Справа № 120/16966/21-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 травня 2022 р. Справа № 120/16966/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

29.11.2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що вважає протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії з більшого заробітку, згідно довідки про заробітну плату №6 від 12.08.2019 року, відповідно до ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Крім того, позовні вимоги мотивовані протиправністю, на думку позивача, дій відповідача щодо зменшення розміру пенсії з 01.01.2020 року та припинення її виплати вподальшому.

Ухвалою суду від 06.12.2021 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

10.12.2021 року на виконання вимог ухвали суду позивач подав заяву на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 15.12.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

12.01.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач заперечує щодо задоволення позову. Зокрема вказав, що підстави для перерахунку пенсії згідно довідки про заробітну плату №6 від 12.08.2019 року відсутні, оскільки прізвище зазначене в довідці (Жебрицька) не відповідає прізвищу позивача згідно паспорта ( ОСОБА_2 ).

Також, представник відповідача зазначив, що виплата пенсій через банківські установи регулюється Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596 (далі - Порядок №1596).

Відповідно до пункту 16 Порядку №1596, якщо суми пенсій та грошової допомоги не одержуються з поточного рахунка більше як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідному органу Пенсійного фонду не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач - подати нову заяву до органу Пенсійного фонду згідно з вимогами, визначеними в пункті 10 цього Порядку.

Заява про виплату пенсії або грошової допомоги подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України. Заяви приймаються за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання, і реєструється в установленому порядку.

У разі невиконання одержувачем цієї умови орган Пенсійного фонду припиняє перерахування пенсії на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку та проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку за місцем проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку.

Згідно інформації, наданої банківською установою, позивач більше одного року не знімала кошти зі свого поточного рахунку. Про дану обставину позивача було повідомлено листом Головного управління від 08.12.2020 за вих.№0200-0102-8/58943 та запрошено до Відділу обслуговування громадян з паспортом громадянина України та реєстраційним номером облікової картки платника податків листом Головного управління від 03.12.2020 року.

На виклик позивач не з`явилася, тому відповідно до пункту 16 Порядку з 01.11.2020 виплату пенсії було переведено на поштове відділення 21012, (дата виплати - 05 число), про що також зазначалося у листі Головного управління від 08.12.2020 за вих.№0200-0102-8/58943.

Серед іншого, статтею 49 Закону №1058 визначено, що у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд, виплата пенсії припиняється.

З огляду на те, що позивач не отримувала пенсію з відділення поштового зв`язку протягом шести місяців підряд, з 01.06.2021 виплату пенсії призупинено у зв`язку з тривалою неоплатою.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону №1058.

Розділом ІІ вказаного Порядку передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про місце проживання (реєстрації) особи.

Відповідно п.2.9 Розділу ІІ Порядку, особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує особу, місце її проживання (реєстрації) та вік. Пунктом 2.22 цього Порядку передбачено, що за документ, який засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка уповноважених органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземні громадяни та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання (реєстрації).

Відповідно до ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України.

Відповідно до ч.4 ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.

Враховуючи вищезазначене, представник відповідача вважає, що виникнення права на пенсію пов`язується з умовою постійного проживання заявника на території України або укладенням Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення - в разі проживання таких осіб в іншій країні.

На даний час договір в області пенсійного забезпечення між країною Ізраїль та Україною не укладений.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

26.04.2022 року на адресу суду надійшла пенсійна справа позивача.

27.04.2022 року представником відповідача подано клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що в провадженні Вінницького міського суду перебувала адміністративна справа №127/19177/17-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці про зобов`язання призначити та виплачувати пенсію за віком.

Рішенням Вінницького міського суду від 10.04.2018 року у справі №127/19177/17-а, зокрема, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 28.07.2016 року, тобто з дати першого звернення за призначенням пенсії, у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставини встановлені рішенням суду від 10.04.2018 року у справі №127/19177/17-а не доказуються при розгляду даної справи.

Судом у адміністративний справі №127/19177/17-а встановлено, що ОСОБА_1 , громадянка України, 04.10.2000 року виїхала з України на постійне місце проживання до Ізраїлю, де була прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в державі Ізраїль.

За результатом розгляду заяви позивача від 20.08.2019 року про перерахунок пенсії згідно довідки про заробітну плату №6 від 18.08.2019 року, видану Вінницьким обласним державним підприємством Державної акціонерної компанії "Хліб України", Головне управління ПФУ у Вінницькій області рішенням №31 від 29.08.2019 року відмовило у здійсненні перерахунку, оскільки в довідці не вірно зазначено прізвище позивача, а саме " ОСОБА_3 ", що не відповідає копії паспорта серії НОМЕР_1 "Жебріцька".

Крім того, виникнення права на перерахунок пенсії, на думку пенсійного фонду, пов`язується з умовою постійного проживання заявника на території України (в даному випадку безпосередньо в м. Вінниці) або укладання Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення - в разі проживання таких осіб в іншій країні.

22.10.2021 року Головне управління ПФУ у Вінницькій області листом №12371-11641/Ж-02/8-0200/21 повідомлено позивача, що згідно інформації, наданої банківською установою, вона більше одного року не знімала кошти зі свого поточного рахунку. Вказали, що про дану обставину повідомлено листом Головного управління від 08.12.2020 року та запрошено позивача до відділу обслуговування громадян з паспортом громадянина України та реєстраційним номером облікової картки платника податків.

Оскільки, позивач не з`явилась на виклик, Головним управлінням ПФУ у Вінницькій області, відповідно до пункту 16 Порядку 1596, з 01.11.2020 року виплату пенсії переведено на поштове відділення.

Також, повідомили позивача, що оскільки вона не отримувала пенсію з відділення поштового зв`язку протягом шести місяців підряд, з 01.06.2021 року виплату пенсії призупинено.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулась з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Частиною 1 ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі за текстом - Закон № 1058-ІV) встановлено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону № 1058-ІV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 51 Закону № 1058-IV у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 року № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону № 1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Зазначені положення Закону № 1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У пункті 3.3. цього Рішення зазначено, що оспорюваними нормами Закону № 1058-IV держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Таким чином, з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України відновлено право осіб на виплату призначеної їм пенсії в незалежності від фактичного місця проживання, а тому доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву, в цій частині, є безпідставними.

Питання виплати пенсій врегульовані нормами статті 47 Закону №1058-IV, згідно з якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Порядок виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1596 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 року №662) (далі - Порядок № 1596) визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями (далі - органи Пенсійного фонду), головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі) в уповноважених банках.

Відповідно до пункту 16 Порядку №1596 якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються за довіреністю більш як один рік або не одержуються з поточного рахунка більш як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідному органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач - подати нову заяву до органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення згідно з вимогами, визначеними в пункті 10 цього Порядку.

У разі невиконання одержувачем цієї умови орган Пенсійного фонду або орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку та проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку.

Порядок припинення та поновлення виплати пенсії визначений нормами статті 49 Закону №1058-IV.

Відповідно до положень частини першої зазначеної статті виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ, визначений частиною першою статті 49 Закону №1058-IV, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем правомірно призупинено виплати пенсії, оскільки пунктом 4 частини 1 статті 49 Закону №1058-IV визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд, а тому вимога позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо припинення виплати пенсії не підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача поновити пенсію, суд зазначає наступне.

Питання щодо поновлення виплат, зупинених на підставі статті 49 Закону №1058, врегульовані частиною другою статті 49 Закону №1058, а саме: поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Особливості припинення та поновлення виплати пенсії визначені Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1.

Відповідно до п. 1.5 Порядку № 22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Пунктом 2.9 Порядку № 22-1 зазначено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20 листопада 2012 року № 5492-VI (далі - Закон від 20.11.2012 № 5492-VI) п. п. б), п. 1 ч. 1 ст. 13 зазначено, що документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно 2.23 Порядку № 22-1 документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Тобто, Порядком № 22-1 визначено можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником. При цьому, відсутні приписи про те, що позивач повинен звертатися до органу Пенсійного фонду України особисто та позбавлений можливості надіслати заяву та належні документи поштою.

Судом встановлено, що 27.09.2021 року позивач звернулась до Пенсійного фонду із заявою, в якій просила поновити нарахування та виплату пенсії.

Разом з тим, відповідач проігнорував вимогу позивача про поновлення виплати пенсії та листом від 22.10.2021 року повідомив, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку передбаченому частиною третьою ст. 35 та ст. 46 Закону №1058.

Суд зауважує, що така поведінка держави в особі її компетентних органів по відношенню до пенсіонерів, які є громадянами України та проживають за межами України, не відповідає принципу належного врядування, свідчить про їх протиправну бездіяльність, а тому відповідача належить зобов`язати поновити та виплатити позивачу пенсії.

При цьому, суд зауважує, що рішенням Вінницького міського суду від 10.04.2018 року у справі №127/19177/17-а, зокрема, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 28.07.2016 року, тобто з дати першого звернення за призначенням пенсії, у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Згідно наданих пенсійним фондом розрахунків, судом встановлено, що з 28.07.2016 року позивач отримувала пенсію у розмірі 1130 грн., з 01.12.2016 року 1247 грн., з 01.05.2017 року 1312 грн., з 01.12.2017 року 1373 грн., з 01.07.2018 року 1435 грн., з 01.12.2018 року 1497 грн., з 01.07.2019 року по 01.12.2019 року 1564 грн.

25.11.2019 року відповідачем здійснено перерахунок пенсії та її розмір з 01.12.2019 року склав 1130 грн.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 23.11.2018 р. №2629-VIII установлено у 2019 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень.

Враховуючи, що рішенням Вінницького міського суду від 10.04.2018 року у справі №127/19177/17-а зобов`язано пенсійний фонд призначити та виплачувати позивачу пенсію у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, відповідач протиправно зменшив розмір пенсії позивача з 01.12.2019 року.

Що стосується рішення Головного управління ПФУ у Вінницькій області про відмову у перерахунку пенсії з більшого заробітку, то суд зазначає наступне.

Питання щодо подання та оформлення документів для перерахунку пенсій урегульовано Порядком Порядок № 22-1.

Відповідно до пункту 1.7 цього Порядку днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Пунктом 2.7 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Відповідно до пп.2-4 пункту 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: - документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637; - для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам; - документи про місце проживання (реєстрації) особи.

Згідно з пунктом 2.23 Порядку № 22-1 документи про заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

Відповідно до п. 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. (п. 4.3 Порядку № 22-1)

Строки перерахунку пенсії визначені у статті 45 Закону № 1058-IV, відповідно до частини четвертої у разі виникнення права на підвищення пенсії перерахунок здійснюється з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Системний аналіз наведених вище норм Закону № 1058-IV та Порядку №22-1 дає суду підстави вважати, що підставою для перерахунку раніше призначеної пенсії є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.

Судом встановлено, що 20.08.2019 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату №6 від 12.08.2019 року виданої Вінницьким обласним державним підприємством Державної акціонерної компанії "Хліб України"

Рішенням Головного управління ПФУ у Вінницькій області №31 від 29.08.2019 року відмовлено у здійсненні перерахунку, оскільки в довідці не вірно зазначено прізвище позивача, а саме " ОСОБА_3 ", що не відповідає копії паспорта серії НОМЕР_1 "Жебріцька".

Крім того, зазначили, що у постанові Вінницького міського суду Вінницької області від 10.04.2018 року у справі №127/19177/17, якою управління зобов`язано призначити позивачу пенсію за віком, починаючи з 28.07.2016 року, не зазначено про проведення подальших перерахунків призначеної пенсії, а тому позивач не має права на такий перерахунок.

Суд зауважує, що з моменту призначення позивачу пенсії вона має право на її подальший перерахунок (за наявності підстав) в порядку, визначеному Законом № 1058-IV та Порядком №22-1.

В той же час, питання щодо перерахунку пенсії позивача після її призначення не було предметом розгляду у справі №127/19177/17, а відтак посилання відповідача на відсутність у резолютивній частині судового рішення зобов`язань про перерахунок пенсії позивача після її призначення - є необґрунтованим.

Що стосується невірного зазначення в довідці про заробітну плату прізвища позивача, то суд зазначає наступне.

Згідно паспортних даних серії НОМЕР_2 від 13.07.2020 року, прізвище позивача " ОСОБА_2 ". В той же час, довідка про заробітну плату Вінницького обласного державного підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" №6 від 12.08.2019 року видана "Жебрицькій"

Таким чином, записи в довідці про заробітну плату від 12.08.2019 не відповідають паспортним даним позивача, а тому, суд дійшов висновку, що у зв`язку із встановленням розбіжностей в прізвищі позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області правомірно відмовлено у перерахунку пенсії.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до положень п. 26 Порядку № 637, передбачено: якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Суд зазначає, що встановлення юридичного факту врегульовано нормами Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), та вирішення даного питання відновиться до підсудності місцевих загальних судів.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Таким чином, законодавством встановлено порядок подання до органів Пенсійного фонду документів про призначення та/або перерахунок пенсії та вимоги до таких документів, які не допускають зазначення даних у них, які не збігаються із даними паспорту особи, яка звернулася щодо її прізвища, ім`я та по батькові. Підтвердження факту приналежності документів, що містять суперечності певній особі здійснюється в рамках цивільного окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Суд може встановлювати факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав.

У зв`язку із розбіжностями в написанні прізвища позивача у паспорті та довідці про заробітну плату, суд зазначає про необхідність встановлення фактів належності позивачу наданої довідки.

Натомість у рамках розгляду адміністративної справи суд позбавлений можливості встановити приналежність довідки позивачу, за відсутності інших ідентифікуючих даних, окрім прізвища, ім`я та по-батькові в ній.

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання відповідача проводити усі перерахунки та виплати її пенсії, передбачені чинним законодавством, то суд вважає її передчасною, оскільки відсутні підстави вважати, що відповідач вподальшому порушить права позивача в цій частині та не здійснить перерахунок пенсії, а тому задоволення позову в такий спосіб буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

В силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовну заяву належить задовольнити частково.

Згідно ч. 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не поновлення виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з моменту припинення її виплати.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зменшення ОСОБА_1 розміру пенсії з 01.12.2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 року, у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, ).

Суддя Дончик Віталій Володимирович