Справа № 380/3781/22
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2022-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/3781/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації, про зобов`язання вчинити дії.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) із позовом до Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації (далі відповідач, Управління), в якому просить:

- визнати протиправну бездіяльність Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації щодо відмови у наданні соціальної допомоги гарантованої Конституцією;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації виконати вимоги Конституції України щодо соціального захисту населення.

- скасувати повідомлення 648 винесене 04.01.2021;

- виплатити соціальну допомогу, яка належить по закону у відповідності фактичних доходів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при фактичному доході у 505,00 грн. соціальної допомоги, розрахункових дохід становить 18000,00 грн., проте такий протиправно ОСОБА_1 не отримує. Вказує, що органи соціального захисту володіють інформацією щодо фінансового стану позивача, однак він не отримав належного інформування в строки передбачені законом щодо поданої заяви про соціальну допомогу та відповідно не отримав допомоги гарантованої Конституцією України.

Ухвалою від 21.02.2022 суд відкрив спрощене позовне провадження у справі.

Відповідач відзиву на позов у встановлений строк не подав. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України).

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС України).

Суд на підставі позовної заяви, а також долучених письмових доказів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у грудні 2021 року звернувся до Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації щодо надання допомоги відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям».

04.01.2022 Управлінням соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації прийнято рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї. Підставою для відмови зазначено, що середньомісячний сукупний дохід перевищує або дорівнює рівню прожиткового мінімуму сім`ї. Відповідно до розрахунку середньомісячного сукупного доходу сім`ї для призначення державної соціальної допомоги від 04.01.2022, розмір доходу фактичний 219,72 грн.; розмір доходу розрахований 18000,00 грн.; сукупний дохід сім`ї за 6 місяців, що передують місяцю звернення за допомогою складає 18000,00 грн., середньомісячний дохід сім`ї 3000,00 грн.

Згідно з повідомленням №648 від 04.01.2022 уповноваженому представнику сім`ї ОСОБА_1 відмовлено у призначенні соціальної допомоги.

Позивач вказує, що відповідач у встановлений строк не проінформував його щодо розгляду заяви про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та протиправно не призначив такої допомоги, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права (ст.ст. 1, 3 та 8).

Основний Закон також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ст. 46).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст.ст. 22 та 64).

При цьому, Основний Закон містить імперативну норму, згідно з якою громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; не може бути привілеїв чи обмежень, зокрема, за ознаками місця проживання або іншими ознаками (ст. 24).

Спірні правовідносини регулює Закон України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям" (далі - Закон №1768-III), який спрямований на реалізацію конституційних гарантій прав громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям.

Відповідно до ст. 1 Закону №1768-III державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї. Право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України (ст. 3 Закону №1768-III). При цьому, малозабезпечена сім`я - сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний дохід нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї (ст. 1 Закону №1768-III).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону №1768-III розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом.

Середньомісячний сукупний дохід сім`ї - обчислений у середньому за місяць дохід усіх членів сім`ї, одержаний ними протягом шести місяців, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (абз. 7 ст. 1 Закону №1768-III).

Прожитковий мінімум для сім`ї - визначена для кожної сім`ї залежно від її складу сума прожиткових мінімумів, розрахованих та затверджених відповідно до Закону України "Про прожитковий мінімум" для осіб, які відносяться до основних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до частини першої статі 6 Закону №1768-III державна соціальна допомога призначається на шість місяців.

Відповідно до ст. 4 Закону №1768-III призначення і виплата державної соціальної допомоги здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем проживання уповноваженого представника сім`ї.

Порядок призначення, умови виплати та підстави для припинення виплати державної соціальної допомоги, перелік документів, необхідних для призначення допомоги згідно із цим Законом, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Так, умови призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (далі - державна соціальна допомога), передбаченої Законом України Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям, перелік документів, необхідних для призначення такої допомоги, а також підстави для припинення її виплати визначає "Порядок призначення та виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 №250 (далі - Порядок №250).

Відповідно до п. 5 Порядку №250, для призначення державної соціальної допомоги уповноважений представник малозабезпеченої сім`ї, особа якого посвідчується паспортом громадянина України або іншим документом, що підтверджує право на постійне проживання в Україні (для іноземця та особи без громадянства), подає такі документи:

- заяву, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики;

- декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація);

- довідку про доходи у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня в ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо та згідно із законодавством не може бути отримана за відповідним запитом органу соціального захисту населення. У разі неможливості підтвердження таких доходів довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру;

- довідку встановленої форми про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (за наявності).

Відповідно до пункту 7 Порядку №250, розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та середньомісячним сукупним доходом малозабезпеченої сім`ї.

Розмір прожиткового мінімуму для сім`ї залежить від її складу і визначається як сума прожиткових мінімумів, розрахованих і затверджених відповідно до Закону України "Про прожитковий мінімум" для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до пункту 9 Порядку №250, середньомісячний сукупний дохід малозабезпеченої сім`ї - обчислений у середньому за місяць дохід усіх членів малозабезпеченої сім`ї, одержаний ними протягом шести місяців. Шість місяців становлять два квартали, що передують місяцю, який передує місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги.

Середньомісячний сукупний дохід малозабезпеченої сім`ї для призначення державної соціальної допомоги визначається відповідно до Порядку обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2022 №632.

Згідно з приписами п. 10 Порядку №250, державна соціальна допомога не призначається, якщо:

1) у складі сім`ї є працездатні особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, та не працювали, не проходили військової служби, не провадили підприємницької чи професійної незалежної діяльності, не здобували освіти за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, не зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні або як такі, що шукають роботу, сумарно більше ніж три місяці протягом періоду, за який враховуються доходи (крім випадків, передбачених у пункті 11 цього Порядку).

2) особи, які входять до складу малозабезпеченої сім`ї, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням державної соціальної допомоги здійснили купівлю земельної ділянки, квартири (будинку), транспортного засобу (механізму), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку або оплатили (одноразово) будь-які послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних згідно із соціальною нормою житла та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування) на суму, яка на дату купівлі, оплати перевищує 50 тис. гривень;

3) у власності малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок), крім житла, яке розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, у населених пунктах на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, та у населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, або житла, непридатного для проживання, що підтверджено актом обстеження технічного стану житлового приміщення (будинку, квартири), за формою згідно з додатком до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №05;

4) у власності малозабезпеченої сім`ї є більше ніж один автомобіль, транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації, з дати випуску якого минуло менше ніж 15 років (крім мопеда і причепа).

Відповідно до п. 11 Порядку №250 органи соціального захисту населення мають право робити запити та безоплатно отримувати у строк до 10 календарних днів від підприємств, установ, організацій інформацію, необхідну для призначення державної соціальної допомоги та проведення перевірок достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за її призначенням.

Відомості, зазначені в цьому пункті, можуть надаватися органу соціального захисту населення у паперовому та електронному вигляді.

Перевірка належності фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, до першої - третьої груп платників єдиного податку проводиться органом соціального захисту населення з використанням даних з Реєстру платників єдиного податку.

Згідно з п. 20 Порядку №250 державна соціальна допомога призначається з місяця звернення за нею, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи. Якщо до заяви не додано всіх необхідних документів, орган соціального захисту населення повідомляє уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї про те, які документи у місячний строк потрібно подати додатково.

Орган соціального захисту населення інформує уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про прийняття документів із зазначенням дати їх прийняття, а також документів, які необхідно у місячний строк подати додатково (шляхом надання/надсилання йому повідомлення у паперовому або електронному вигляді (за наявності електронної пошти).

Відповідно до п. 21 Порядку №250 рішення про призначення державної соціальної допомоги або про відмову в її призначенні приймається органом соціального захисту населення протягом 10 календарних днів з дня подання заяви і надсилається наступного дня після його прийняття уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї.

У разі прийняття рішення про відмову в призначенні державної соціальної допомоги орган соціального захисту населення інформує про це уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї із зазначенням підстав для відмови та порядку оскарження рішення (з врученням відповідного повідомлення під особистий підпис).

Рішення органу соціального захисту населення про призначення державної соціальної допомоги чи про відмову в її призначенні може бути оскаржено заявником в органі виконавчої влади вищого рівня або в суді.

Згідно з п. 4.10 Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги, затвердженою Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 19.09.2006 № 345 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 6 жовтня 2006 р. за № 1098/12972, не пізніше 10 днів від дня подання заяви і всіх необхідних документів, якщо інше не передбачено законодавством, заявнику, його опікуну (піклувальнику), іншому законному представнику чи уповноваженій ним особі, уповноваженій особі ОТГ, яка приймала заяву про призначення соціальної допомоги, за згодою заявника видається повідомлення (надсилається поштою/ електронною поштою / засобами мобільного зв`язку (смс-повідомленням) про призначення соціальної допомоги (або відмову в її призначенні), про що робиться відповідний запис у Журналі видачі довідок та повідомлень (додаток 10), який зберігається у інформатора (в окремих випадках - координатора (головного спеціаліста) з прийому).

Суд з`ясував, що у грудні 2021 року позивач звернувся до відповідача, щодо надання допомоги відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям».

Позивач вказує, що про відмову у наданні допомоги його належним чином не повідомили, у зв`язку з чим він 21.01.2022 звертався до відповідача.

09.02.2022, як стверджує позивач він повторно прибув до управління і наручно отримав документи про відмову у призначенні допомоги.

З матеріалів справи з`ясовано, що на рішенні є відмітка про надіслання повідомлення про відмову у наданні державної соціальної допомоги поштою 02.02.2022 (01-64) /арк. спр.6/.

Вже встановлено, що підставою для відмови зазначено, що середньомісячний сукупний дохід перевищує або дорівнює рівню прожиткового мінімуму сім`ї. Відповідно до розрахунку середньомісячного сукупного доходу сім`ї для призначення державної соціальної допомоги від 04.01.2022, розмір доходу фактичний 219,72 грн.; розмір доходу розрахований 18000,00 грн.; сукупний дохід сім`ї за 6 місяців, що передують місяцю звернення за допомогою складає 18000,00 грн., середньомісячний дохід сім`ї 3000,00 грн.

Однак суд наголошує, що жодних відомостей відповідно до яких Управління визначило сукупний дохід сім`ї та на 1 члена сім`ї позивача відповідачем не зазначено, до матеріалів справи таких доказів не долучено.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що про розгляд справи відповідач повідомлений належним чином.

З огляду на викладене, у даному випадку суд позбавлений можливості встановити, чим керувався відповідач при здійсненні розрахунку державної соціальної допомоги.

Суд враховує, що згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період 1 з по 3 квартал 2021 року ОСОБА_1 отримував соціальні виплати в Управлінні соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації у сумах в межах 35,90 грн. 37,34 грн. щомісячно. Відомості про отримання доходів з інших джерел відсутні.

Враховуючи викладне, відмова у призначенні позивачу державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з підстав того, що середньомісячний сукупний дохід перевищує рівень прожиткового мінімуму для сім`ї перевищує або дорівнює рівню прожиткового мінімуму сім`ї, є необґрунтованою, недоведеною, оскільки відповідачем жодних доказів отримання позивачем доходів в розмірі, вказаному у розрахунку середньомісячного сукупного доходу сім`ї (3000,00 грн.) до суду не надано.

Ба більше, ні рішення, ні розрахунок відповідача не містять порядку оскарження таких, як цього вимагає п. 21 Порядку № 250.

Доказів надіслання у встановлені строки та у встановленому порядку рішення про відмову у призначення державної соціальної допомоги матеріали справи не містять. При цьому, що п. 21 Порядку №250 встановлює чіткий обов`язок надіслати уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї відповідне рішення наступного дня після його прийняття.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зобов`язаний перевірити дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Отже, надавши оцінку діям відповідача в контексті критеріїв, визначених ч. 2 ст. 2 КАС України, суд висновує, що відмовляючи позивачу у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом №1768-III та Порядком №250, тому такі дії відповідача є протиправними.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що для належного і ефективного захисту прав позивача слід визнати протиправним та скасувати рішення від 04.01.2022 про відмову в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї ОСОБА_1 .

Стосовно вимог про скасування повідомлення №648 від 04.01.2021, то такі не підлягають задоволенню, оскільки таке є лише засобом інформування заявника про прийняте рішення органу соціального захисту населення.

Щодо наявності підстав для задоволення інших вимог позивача суд враховує таке.

Державна соціальна допомога призначається на підставі відповідного рішення органу соціального захисту населення.

Рішення Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації від 04.01.2021, яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї за результатами розгляду справи визнано судом протиправним та скасовано.

Вказане рішення позивач у встановлений строк та спосіб не отримував та не оскаржив, про що свідчить і факт відсутності у ньому інформації про можливість такого оскарження.

При обранні способу захисту суд враховує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.12.2018 року у справі №804/1469/17 та від 10.04.2019 року у справі №826/11251/18.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про відсутність можливості та наміру суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення у формі, передбаченій чинним законодавством, з урахуванням позиції суду.

Водночас під час розгляду справи суд встановив, що рішення, яким позивачу відмовлено у призначенні у наданні державної соціальної допомоги, прийняте без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та дійшов висновку про його скасування.

Так, згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 245 КАС України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Оскільки призначення державної соціальної допомоги здійснюються органами соціального захисту населення, суд не може перебирати на себе компетенцію суб`єкта владних повноважень та досліджувати документи, яким не надавалась оцінка, а також встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права позивача на призначення державної соціальної допомоги. Зазначене позбавляє суд можливості покласти на відповідача зобов`язання щодо виплати позивачу державної соціальної допомоги,

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення державної соціальної допомоги за наслідками розгляду якої прийняте рішення від 04.01.2021 яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, з врахуванням позиції суду, викладеної в цьому рішенні (дослідити наявну інформацію про отриманні доходи позивача; інформацію про склад сім`ї, для обрахунку допомоги).

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів у справі, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, такий не підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 293, КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації від 04.01.2022, реєстраційний номер: 56122 про відмову в наданні державної соціальної допомоги уповноваженому представнику сім`ї ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення державної соціальної допомоги, за наслідками розгляду якої прийняте рішення від 04.01.2022, реєстраційний номер: 56122, з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

5. Судовий збір не стягувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кравців О.Р.