Справа № 0907/2-а-3/2011
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2022-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 квітня 2022 року

Київ

справа №0907/2-а-3/2011

адміністративне провадження №К/990/4659/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Єресько Л.О.,

суддів: Калашнікової О.В., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 липня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року у справі №0907/2-а-3/2011 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ), Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ), Держави України в особі Державної казначейської служби України, Держави України в особі Міністерства юстиції України про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування майнової та моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2 ), ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3 ) звернулися до суду із позовом до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ), Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ), Держави України в особі Державної казначейської служби України, Держави України в особі Міністерства юстиції України, де просили:

визнати, що відділ ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції повторно незаконно не виконав вирок Івано-Франківського обласного суду від 24 листопада 1997 року та рішення Івано-Франківського міського суду від 28 лютого 2001 року та не мав реального наміру їх виконання, що призвело до унеможливлення виконання вироку суду взагалі;

визнати, що Івано-Франківське міське управління юстиції та управління юстиції в Івано-Франківській області допустили незаконну бездіяльність в частині невиконання обов`язку контролю за діяльністю ВДВС та вимог статті 5 Закону України "Про державну виконавчу службу";

визнати, що Івано-Франківським міським управлінням юстиції, управлінням юстиції в Івано-Франківській області та відділом ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції незаконно не виконано міжнародних зобов`язань держави та вимог національного законодавства щодо боротьби з відмиванням коштів, одержаних злочинним шляхом та постановити окрему ухвалу на адресу Міністерства закордонних справ України, якою зобов`язати керівника цього органу інформувати Президента та Уряд України про це та встановити строк для вжиття невідкладних та вичерпних заходів реагування, про що повідомити суд;

визнати, що діяннями відповідачів - відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції, Івано-Франківського міського управління юстиції та управління юстиції в Івано-Франківській області, наслідком яких стало повторне незаконне невиконання вироку Івано-Франківського обласного суду від 24 листопада 1997 року створено та реалізовано загрозу майну позивачів, а саме - неможливість в подальшому виконати судові рішення в частині повної компенсації збитків (зобов`язань, покладених на боржника вироком суду та актами цивільного законодавства);

визнати (застосувавши аналогію закону і права), що відповідачем - відділом ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції застосовано обман при підготовці та ухваленні одностороннього адміністративного правочину - постанови про повернення виконавчого листа стягувачу без виконання та не усунуто його наслідків до вирішення справи судом;

стягнути з Держави Україна в особі відповідного органу державного казначейства - Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України у відшкодування майнової шкоди (втраченого майна та упущеної вигоди), завданої при повторному невиконанні вироку суду від 24 листопада 1997 року позивача обманом, застосованим відповідачем - відділом Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, який призвів до унеможливлення виконання вироку суду в частині майнових стягнень і безповоротної втрати майна в сумі:

подвійного розміру повної вартості майна (реальних збитків та упущеної вигоди), безповоротно втраченого внаслідок створення та неусунення загрози майну способом повторного незаконного невиконання цим відповідачем вироку Івано-Франківського обласного суду від 24 листопада 1997 року та неусунення наслідків встановленої судами та неоспореної тотальної бездіяльності за весь час провадження в цій справі, обчисленої відповідно до статей 230, 536, 625, 1048 та 1214 Цивільного Кодексу України від належного від боржника подвійного розміру загальної суми зобов`язання 35000 доларів США, 3% річних та плати за користування грошовими коштами (у визначеному угодою розмірі процентів - 20% місячних чи за вичерпно обгрунтованою судом обраною альтернативою в розмірі облікової ставки НБУ) за весь час їх перебування у незаконному користуванні боржника від 1 липня 1995 року до дня розгляду справи судом, на розсуд суду - або безпосередньо у валюті зобов`язання, або конвертованих в національну валюту за курсом Національного банку України на день платежу, та подвійного розміру загальної суми незаконно невиконаного стягнення грошового зобов`язання в сумі 3000 гривень з додаванням 3% річних та компенсації інфляційних змін з обчисленням відповідно до статті 625 ЦК України за період з 4 листопада 1999 року до дня платежу;

стягнути з Держави Україна в особі відповідного органу державного казначейства - Державної казначейської служби України в порядку регресу витрати, пов`язані з розглядом справи, вимушено понесені позивачем для здійснення звернення до суду, виклику відповідачів через засоби масової інформації та підготовкою до розгляду справи в загальній сумі: 1036, 88 (одна тисяча тридцять шість) гривень 88 коп та судові витрати, понесені для повторного розгляду справи;

стягнути з Держави Україна в особі відповідного органу державного казначейства - Державної казначейської служби України завдану позивачу, діяннями відповідачів - відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції, Івано-Франківського міського управління юстиції та управління юстиції в Івано-Франківській області, наслідком яких стало повторне незаконне невиконання та кінцеве унеможливлення виконання вироку Івано-Франківського обласного суду від 24 листопада1997 року в частині майнових стягнень моральну шкоду в загальній сумі: 250000 (двісті п`ятдесят тисяч) грн;

стягнути з Держави Україна в особі відповідного органу державного казначейства - Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України у відшкодування майнової шкоди (втраченого майна та упущеної вигоди), завданої при повторному невиконанні вироку суду від 24 листопада 1997 року обманом, застосованим відповідачем - відділом Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, який призвів до унеможливлення виконання вироку суду в частині майнових стягнень і безповоротної втрати майна в сумі: подвійного розміру повної вартості майна (реальних збитків та упущеної вигоди), безповоротно втраченого внаслідок створення та не усунення загрози майну способом повторного незаконного невиконання цим відповідачем вироку Івано-Франківського обласного суду від 24 листопада 1997 року та не усунення наслідків встановленої судами та неоспореної тотальної бездіяльності за весь час провадження в цій справі, обчисленої відповідно до статей 230, 536, 625, 1048 та 1214 Цивільного Кодексу України від належного від боржника подвійного розміру загальної суми: зобов`язання 38000 доларів США, 3% річних та плати за користування грошовими коштами (у визначеному угодою розмірі процентів - 20% місячних чи за вичерпно обгрунтованою судом обраною альтернативою в розмірі облікової ставки НБУ) за весь час їх перебування у незаконному користуванні боржника з 1 березня 1996 року до дня розгляду справи судом, на розсуд суду - або безпосередньо у валюті зобов`язання, або конвертованих в національну валюту за курсом на день платежу, та подвійного розміру загальної суми незаконно невиконаного стягнення зобов`язання в сумі 2000 гривень з додаванням 3% річних та компенсації інфляційних змін з обчисленням відповідно до статі 625 ЦК України за період з 4 листопада 1999 року до дня платежу;

стягнути з Держави Україна в особі відповідного органу державного казначейства - Державної казначейської служби України завдану позивачу, діяннями відповідачів - відділу ДВС Івано- Франківського міського управління юстиції, Івано-Франківського міського управління юстиції та управління юстиції в Івано-Франківській області, наслідком яких стало повторне незаконне невиконання та кінцеве унеможливлення виконання вироку Івано-Франківського обласного суду від 24 листопада 1997 року в частині майнових стягнень моральну шкоду в загальній сумі: 200000 (двісті тисяч) гривень; судові витрати покласти на відповідачів.

У квітні 2021 року подано заяву про кінцевий розрахунок розміру позовних вимог (доповнення до заяви від 17 вересня 2020 року) в порядку статей 47,159, 224 КАС України в якій просили прийняти відповідні позовні вимоги, згідно їх нумерації в заяві від 17 вересня 2020 року, а саме :

6) Стягнути з Держави Україна в особі відповідного органу державного казначейства - Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України у відшкодування майнової шкоди (втраченого майна та упущеної вигоди), завданої при повторному невиконанні вироку суду від 24 листопада 1997 року обманом, застосованим відповідачем - відділом Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, який призвів до унеможливлення виконання вироку суду в частині майнових стягнень і безповоротної втрати майна в сумі;

подвійного розміру повної вартості майна (реальних збитків та упущеної вигоди), безповоротно втраченого внаслідок створення та не усунення загрози майну способом повторного незаконного невиконання цим відповідачем вироку Івано-Франківського обласного суду від 24 листопада 1997 року та не усунення наслідків встановленої судами та неоспореної тотальної бездіяльності за весь час провадження в цій справі, обчисленої відповідно до статей 230, 390, 536, 625, 1048 та 1214 Цивільного Кодексу України від належної від боржника загальної суми: зобов`язання 35000 доларів США, 3% річних та плати за користування грошовими коштами (у визначеному угодою розмірі процентів - 20% місячних) за весь час їх перебування у незаконному користуванні боржника від 1 липня 1995 року до розгляду справи судом станом на 29 квітня 2021 року, на розсуд суду - або безпосередньо у валюті зобов`язання, або конвертованих в національну валюту за курсом Національного банку України на день платежу, що становить 4457837,80 доларів США, та подвійного розміру загальної суми незаконно невиконаного стягнення грошового зобов`язання в сумі: 3000 гривень з додаванням 3% річних та компенсації інфляційних змін з обчисленням відповідно до статті 625 ЦК України за період з 4 листопада 1999 року до розгляду справи судом станом на 29 квітня 2021 року, що становить: 90391, 04 гривень;

7) стягнути з Держави Україна в особі відповідного органу державного казначейства - Державної казначейської служби України в порядку регресу витрати, пов`язані з розглядом справи, вимушено понесені позивачем для здійснення звернення до суду, виклику відповідачів через засоби масової інформації та підготовкою до розгляду справи в загальній сумі: 1036, 88 гривень та судові витрати, пов`язані зі вчиненням процесуальних дій та з підготовкою розгляду справи для повторного розгляду справи в загальній сумі: 1178,12 гривень, всього: 2215, 00 гривень;

9) Стягнути з Держави Україна в особі відповідного органу державного казначейства - Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України у відшкодування майнової шкоди (втраченого майна та упущеної вигоди) у завданої при повторному невиконанні вироку суду від 24 листопада 1997 року ОСОБА_2 обманом, застосованим відповідачем - відділом Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, який призвів до унеможливлення виконання вироку суду в частині майнових стягнень і безповоротної втрати майна в сумі: подвійного розміру повної вартості майна (реальних збитків та упущеної вигоди), безповоротно втраченого внаслідок створення та неусунення загрози майну способом повторного незаконного невиконання цим відповідачем вироку Івано-Франківського обласного суду від 24 листопада 1997 року та неусунення наслідків встановленої судами та неоспореної тотальної бездіяльності за весь час провадження в цій справі, обчисленої відповідно до статей 230, 536, 625, 1048 та 1214 Цивільного Кодексу України від належної від боржника загальної суми: зобов`язання 38000 доларів США, 3% річних та плати за користування грошовими коштами (у визначеному угодою розмірі процентів - 20%) за весь час їх перебування у незаконному користуванні боржника з 1 березня 1996 року до дня розгляду справи судом станом на 29 квітня 2021 року, на розсуд суду - або безпосередньо у валюті зобов`язання, або конвертованих в національну валюту за курсом на день платежу, що становить: 4718504,76 доларів США та подвійного розміру загальної суми незаконно невиконаного стягнення зобов`язання в сумі: 2000 гривень з додаванням 3% річних та компенсації інфляційних змін з обчисленням відповідно до статті 625 ЦК України за період з 4 листопада 1999 року до розгляду справи судом станом на 29 квітня 2021 року, що становить: 60349, 16 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 липня 2021 року, позовні вимоги задоволено частково: визнано бездіяльність відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції щодо невиконання вироку Івано-Франківського обласного суду від 24 листопада 1997 року та рішення Івано-Франківського міського суду від 28 лютого 2001 року протиправною; визнано бездіяльність Івано-Франківського міського управління юстиції та управління юстиції в Івано-Франківській області щодо невиконання обов`язку по контролю за діяльністю відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції протиправною; стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання з рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, на користь ОСОБА_1 , моральну шкоду в розмірі: 10000 грн; стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання з рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, на користь ОСОБА_2 , моральну шкоду в розмірі: 10000 грн; стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання з рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі: 5000 грн. У решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково: визнано бездіяльність відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції щодо невиконання вироку Івано-Франківського обласного суду від 24 листопада 1997 року та рішення Івано-Франківського міського суду від 28 лютого 2001 року протиправною; визнано бездіяльність Івано-Франківського міського управління юстиції та управління юстиції в Івано-Франківській області щодо невиконання обов`язку по контролю за діяльністю відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції протиправною; стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання з рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі: 30000 грн; стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання з рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі: 30000 грн; стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання з рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі: 15000 грн; стягнуто з бюджетних асигнувань Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ), Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ) на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі: 2215 грн. У решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , подано касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року поновлено ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , строк на касаційне оскарження рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 липня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року у справі №0907/2-а-3/2011; касаційну скаргу залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам статті 330 КАС України.

Відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень ОСОБА_1 отримано ухвалу Верховного Суду від 17 лютого 2022 року - 25 лютого 2022 року, а ОСОБА_2 - 23 лютого 2022 року.

08 квітня 2022 року від скаржників на виконання ухвали про залишення без руху надійшла заява про усунення недоліків шляхом, визначеним зазначеною ухвалою Верховного Суду.

Частиною першою статті 334 КАС України передбачено, що за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставою для відкриття касаційного провадження у справі № 0907/2-а-3/2011 є оскарження судових рішень перелік яких визначений у пункті 1 частини четвертої статті 328 КАС України, з посиланням у касаційній скарзі на те, що в оскаржуваному судовому рішенні суд апеляційної інстанції не врахував висновок, який сформульовано Великою Палатою Верховного Суду у своїй постанові від 22 вересня 2020 року у справі 910/3009/18 та Верховним Судом у постановах від 11 лютого 2020 року у справі № 0940/2394/18, від 22 січня 2020 року у справі № 560/798/16-а, від 09 вересня 2021 року у справі 160/11585/19, від 18 червня 2021 року у справі № 812/1926/17, від 11 лютого 2020 року у справі № 0940/2394/18, а також постанови від 04 червня 2021 року у справі №160/2734/20 щодо застосування статті 2, частини четвертої статті 9, статей 73, 77, 242, 244, 308 КАС України.

Крім того, підставою касаційного оскарження визначено пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, з посиланням у касаційній скарзі на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема, статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статті 1 Протоколу 1 до неї, статті 3 Конституції України, статей 1165, 1166, 1173 ЦК України, статей 2, 5, 6, 9, 17, 77, частини п`ятої статті 227, 245, 321, частини п`ятої статті 353 КАС України, статей 12, 17, 19, 26, 34, 37, 39, 41 Закону України "Про виконавче провадження", а також глави 81 ЦК України в частині наслідків створення та не усунення відповідачами загрози майну позивачів та спричинення їм майнової шкоди та збитків бездіяльністю, що призвела до унеможливлення виконання судових рішень, до безповоротної втрати такого майна, та якими поновлювались майнові права позивачів, та якими б узагальнювалась практика підрахунку розмірів таких шкоди та збитків".

Крім того, підставою касаційного оскарження визначено пункт 3 частини другої статті 353 КАС України, відповідно до якого підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Ураховуючи доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 329-330, 334, 335, 338 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 липня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року у справі №0907/2-а-3/2011 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ), Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ), Держави України в особі Державної казначейської служби України, Держави України в особі Міністерства юстиції України про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування майнової та моральної шкоди.

Витребувати з Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області справу №0907/2-а-3/2011 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ), Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ), Держави України в особі Державної казначейської служби України, Держави України в особі Міністерства юстиції України про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування майнової та моральної шкоди.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Роз`яснити, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень. У разі доповнення чи зміни касаційної скарги особа, яка подала касаційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько

О.В. Калашнікова

В.О. Соколов

Судді Верховного Суду