 4x4, бувший у використанні, календарний рік виготовлення - 2018, модельний рік виготовлення - 2019. Дата введення в експлуатацію - 24.08.2018., Категорія ТЗ за документами виробника - М1 на митний пост Волинської митниці подано МД від 24 листопада 2021 року UA205150/2021/008666. Митна вартість декларантом визначена за основним методом - за ціною договору (контракту) в розмірі 18000 Євро, що становить 544237,20 грн згідно курсу Національного банку України на дату декларування (арк. спр. 20-21).

На підтвердження заявленої в митній декларації митної вартості товару, разом із декларацією позивач надав такі документи: інвойс від 15 листопада 2021 року №211115.3-BIOC/OLTR; міжнародну товарно-транспортну накладну від 16 листопада 2021 року; сертифікат на транспортування EUR1 №А727558 від 23 листопада 2021 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 24 серпня 2018 року; висновок про якісні характеристики товарів - експертна довідка №34084/21 від 17 листопада 2021 року; контракт №12/21-BIO/OL від 01 жовтня 2021 року; договір - доручення № 06/05-21 на надання митно-брокерських послуг від 06 травня 2021 року ; митна декларація країни відправлення.

Як установлено судом, митницею було надіслано повідомлення про необхідність надання додаткових документів, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаний із виконанням умов договору (угоди, контракту); висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; копію декларації країни відправлення (арк. спр. 31).

У відповідь ПП «ОЛ ТРАНС ГЛОБАЛ» надало пояснення від 25 листопада 2021 року №25/11/21/1-ДМС та звіт про оцінку транспортного засобу від 25 листопада 2021 року №535/21 (арк. спр. 37-41).

Однак, Волинська митниця прийняла оскаржуване рішення від 26 листопада 2021 року №UA205150/2021/000010/2 про коригування митної вартості товарів, згідно із графою 30 якого митну вартість товару визначено за резервним методом в сумі 33490 Євро (замість 18000 Євро, що була заявлена декларантом).

У графі 33 вказаного рішення зазначено, митна вартість товару, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, документи, які подані підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, а саме: транспортний засіб придбано на підставі інвойсу від 15 листопада 2021 року №211115.3-BIOC/OLTR, згідно якого транспортний засіб було придбано за 18000 EUR. Однак, в технічному паспорті № НОМЕР_2 24.08.2018 в графі С. 1.1 зазначений інший власник транспортного засобу - ВВН Berlin-Brandenbur -glsche Haustechnic GMBH, що свідчить про наявність ризиків, заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу.

Тоді як, вартість продажу аналогічних транспортних засобів на європейському ринку від 33000 EUR.

В звіті про оцінку транспортного засобу в таблиці №1 експерт описує колісний транспортний засіб, який має пошкодження, а саме: деформація без пошкодження лакофарбового покриття, оббивка сидінь, пофарбування кузова. Двигун автомобіля має підвищену шумність, димність, є сліди підтікання мастила, порушені функціональні можливості. Слід зазначити, що відповідно до технічного паспорта EY429070 від 24 серпня 2018 року дата першої реєстрації оцінюваного транспортного засобу 24 серпня 2018року. Фактично транспортному засобу на момент оформлення 3,3 роки.

Для розрахунку ціни оцінюваного транспортного засобу експертом взято ціну 22500 Євро з довідникової літератури, що відображає ціни колісних транспортних засобів в провідних країнах-експортерах, проте експертом не наведено джерело з якого взято таку вартість, відсутні додатки, на які спирався експерт, що не дає можливості перевірити наведену експертом цінову інформацію.

Дані наведені у експертному висновку прийняті до уваги митницею виключно як джерело довідкової інформації і носять консультаційний характер, та не можуть бути використані для підтвердження вартості на вище вказаний товар.

У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року,, МК України, також, вимогами частиною шостою статті 54 МК України передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у частинами другою - четвертою статті 53 МК України митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. За умови надання, згідно статті 53 МК України документів, витребуваних митницею, які містять достовірну, об`єктивну інформацію, яка підлягає обчисленню і підтверджує правильність обрання методу визначення митної вартості, митну вартість може бути визнано. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (статті 59 МКУ) та методу 26 (стаття 60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (стаття 62 МКУ) та методу 2г (стаття 63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, відповідно до наказу ДМСУ від 01 липня 2021 року №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» на підставі цінової інформації на Європейському ринку, митна вартість на товар становить 33490 Євро за інформацією інтернат джерела: www.mobile.de (арк. спр. 16-17).

Коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205150/2021/000093 (арк. спр. 14-15).

Митне оформлення для випуску у вільний обіг вказаних товарів було здійснено за МД №UA205150/2021/009036 (арк. спр. 18-19).

Не погоджуючись із прийнятим Волинською митницею рішенням про коригування митної вартості товарів, ПП «ОЛ ТРАНС ГЛОБАЛ» звернулося із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

Як визначено частиною першою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митними органами під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Пунктом 1 частини четвертої статті 54 МК України визначено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною п`ятою статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.

У частині третій статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митному орган зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Із наведених положень випливає, що митний орган досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів.

Суд не заперечує права митного органу упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів (частина п`ята статті 54 МК України), проте уважає, що, при цьому, він має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознаки підробки або відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як убачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару: автомобіль Volkswagen Touareg. При цьому позиція відповідача полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи, які подані підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, а саме: транспортний засіб придбано на підставі інвойсу від 15 листопада 2021 року №211115.3-BIOC/OLTR, згідно якого транспортний засіб було придбано за 18000 EUR. Однак, в технічному паспорті № НОМЕР_2 24.08.2018 в графі С. 1.1 зазначений інший власник транспортного засобу - ВВН Berlin-Brandenbur -glsche Haustechnic GMBH.

Стосовно таких доводів митного органу, суд зауважує, відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388, документом-підтвердження права власності буде договір-купівлі продажу між торгуючою організацією-імпортером та ним.

Крім того, із перекладу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу в графі С.4с вказано, що власник свідоцтва може не бути власником транспортного засобу. Згідно із законодавством країн-членів Європейського союзу передбачено, що постановка на облік транспортного засобу, знятого з реєстрації в установленому законом порядку з метою його реалізації, не є обов`язком особи, яка його придбала, а підтвердженням правомірності розпорядження цим майном, в тому числі його подальшої реалізації є інші, передбачені законом документи, зокрема, але не виключно договір купівлі-продажу.

Тобто, юридична особа-імпортер, імпортуючи транспортний засіб не зобов`язана здійснювати реєстрацію транспортного засобу за собою, а наявність у продавця права продажу може бути обумовлено цивільно-правовими відносинами саме між цими особами. Також чинним законодавством не передбачено обов`язку надання документів про відомості про купівлю-продаж у третьої особи - походження товару в попередніх ланцюгах постачання особи-продавця (експортера).

Слід зазначити, що визначення продавця чи власника товару не впливає на його митну вартість, крім того продавець та власник товару не повинен бути однією і тією ж особою, в країнах ЄС відсутній обов`язок змінювати технічний паспорт транспортного засобу внаслідок продажу автомобіля.

Як уже зазначалось вище, нормами МК України відповідач має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість. Водночас цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Декларант надав митниці достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а саме: : інвойс від 15 листопада 2021 року №211115.3-BIOC/OLTR; міжнародну товарно-транспортну накладну від 16 листопада 2021 року; сертифікат на транспортування EUR1 №А727558 від 23 листопада 2021 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 24 серпня 2018 року; висновок про якісні характеристики товарів - експертна довідка №34084/21 від 17 листопада 2021 року; контракт №12/21-BIO/OL від 01 жовтня 2021 року; договір - доручення № 06/05-21 на надання митно-брокерських послуг від 06 травня 2021 року ; митна декларація країни відправлення.

Жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни транспортного засобу подані позивачем документи не містили.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59, 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним, зокрема, в постановах від 06 жовтня 2020 року у справі № 825/472/17, від 27 лютого 2019 року у справі №814/1647/16, від 26 березня 2019 року у справі № 814/921/17.

Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

В даному випадку митним органом ні в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, ні у відзиві на позовну заяву не надано жодних пояснень з приводу застосування резервного (шостого) методу, як передбачено порядком застосування кожного з методів, що передує методу, обраному митним органом та, як наслідок не можливістю здійснення розрахунку ціни товару за іншими другорядними методами.

Окрім того, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Суд констатує, що в рішенні про коригування митної вартості товарів від 26 листопада 2021 року №UA205150/2021/000010/2 лише зазначено, що на підставі цінової інформації на Європейському ринку, митна вартість на товар становить 33490 Євро за інформацією інтернат джерела: www.mobile.de, жодних пояснення щодо зроблених коригувань, тотожності товару, який оформлявся на підставі указаної МК не наведено.

Крім того, суд уважає за необхідне зазначити, що у даному випадку митний орган здійснив коригування митної вартості виходячи з результату оцінки ресурсу mоbіlе.dе, жодних митних декларацій по аналогічних транспортних засобах наведено не було.

На думку суду, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено суду, що надані разом із митною декларацією від 24 листопада 2021 року UA205150/2021/008666 документи містять істотні розбіжності, в них наявні ознаки підробки, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за імпортований товар. Натомість наявність інформації про те, що ідентичні або подібні товари оформлено у митному відношенні іншими особами за вищою митною вартістю не може бути єдиною та достатньою підставою для витребування додаткових документів та відмови у прийнятті заявленої позивачем митної вартості товару за ціною контракту.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 28 серпня 2021 року у справі № 815/4256/16.

Відповідно до частини першої-другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення органу митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Врахувавши всі доводи сторін, суд погоджується з позивачем, що ним правомірно задекларовано за основним методом митну вартість ввезеного на митну територію України автомобіля Volkswagen Touareg, натомість відповідачем не виконано обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для визначення за резервним методом митної вартості у, а також не наведено обґрунтованих доводів невизнання митної вартості, визначеної декларантом та підтверджених документами, наданими митниці, тобто при винесенні рішення, суб`єкт владних повноважень, Волинська митниця діяла не в спосіб визначений законом та не надала суду достатніх доказів правомірності свого рішення, відтак, таке рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

З огляду на встановлені судом обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішення Волинської митниці від 26 листопада 2021 року №UA205150/2021/000010/2 про коригування митної вартості товарів.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

За змістом частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі в сумі 2481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 копійок), який сплачений згідно із платіжним дорученням від 07 лютого 2022 року №ПН4316 (арк. спр. 13) та зарахований до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджується відповідною випискою (арк. спр. 56).

Щодо відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн (три тисячі п`ятсот гривень 00 копійок) та винагороди, у разі отримання остаточного рішення на користь позивача, «гонорар успіху» (10% від ціни позову) в сумі 11936,21 грн (одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять шість гривень двадцять одна копійка) суд зазначає наступне.

Частинами першою, другою статті 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано такі документи: договір про надання правової допомоги від 01 липня 2021 року №15-07/21, акт виконаних робіт від 02 лютого 2022 року (арк. спр. 52-54).

Відповідно до частин другої, третьої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 3.1. Договору встановлено, що розмір оплати за надані послуги визначається об`єднанням, погоджується замовником у актах виконаних робіт, що є невід`ємною частиною Договору.

Згідно з пунктом 3.6 Договору замовник додатково сплачує виконавцю винагороду, так званий «гонорар успіху» у розмірі 10% від ціни кожного майнового позову, який буде пред`явлений в рамках надання правової допомоги за цим Договором, після задоволення такого позову судом та прийняття остаточного рішення.

Відповідно до акту виконаних робіт від 02 лютого 2022 року Адвокатським об`єднанням «БОНА ФІДЕ» було надано наступні юридичні послуги по оскарженню рішення Волинської митниці від 26 листопада 2021 року №UA205150/2021/000010/2 про коригування митної вартості товарів: правова (правнича) консультація клієнта, роз`яснення положень законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини та визначення правової позиції - 500,00 грн; вивчення наданих документів та їхній аналіз - 1500,00 грн; підготовка позовної заяви - 500,00 грн. Всього - 3500,00 грн.

Відповідно до орієнтованого розрахунку судових витрат, що міститься у позовній заяві винагорода, у разі отримання остаточного рішення на користь позивача - «гонорар успіху» у даній справі складає 10% від ціни позову (119 362,07 грн) - 11 936,21 грн.

Суд зауважує, що при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, суд має виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру залежно від конкретних обставин справи. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справ.

Суд зауважує, що враховуючи приписи частини сьомої статті 139 КАС України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року в справі №648/1102/19, де аналізувалися аналогічні положення ЦПК України, суд дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Також, висновок про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, зроблено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду в складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі №922/445/19.

Тобто, факт оплати таких послуг не є обов`язковою передумовою можливості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у разі якщо стороною, на користь якої ухвалено рішення суду, подано необхідні докази, які підтверджують надання відповідних послуг щодо розгляду конкретної судової справи.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 28 вересня 2021 року у справі №160/12268/19, від 29 жовтня 2020 року в справі №686/5064/20, від 04 червня 2021 року в справі №160/13273/19.

Представник Волинської митниці у клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги від 12 квітня 2022 року заперечує проти стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу у заявленому розмірі з підстав їх неспіврозмірності із витратами із складністю цієї справи, й часом витраченим адвокатом на її підготовку, адже вказана справа є справою незначної складності, що, зважаючи на існуючу судову практику, не потребувало додаткових зусиль та знань для формування позиції клієнта, викладеної в позовній заяві (арк. спр. 77-78).

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу даної справи, суд зауважує, що правова (правнича) консультація клієнта, роз`яснення положень законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, визначення правової позиції та вивчення наданих документів та їхній аналіз є єдиним комплексом дій, що охоплюються загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви і подання її до суду, а визначення суми гонорару за кожну з зазначених дій не є виправданим, а тому підлягає зменшенню.

Окрім того, дана справа є спором незначної складності, провадження здійснювалося в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами справи.

Суд зазначає, що гонорар успіху адвокату за досягнення позитивного рішення у справі, то за своїм змістом і правовою природою така винагорода не є ціною договору (платою за надані послуги) у розумінні статей 632, 903 ЦК України та статті 30 та статей 632, 903 ЦК України та статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а є платою за сам результат, досягнення якого відповідно до умов договору не ставиться в залежність від фактично наданих послуг.

Великою Палатою Верховного Суду у своїй постанові від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 сформовано правову позицію, згідно якої не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява N 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява N 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява №35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

З урахуванням вищенаведеного, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд зауважує, що нормами пункту 3.2. договору про надання правової допомоги від 01 липня 2021 року №15-07/21, визначено, що замовник додатково сплачує виконавцю винагороду, так званий «гонорар успіху» у розмірі 10% від ціни позову, саме після прийняття остаточного рішення, тоді як дане рішення Волинського окружного адміністративного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.

На думку суду, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, з урахуванням заперечень відповідача щодо обґрунтованості та співмірності розміру витрат на правничу допомогу, заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною із заявленими позовними вимогами, а тому справедливим розміром відшкодування позивачу фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу у цій справі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача є сума 1000,00 грн (одна тисяча гривень 00 копійок). Решту витрат на професійну правничу допомогу повинен понести позивач.

Окрім того, у поданій позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані із залученням перекладача 600,00 грн (шістсот гривень 00 копійок).

Нормами частини третьої статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено, у тому числі витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

За приписами частин п`ятої - восьмої статті 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 31 березня 2020 року (справа №160/7049/19), склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Для підтвердження витрат, пов`язаних із залученням перекладача у цій справі, позивачем надано копії таких документів: від 04 лютого 2022 року №04/02-22-02 за послуги письмового перекладу та копію платіжного доручення від 04 лютого 2022 року №ПН3108 (арк. спр. 50-51).

Проаналізувавши вказані документи неможливо встановити що саме підлягало перекладу, а саме обсяг перекладу виконаного перекладу та у якій саме справі ці витрати понесено, в зв`язку з чим суд дійшов висновку про необґрунтованість вказаних судових витрат.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 260, 262, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного підприємства «ОЛ ТРАНС ГЛОБАЛ» (43023, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Карбишева, будинок 1, офіс 403, ідентифікаційний код юридичної особи 43883273) до Волинської митниці (44350, Волинська область, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 43958385) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці від 26 листопада 2021 року №UA205150/2021/000010/2 про коригування митної вартості товарів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь Приватного підприємства «ОЛ ТРАНС ГЛОБАЛ» судовий збір в сумі сумі 2481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000,00 грн (одна тисяча гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 03 травня 2022 року.