Справа № 240/16527/20
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2022-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 травня 2022 року м. Житомир справа № 240/16527/20

категорія 112030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не призначення йому пенсії на пільгових умовах відповідно до Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №35 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" на підставі поданої заяви від 29.09.2014;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити, нарахувати та виплачувати йому пенсію на пільгових умовах відповідно до Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №35 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" з 02.08.2014 на підставі поданої заяви від 29.09.2014.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що має понад 17 років стажу роботи за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливих і особливо важкими умовами праці, що надає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 2 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". У зв`язку з цим, він звернувся до УПФУ в Брусилівському районі Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах та надав усі необхідні документи, а саме трудову книжку, яка підтверджує його стаж роботи за Списком №1. Однак, за наслідками розгляду його заяви, Управління Пенсійного фонду України в Брусилівському районі прийняло рішення від 31.12.2014 №68 про відмову у призначенні йому пенсії на пільгових умовах у зв`язку з не наданням заявником довідок, передбачених пунктом 20 постанови Кабінету Міністрів України від 20.08.1993 №637. Позивач вважає таке рішення протиправним, оскільки наявність у нього понад 17 років стажу роботи за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливих і особливо важкими умовами праці повністю підтверджується записами в його трудовій книжці, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи. З огляду на зазначене позивач звернувся з даним позовом до суду.

Провадження в адміністративній справі №240/16527/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Одночасно з відзивом на позовну заяву, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надіслало до суду клопотання, в якому просило залишити позов ОСОБА_1 без розгляду на підставі ч. 3 ст. 123 КАС України, у зв`язку з пропуском ним шестимісячного строку на звернення до суду.

В обгрунтування поданого клопотання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зазначило, що вимоги позивача щодо призначення йому пенсії за минулий час (з 02.08.2014) є такими, що не відповідають вимогам статті 122 КАС України. Натомість незнання про порушення своїх прав через байдужість до них або через небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Розглянувши вищезазначене клопотання відповідача та перевіривши дотримання ОСОБА_1 процесуальних строків на звернення до суду, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії" Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У Справі "Пономарьов проти України" Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Також прецедентна практика Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Круз проти Польщі" виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлений статтею 122 КАС України строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав є не тільки її дії, спрямовані на захист порушених прав, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Суд зауважує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спірних правовідносин є відмова відповідача у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 2 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Вказана відмова була оформлена рішенням Управління Пенсійного фонду України в Брусилівському районі від 31.12.2014 №68.

Таким чином, з моменту отримання вказаного рішення ОСОБА_1 мав би дізнатись про порушення відповідачем його права на пенсійне забезпечення та відповідно з цього моменту для нього мав би розпочатися перебіг процесуального строку на звернення до суду.

Водночас, як зазначає у позовній заяві ОСОБА_1 оскаржуваного рішення Управління Пенсійного фонду України в Брусилівському районі від 31.12.2014 №68, як і повідомлення про відмову йому у призначенні пенсії, оформленого листом від 31.12.2014 №3319/02, він не отримував.

Доказів надсилання позивачу вищезазначеного рішення та листа Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, яке є суб`єктом владних повноважень, та з огляду на положення ч. 2 ст. 77 КАС України повинне довести правомірність своїх дій, до суду не надало.

В свою чергу, ОСОБА_1 в позовній заяві зазначив, що про порушення своїх прав він дізнався в серпні 2020 року звернувшись до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про надання інформації з приводу призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, та отримавши від відповідача лист-відповідь від 17.08.2020 №0600-0223/8/ НОМЕР_1 , копію якої він надав до суду.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що саме з 17.08.2020 для ОСОБА_1 розпочався перебіг процесуального строку на звернення з даним позовом до суду. Жодних доказів обізнаності позивача про прийняте рішення від 31.12.2014 №68 і відмову йому у призначенні пенсії раніше цієї дати (17.08.2020) матеріали справи не містять та відповідач до суду не надав.

Відтак, оскільки даний позов подано ОСОБА_1 22.09.2020, що підтверджується датою поштового штампу на конверті, в якому його позов надійшов до суду, суд приходить до висновку, що шестимісячний процесуальний строк на звернення, визначений у статті 122 КАС України, ним не порушений.

Крім того, відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якого додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, крім випадків якщо інше прямо не передбачено законом.

При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та наслідки у вигляді повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права (права на призначення пенсії за віком), легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 7 лютого 2019 року у справі №295/6531/17, від 18 лютого 2020 року у справі №1840/3344/18.

Тобто, відносини щодо реалізації конституційного права на соціальний захист у старості між позивачем та пенсійним органом виникли з моменту отримання останнім заяви позивача про призначення пенсії за віком, виходячи із змісту конституційного права на соціальних захист зазначені відносини є триваючими, оскільки право на пенсію гарантується державою, є довічним і не може бути обмеженим неправомірними діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

З огляду на зазначене, клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про залишення позову ОСОБА_1 є безпідставним та необгрунтованим, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 248, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

В задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про залишення позову в адміністративній справі №240/16527/20 без розгляду - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя І.Е.Черняхович