Справа № 460/16946/21
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2022-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2022 року м. Рівне №460/16946/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління Державної податкової служби України в Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби України в Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області №05 від 10 серпня 2021 року, згідно якого застосовано фінансові санкції у виді штрафу в розмірі 17 000 грн; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області №705 від 10 серпня 2021 року, згідно якого застосовано фінансові санкції у виді штрафу в розмірі 5 100 грн.

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що відповідач всупереч визначеної у ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями кінцевої дати її дії, застосував до позивача штраф в розмірі 17000 грн. Крім того, позивач стверджує, що фіскальний чек №4 від 20.01.2021 містить в собі код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціну товару та облік його кількості, тому застосування штрафу в розмірі 5100 грн на підставі пункту 7 статті 17 Закону №265/95-ВР є також безпідставним. Просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 16.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач подав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнає, зазначає, що під час перевірки позивача встановлено факт реалізації алкогольних напоїв без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Позивачем допущено порушення норм законодавства під час здійснення роздрібного продажу підакцизного товару, коли сплив строк дії ліцензії. Крім того, орган податкової служби вказує на дотримання вимог законодавства при проведенні перевірки: в направленнях зазначено про дату перевірки з 14.07.2021 тривалістю 10 днів, фактична перевірка проведено 22.07.2021. Таким чином, позивач просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець, знаходиться на податковому обліку у відповідача. Здійснює підприємницьку діяльність у кафетерії за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач 02.01.2020 отримала ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 2000019, термін дії з 04.01.2020 по 04.01.2021.

05 липня 2021 року Головним управлінням ДПС у Рівненській області видано наказ № 1262-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 », згідно з яким на підставі підпункту 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, статті 20, підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, пункту 80.8 статті 80, пункту 82.3 статті 82 Податкового кодексу України вирішено провести фактичну перевірку кафетерію за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 з 14 липня 2021 року терміном 10 діб.

06 липня 2021 року відповідачем видані направлення на перевірку №1894/17-00-07-05-16 та №1895/17-00-07-05-16.

22 липня 2021 року контролюючим органом проведено перевірку позивача, за результатами якої складено акт про результати фактичної перевірки від 23.07.2021 №4839/17-00-07-05-13/ НОМЕР_1 , яким встановлено, зокрема:

факт проведення розрахункової операції через РРО без забезпечення режиму попереднього програмування коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів (чек №4 від 20.01.2020);

факт здійснення продажу алкогольних напоїв без придбання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а саме: 04.01.2021 через РРО (фіскальний номер 300252466 проведено алкогольні напої без придбання ліцензії.

Вказаним порушені вимоги пункту 11 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

На підставі акта перевірки контролюючим органом 10 серпня 2021 року прийняті податкові повідомлення-рішення форми «С»:

№ 05, яким до позивача застосовано у відповідності до пункту 7 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», штрафні (фінансові) санкції у сумі 5100 грн (а.с.13);

№05, яким до позивача застосовано у відповідності до статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», штрафні (фінансові) санкції у сумі 17000 грн (а.с.12).

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернулася до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі Закон №481/95-ВР) (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Згідно зі статтею 15 Закону №481/95-ВР ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в податковому органі, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво).

Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю (стаття 15 Закону №481/95-ВР).

Згідно з абзацом 5 частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець отримала 02.01.2020 ліцензію № 2000019 на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, в якій зазначений термін дії ліцензії з 04.01.2020 по 04.01.2021.

Отже термін дії даної ліцензії був особисто встановлений повноважним органом (Головним управлінням ДПС у Рівненській області) шляхом визначення конкретного календарного дня її початку та закінчення.

Висновки Акта перевірки про порушення позивачем порядку реалізації алкогольних напоїв (без наявності ліцензії) базуються на тому, що реалізація такого товару відбулася після закінчення дії ліцензії 04.01.2021 через РРО фіскальний номер .

Суд зазначає, що спеціальним законом з питань ліцензування роздрібного продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів визначено річний термін дії ліцензій та не встановлено правило щодо початку та закінчення перебігу строку дії ліцензії та порядку його обчислення.

За правилами частини шостої статті 7 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

За правилами статті 251 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 252 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Статтею 254 ЦК України встановлено, що строк, визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції (частина перша статті 255 ЦК України).

Суд зазначає, що термін дії ліцензії був обмежений уповноваженим органом з настанням календарного дня 04.01.2021. При цьому дата закінчення поєднана з прийменником «до», у зв`язку з чим така прийменникова конструкція в українській мові прямо вказує на зазначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь.

Згідно із частиною першою статті 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16.05.1972 строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem.

За змістом статті 2 цієї Конвенції термін «dies a quo» означає день, з якого починається відлік строку, а термін «dies ad quem» означає день, у який цей строк спливає.

Відповідно до частини другої статті 4 Конвенції якщо строк обчислено у місяцях або роках, день dies ad quem є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає dies a quo, або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця.

З урахуванням наведеного граматичного аналізу та положень Конвенції, вжиття в ліцензії кінцевої дати дії «до 04.01.2021» свідчить про те, що у цей день у суб`єкта господарювання є право на роздрібну торгівлю алкогольними напоями. Тобто, дата 04.01.2021 є днем, коли дія ліцензії не сплинула.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06.05.2021 у справі № 820/6160/16, від 07 лютого 2019 року по справі №803/630/17, від 25 квітня 2018 року по справі №803/350/17, від 18 квітня 2019 року по справі № 815/1871/16.

Тобто, суд дійшов висновку про недопущення позивачем порушень вимог Закону №481/95-ВР під час здійснення роздрібного продажу алкогольних напоїв в останній день чинності ліцензії 04.01.2021.

У даному випадку у контролюючого органу були відсутні правові підстави для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності у вигляді штрафу, оскільки реалізація алкогольних напоїв здійснена за наявності відповідної ліцензії.

Тому, податкове повідомлення-рішення від 10.08.2021 №05, яким за реалізацію алкогольних напоїв без придбання відповідної ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 17000 грн, є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 10.08.2021 №05, яким за порушення пункту 11 статті 3 Закону України 2Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», на підставі пункту 7 статті 17 цього Закону до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 5100 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі Закон №265/95-ВР) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажі товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості.

Пунктом 7 статі 17 вищевказаного Закону №265/95-ВР визначено, що у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості застосовуються фінансові санкції у таких розмірах - триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідачем встановлено порушення, що полягає у проведенні розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів, а саме: 20.01.2021 (чек №4) через РРО проведено розрахункову операцію без забезпечення режиму попереднього програмування коду товару товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД, що підтверджується витягом з інформаційної бази.

Оскаржуючи податкове повідомлення-рішення від 10.08.2021 №05, позивач не навів обґрунтувань та не надав відповідних доказів, що спростовують висновки податкового органу, що викладені в акті перевірки, щодо проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів.

За наведених обставин, суд дійшов до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 10.08.2021 №05 прийняте відповідно до вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову в цій частині.

Суд критично оцінює посилання позивача на порушення відповідачем процедури проведення перевірки.

Судом встановлено, що 05 липня 2021 року Головним управлінням ДПС у Рівненській області видано наказ № 1262-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 », згідно з яким на підставі підпункту 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, статті 20, підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, пункту 80.8 статті 80, пункту 82.3 статті 82 Податкового кодексу України вирішено провести фактичну перевірку кафетерію за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 з 14 липня 2021 року терміном 10 діб.

06 липня 2021 року відповідачем видані направлення на перевірку №1894/17-00-07-05-16 та №1895/17-00-07-05-16. В направленнях зазначено, що перевірка буде проводитися з 14.07.2021 тривалістю десять діб.

22 липня 2021 року контролюючим органом проведено перевірку позивача, за результатами якої складено акт про результати фактичної перевірки від 23.07.2021 №4839/17-00-07-05-13/ НОМЕР_1 .

Наказ на перевірку вручений особисто під підпис підприємцю, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями направлень на перевірку.

Крім того, позивачем акт перевірки підписаний та у пункті про зауваження вказано, що зауважень до акту перевірки немає, а порушення виникли по неуважності.

Стосовно покликань позивача на порушення Державною податковою службою України строків розгляду скарг на спірні податкові повідомлення-рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів підпунктів 56.1, 56.2 та 56.10 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.

Рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, прийняті за розглядом скарги платника податків, є остаточними і не підлягають подальшому адміністративному оскарженню, але можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що податковим законодавством передбачено право платника податків на оскарження рішення податкового органу, прийнятого за результатами розгляду його скарги до суду. Аналогічний припис про можливість оскарження в судовому порядку міститься і в тексті рішення про результат розгляду скарги.

Разом з тим, за правилами пункту 56.8 статті 56 ПК України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Пунктом 56.9 статті 56 ПК України передбачено, що керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

Відповідно до пункту 56.13 статті 56 ПК України у разі коли останній день строків, зазначених у цій статті, припадає на вихідний або святковий день, останнім днем таких строків вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем.

Підпунктом 56.17.2 пункту 56.17 ПК України визначено, що процедура адміністративного оскарження закінчується днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків, крім випадку, передбаченого підпунктом 108-1.2.2 пункту 108-1.2 статті 108-1 цього Кодексу, (пп. 56.17.5 п. 56.17 ст. 56 ПК України).

Підрозділ 10 розділу XX ПК України доповнено пунктом 52-8 згідно із Законом № 540-ІХ від 30.03.2020 (в редакції Закону № 591-ІХ від 13.05.2020), відповідно до якого, тимчасово, на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків, встановлених: статтею 56 цього Кодексу (в частині процедури адміністративного оскарження) щодо скарг платників податків (крім скарг щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та/або які не розглянуті станом на 18 березня 2020 року. Таке зупинення не породжує будь-яких наслідків, передбачених статтею 56 цього Кодексу.

З першого календарного дня місяця, наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), перебіг строків, які зупинялися відповідно до цього пункту, продовжується з урахуванням часу, що минув до такого зупинення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу з 12.03.2020 по 03.04.2020 на всій території України встановлено карантин.

В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено карантин на усій території України з 1 серпня до 19 грудня 2020 року, який неодноразово продовжувався.

Як встановлено судом, 23 серпня 2021 року позивачем в порядку адміністративного оскарження на податкові повідомлення-рішення подані скарги до Державної податкової служби України. Вказані скарги отримані останнім 26.08.2021.

Рішеннями Державної податкової служби України про результати розгляду скарг від 09.11.2021 скарги позивача залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін (а.с.14-15).

При цьому, враховуючи наведені приписи пункту 52-8 підрозділу 10 розділу XX ПК України, суд не вбачає порушення контролюючим органом строку розгляду скарги позивача, оскільки у даному випадку, правові наслідки, передбачені статтею 56 ПК України, не застосовуються.

На підставі наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що відповідач при проведенні перевірки діяв в межах повноважень та спосіб передбачений законом. Перевірку проведено на підставі наказу, пред`явлено посвідчення перевіряючих та направлення, складено акт з відображенням у них виявлених порушень. Відповідачем надано докази на підтвердження виявлених порушень. Опис порушень в акті є таким, що дає можливість позивачу зрозуміти їх суть та в разі незгоди висловити свою позицію та правові обґрунтування протиправності вчинених дій при проведенні перевірки, прийняті рішення та накладені штрафні фінансові санкції.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд вважає позовні вимоги частково обґрунтованими, а тому позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог, а саме в розмірі 1745 грн 63 коп.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 10 серпня 2021 року №05.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Рівненській області судовий збір в розмірі 1745 грн 63 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 29 квітня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Державної податкової служби України в Рівненській області (вул. Відінська, 12, м. Рівне, 33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 43142449)

Суддя Н.В. Друзенко