Справа № 120/17867/21-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 квітня 2022 р. Справа № 120/17867/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової Інни Анатоліївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Корчевського М.Ю.

представника позивача: Путіліна Є.В.

представника відповідача: Кавки А.О.

представника третьої особи: Огородника В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Релігійної громади стрітення господнього Української православної церкви

до: виконавчого комітету Вінницької міської ради, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ "Виробнича -комерційна фірма "Норд Пак - Плюс"

про: визнання протиправними та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року Релігійна громада Стрітення Господнього Української Православної Церкви звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Вінницької міської ради, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №1813 від 29.07.2021 р. Про затвердження містобудівної документації детального плану території;

- визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №2144 від 09.09.2021 року Про надання ТОВ Виробничо-комерційна фірма Норд Пак-Плюс вихідних даних містобудівних умов та обмежень на проектування нового будівництва житлового комплексу по 4-му пров. Комарова в м. Вінниці.

В обґрунтування заявлених вимог, з врахуванням зміни підстав позову (т. 2 а.с. 183-193) представником позивача зазначено, що Релігійна громада Стрітення Господнього Української Православної Церкви, на підставі договору оренди, являється орендарем низки об`єктів нерухомого майна, розташованих по 4-провулку Комарова, 4 с. Агрономічне (в даний час м. Вінниця), де позивач провадить певну виробничу діяльність, наслідками якої є викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, на що у позивача є відповідний дозвіл, строк дії якого не обмежений.

При цьому, позивач звертає увагу суду на точку викиду №1 зварювальний пост, що знаходиться в орендованому виробничому приміщенні складу паливно-мастильних матеріалів літ Е площею 40,3 кв.м. та точки викиду №9-10 витяжка труби тигельної печі та витяжка труби заливки сплаву у форми з приміщення складу №2 площею 1480,7 кв.м., в якому розміщена ливарня (майстерня, цех, де відливають металеві вироби) та стверджує, що при розробці детального плану наведені точки викиду не враховано. Частина запроектованого будівництва житла знаходиться в межах 100 метрової санітарно-захисної зони точок викиду №9-10 витяжка труби тигельної печі та витяжка труби заливки сплаву у форми з приміщення складу №2 площею 1480,7кв.м. в якому розміщена ливарня (майстерня, цех, де відливають металеві вироби) та в межах 50 метрової санітарно-захисної зони точки викиду №1 зварювальний пост, що знаходиться в орендованому виробничому приміщенні складу паливно-мастильних матеріалів літ Е площею 40,3кв.м, що мали бути враховані розробником містобудівної документації при виготовлені проекту детального плану, за яким на відповідній території запроектовано житлову забудову.

На думку позивача, виконавчим комітетом Вінницької міської ради затверджено відповідну містобудівну документацію без врахування зазначених вище положень державних санітарних правил, внаслідок чого частина запроектованого будівництва житла знаходиться в межах 100 метрової санітарної СЗЗ від точок викиду шкідливих речовин, що є порушенням вимог п. 5.4 розділу 5 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, що затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 р. №173 та Додатку №4 до цих Правил - Санітарна класифікація підприємств, виробництв та споруд і розміри санітарно-захисних зон для них.

Окрім того, представник позивача вказує, що в ході проведення громадських слухань відносно рішення Вінницької міської ради від 04.12.2020 року №41, яким надано дозвіл на розробку відповідного детального плану, релігійною громадою на адресу ВМР надіслано звернення, в якому повідомлено про необхідність врахування, при розробці детального плану, санітарно-захисної зони. До звернення додано генеральний план та ситуаційна карта-схема, проектний план з межами встановлених СЗЗ. Аналогічного змісту звернення направлялись позивачем на адресу ВМР ще тричі, і на них, департаментом містобудування і архітектури ВМР неодноразово письмово повідомлялось, що вказані пропозиції будуть передані розробникам містобудівної документації для врахування. Також позивач вказує, що про необхідність врахування СЗЗ при розробці відповідної містобудівної документації повідомлявся також заступник міського голови листом ГУ Держспоживслужби.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача вказує також на те, що на підставі затвердженої містобудівної документації, ТОВ Норд Пак-Плюс рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради №2144 від 09.09.2021 року надано вихідні дані містобудівні умови та обмеження на проектування нового будівництва житлового комплексу по 4-му пров. Комарова в м. Вінниці, які підлягають скасуванню, з тих самих підстав.

Поряд із цим, правова позиція позивача ґрунтується також на необхідності перевірки чи відповідає функціональне призначення територій Комарова, Академічна, Алли Горської та 4-го провулку Комарова, щодо яких надано дозвіл на розроблення детального плану території тому, що визначено у Генеральному плані м. Вінниці.

Одночасно, обґрунтовуючи необхідність захисту порушеного права, позивач зазначає, що детальний план території містить правові приписи нормативного характеру, що розраховані на широке коло осіб та застосовується неодноразово, відтак, рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради про затвердження детального плану є нормативно-правовим актом. З огляду на що, позивач вважає, що має право на оскарження відповідного рішення, оскільки оскаржити нормативно-правовий акт мають право особи щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктами правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Так, позивач вказує, що затвердження детального плану території з порушенням вимог законодавства, будівельних норм та стандартів безпосередньо впливає на право позивача, як орендаря виробничих об`єктів нерухомого майна, біля яких необхідним є наявність санітарно-захисної зони та земельної ділянки, біля якої розроблений та затверджений детальний план території, на безпечне для життя і здоров`я довкілля, гарантоване ст. 50 Конституції України та право на безпечне природне середовище визначене статтею 9 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища. Позивач вказує, що оскаржуване рішення про затвердження детального плану обмежує права позивача і не являється об`єктивно виправданим.

Ухвалою суду від 13 грудня 2021 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, якою також залучено до участі у справі, в якості третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача ТОВ Виробничо-комерційну фірму Норд Пак-Плюс. Одночасно зобов`язано відповідача не пізніше як за сім днів до підготовчого засідання опублікувати оголошення про оскарження рішення №1813 від 29.07.2021 року у виданні, в якому цей акт був або мав бути оприлюднений.

20.01.22 р. ухвалою суду задоволено заяву представника позивача та забезпечено позов шляхом зупинення дії оскаржуваних рішень та заборони органам державної реєстрації проводити реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Ухвалою суду від 7.02.22 р. відкладено підготовче засідання та продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

16.02.22 р. ухвалою суду заяву представника третьої особи задоволено, скасовано заход забезпечення позову.

31.03.22 р. протокольною ухвалою суду прийнято до розгляду заяву про зміну підстав позову, підготовче судове засідання відкладено.

Протокольною ухвалою від 13.04.22 р. задоволено заяву представника позивача та залишено без розгляду заяву від 31.01.22 р. про призначення будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою суду від 13.04.22 р. в задоволені заяви про призначення судової будівельно-технічної експертизи від 30.03.22 р. - відмовлено. Протокольною ухвалою закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідач у справі виконком ВМР, заперечуючи проти задоволення позову, у відзиві на позовну заяву зазначає, що 23.04.2021 року у газеті Вінницька газета №16 опубліковане повідомлення про початок громадського обговорення детального плану території обмеженої вулицями Комарова, Академічна, Алли Горської та 4-й пров. Комарова, отже дотримано умови про розміщення оголошення. Крім того, до моменту проведення громадських слухань було отримано 2 зауваження до детального плану, які були опрацьовані (надано відповідь вих.№В-07-81096/01-07 від 04.06.2021 року) та винесенні на обговорення під час проведення громадських слухань. Разом з тим, 22.07.2021 року були проведені громадські слухання, на підставі яких було складено протокол про затвердження детального плану. Отже відповідач вважає, що виконавчими органами Вінницької міської ради дотримано усі вимоги Закону України Про регулювання містобудівної діяльності та Про порядок проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення містобудівної документації на місцевому рівні.

Також відповідач зазначає, що під час розроблення детального плану території вулицями Комарова, Академічна, Алли Горської та 4-м провулком Комарова, фахівцями ТОВ Центр Урбаністики були здійсненні заміри території та досліджене географічне розташування території відповідно до генерального плану міста, затвердженого рішенням Вінницької міської ради №1140 від 01.02.2012 року. Під час дослідження території виявлено, що з північної та південної сторони на відстані 50-м проходить санітарно-захисна зона. Окрім того, під час розроблення детального плану здійснено дослідження повітря населених місць спеціалізованим підприємством - Вимірювальною екологічною лабораторією ПП Інтер-Еко. Місце відбору повітря: 21008, Вінницька обл. м. Вінниця, провулок 4-й Комарова, буд.2. Відбір здійснювався на точці №К1, К2,КЗ - межах санітарно-захисної зони. Відповідно до вищевказаного дослідження складено протокол №1 від 23.06.2021 року, згідно до якого викиди небезпечних речовин: азоту діоксиду, вуглецю оксиду, ангідриду сірчистого, пилу знаходяться в межах норми.

Стосовно позовної вимоги визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №2144 від 09.09.2021 року Про надання ТОВ Виробнича фірма Норд Пак-Плюс вихідних даних містобудівних умов та обмежень на проектування нового будівництва житлового комплексу по 4-му пров. Комарова в м. Вінниці, відповідач зазначає, що містобудівні умови та обмеження не є документом дозвільного характеру, вони не дають право ані на забудову земельної ділянки, ані на виконання будівельних робіт. Основна мета надання містобудівних умов та обмежень, передусім, у визначенні відповідності намірів забудови діючій містобудівній документації та визначення основних, передбачених державними будівельними нормами вимог, на підставі яких в подальшому має розроблятись проектна документація на будівництво певного об`єкту. Окрім того, вихідні дані містять лише стислу інформацію щодо законодавчих вимог до параметрів та техніко-економічних показників об`єкта будівництва, про дійсні наміри забудовника, є описовими, адже характеристика об`єкта будівництва визначається не містобудівними умовами та обмеженнями, а подальшою проектною документацією.

Крім того, рішення виконавчого комітету ВМР не свідчить про беззаперечне порушення вимог містобудівного законодавства, оскільки у виданих містобудівних умовах га обмеженнях не зазначено про розміщення багатоквартирного будинку на відстані 50 м. від санітарно - захисної зони, а саме ливарні.

Окрім того, відповідач звертає увагу суду на те, що серед джерел викидів, на які позивач має відповідний дозвіл, відсутнє таке джерело викиду, як ливарня. Отже, дослідивши графічні матеріали до Дозволу та Документу, який обґрунтовує обсяги викидів шкідливих речовин в повітря, не можливо дослідити, точне розташування об`єкту під назвою ливарня, оскільки таке джерело небезпечних викидів відсутнє в дозвільних документах.

Також відповідач вважає, що позивачем не вказано, якими саме діями або бездіяльністю виконавчого комітету Вінницької міської ради порушені права та свободи Релігійної громади Стрітення Господнього Української Православної Церкви, оскільки земельна ділянка кадастровий номер :06:001:0007 належить на праві власності ТОВ Виробничо-комерційна фірма Норд Пак-Плюс. Доводи позивача є абсолютно абстрактними, не містять жодного обґрунтування негативного впливу спірним дозволом на жодні конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси та свідчать виключно про незгоду позивача з указаним дозволом, що не є тотожним порушенню права, свободи чи інтересу.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ТОВ Норд Пак-Плюс письмової заяви по суті спору не подало.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, та додатково обґрунтував доводи викладені у позовній заяві, зазначивши, що 50-ти метрова санітарна зона, що врахована у детальному плані, не відповідає нормативним санітарним вимогам, оскільки 50-ти метрову відстань виміряно не від точок викиду шкідливих речовин, а від центру приміщень у яких розміщено виробничі потужності. Більш того, за нормативами, межа СЗЗ має проходити на відстані 100 метрів від джерел викидів №9 та №10, що обґрунтовано особливостями виробництва, а саме наявністю ливарні, що і є джерелом викидів.

Окремо представник позивача в судовому засіданні пояснив, що порушене право відбудеться в майбутньому, коли житлова забудова буде заселена проживаючими людьми, які почнуть скаржитись на розміщення біля місця їхнього проживання шкідливого виробництва, що не відмежовано відповідними СЗЗ, внаслідок чого, відносно позивача різні контролюючі органи складатимуть відповідного характеру приписи із вимога припинити діяльність, що стане безпосереднім порушенням прав позивача.

В свою чергу, представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи підтримав позицію відповідача у справі та просив суд відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи суд встановив наступне.

Рішенням №41 від 04.12.2020 року 2 сесії 8 скликання Вінницької міської ради Про розроблення містобудівної документації - детальних планів території м. Вінниці надано дозвіл на розроблення містобудівної документації, а саме детального плану території обмеженої вулицями Комарова, Академічна, Алли Горської та 4-м провулком Комарова та доручено забезпечити проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення містобудівної документації Проекту внесення змін до плану зонування м. Вінниці. Термін громадського обговорення визначений з 23 квітня по 22 липня 2021 року включно.

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради №1813 від 20.07.2021 року, затверджено містобудівну документацію - детальний план території обмеженої вулицями Комарова, Академічна, Алли Горської та 4-м провулком Комарова.

На сторінці 3 детального плану території, розробленого ТОВ Центр Урбаністики зазначено, що під час розроблення детального плану врахована санітарно - захисна зона та охоронна зона. На сторінці 5 детального плану вказано про санітарно - захисну зону, яка проходить від запланованого будівництва на відстані - 50 метрів. На сторінці 6 детального плану вказано, що житлову забудову складає житловий будинок з 8-ми збудованих багатоквартирних секцій малої поверховості, які розташовані у північній ділянці забудови. Це обумовлено санітарно-захисною зоною (50 м) від комунально-складської території, яка знаходиться на півні ділянки забудови. До житлової будови в південній частині земельної ділянки розташовується 2-х поверхова громадська будівля, що приблокована до житлової секції. Загальна площа забудови 200 м.кв. Будівля розташована в санітарно-захисній зоні 50 м від території церковного виробництва Рось-Вінниця. Окрім того, межу СЗЗ нанесено у графічних матеріалах детального плану.

В подальшому, рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради №2144 від 09.09.221 року надані вихідні дані містобудівні умови та обмеження ТОВ Норд Пак-Плюс на проектування нового житлового комплексу по 4-му пров. Комарова в м. Вінниці, а наказом директора департаменту архітектури та містобудування Вінницької міської ради від 10.09.2021 року №153 дані містобудівні умови та обмеження затверджено.

Також судом встановлено, що позивач Релігійна громада Стрітення Господнього Української Православної Церкви, являється орендарем на підставі договору оренди об`єктів нерухомого майна складу насіння №1 літ А площею 1466,3кв.м, складу насіння №2 літ Б загальною площею 1480кв.м., сушильного відділення літ В загальною площею 323,4кв.м., адімінбудинку (лабораторії) літ Г площею 288,6кв.м., прохідної літ Д площею 28,8кв.м., складу паливно-мастильних матеріалів літ Е площею 40,3кв.м., автовагової літера Д площею 8,7кв.м., гаражу для автомобілів літ З площею 222,8.кв.м., естакади №1 огорожі №2 воріт №3 огорожі №4, що перебувають у власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності №6 від 03.11.2009р., розташованих по 4-провулку Комарова, 4 с. Агрономічне (в даний час м. Вінниця).

Позивач має дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами №520680203-4, дата видачі 7.07.2015 р., строк дії якого не обмежений.

Позивач оскаржує наведені вище рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради, якими затверджено містобудівну документацію - детальний план території обмеженої вулицями Комарова, Академічна, Алли Горської та 4-м провулком Комарова та надані вихідні дані містобудівні умови та обмеження ТОВ Норд Пак-Плюс, оскільки вважає, що при розробці детального плану не було враховано точки викиду №1 зварювальний пост, який знаходиться в орендованому виробничому приміщенні складу паливно-мастильних матеріалів літ Е площею 40,3кв.м., та точки викиду №9-10 витяжка труби тигельної печі та витяжка труби заливки сплаву у форми з приміщення складу №2 площею 1480,7кв.м. в якому розміщена ливарня (майстерня, цех, де відливають металеві вироби). Частина запроектованого будівництва житла знаходиться в межах 100 метрової санітарно-захисної зони точок викиду №9-10 витяжка труби тигельної печі та витяжка труби заливки сплаву у форми з приміщення складу №2 площею 1480,7кв.м., в якому розміщена ливарня (майстерня, цех, де відливають металеві вироби) та в межах 50 метрової санітарно-захисної зони точки викиду №1 зварювальний пост, який знаходиться в орендованому виробничому приміщенні складу паливно-мастильних матеріалів літ Е площею 40,3кв.м, яка мала бути врахована розробником містобудівної документації при виготовлені проекту детального плану.

Відтак вважаючи, що виконавчим комітетом Вінницької міської ради проектну документацію затверджено без врахування санітарно-захисних зон, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надавши оцінку спірним правовідносинам, поясненням учасників судового процесу, а також доказам в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про відмову в задоволення позову виходячи з наступного.

За змістом частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності визначено, що детальний план території містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території; містобудівна документація затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Відповідно до ст.19 цього Закону детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території.

Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції, та підлягає стратегічній екологічній оцінці.

Аналіз положень ст.19 Закону дає можливість стверджувати, що детальний план у межах населеного пункту містить правові приписи нормативного характеру, які розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово. Це зокрема сукупність обов`язкових вимог до розвитку, планування, забудови та іншого використання певної території населеного пункту.

Затверджуючи своїм рішенням детальний план у межах населеного пункту, місцева рада визначає стратегію планування та забудови території населеного пункту, тобто здійснює нормативне регулювання відповідних відносин.

Визначальною умовою, що може слугувати критерієм загальності чи персоніфікованості суб`єктів впливу, є їхнє коло. Адже кількість як величина має відносний характер, може змінюватись і не є сталим показником регулятивного впливу юридичних актів. Під час визначення кола суб`єктів, правовий статус яких регламентує правовий акт, необхідно зважати лише на ті із них (фізична чи юридична особа, орган, організація, спільність людей тощо), для яких правовим актом установляються права та обов`язки безпосередньо, щодо яких праворегуляторний вплив є прямим (а не усіх суб`єктів, для яких він може мати якесь юридичне значення).

Відповідна позиція відповідає позиції Верховного Суду, що викладена у постанові №522/5362/17 від 26 березня 2021 року.

Відповідно до частини десятої статті 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

У рішенні №7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) Конституційний Суд України зазначив:

Зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку.

Отже, умовою звернення до суду з позовом про визнання незаконним (протиправним) рішення органу місцевого самоврядування є заінтересованість позивача.

В контексті завдань адміністративного судочинства (статті 2 КАС України) звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.

Заінтересованість повинна мати правовий характер, який виявляється в тому, що рішення суду повинно мати правові наслідки для позивача.

Заінтересованість повинна мати об`єктивну основу. Юридична заінтересованість не випливає з факту звернення до суду, а повинна передувати йому.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Позивач стверджує, що 50-ти метрова санітарна зона, що врахована у детальному плані, не відповідає нормативним санітарним вимогам, оскільки 50-ти метрову відстань виміряно не від точок викиду шкідливих речовин, а від центру приміщень,у яких розміщено виробничі потужності. Більш того, за нормативами, межа СЗЗ має проходити на відстані 100 метрів від джерел викидів №9 та №10, що обґрунтовано особливостями виробництва, а саме наявністю ливарні, що і є джерелом викидів. При цьому, позивач вважає, що внаслідок недотримання відповідної СЗЗ порушено його право, оскільки в майбутньому, володільці майна у житловій забудові почнуть скаржитись на розміщення біля місця їхнього проживання шкідливого виробництва, що не відмежовано відповідними СЗЗ, внаслідок чого, відносно позивача різні контролюючі органи складатимуть відповідного характеру приписи із вимога припинити діяльність, що стане безпосереднім порушенням прав позивача.

Так, суд дійшов висновку, що спірним рішенням виконавчого комітету ВМР №1813 від 29.07.2021 р. Про затвердження містобудівної документації детального плану території безпосередньо права та обов`язки для Релігійної громади Стрітення Господнього Української Православної Церкви не встановлюються, а відтак, рішення не порушує прав позивача.

Водночас, суд не вбачає і порушення охоронюваного законом інтересу позивача, з огляду на те, що згідно з вимогами статей 2, 5 КАС України, об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, порушений суб`єктом владних повноважень.

Для визначення інтересу як об`єкту судового захисту в порядку адміністративного судочинства, окрім загальних ознак інтересу, він повинен містити спеціальні, визначені КАС України.

Так, згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно, судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягає законний інтерес, який має такі ознаки:

(а) має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання;

(б) пов`язаний з конкретним матеріальним або нематеріальним благом;

(в) є визначеним. Благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним. У позовній заяві особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає;

(г) є персоналізованим (суб`єктивним). Тобто належить конкретній особі - позивачу (на це вказує слово її );

(д) суб`єктом порушення позивач вважає суб`єкта владних повноважень.

Законний інтерес може бути захищено судом, якщо позивач вважає, що його законний інтерес, за захистом якого він звернувся до суду:

а) порушено (щодо протиправних діянь, які мали місце і припинилися) або

б) порушується (щодо протиправних діянь, які тривають); або

в) створюються перешкоди для його реалізації (щодо протиправних діянь, які тривають і є перешкодами для реалізації права в теперішньому або в майбутньому часі) або

г) мають місце інші ущемлення законних інтересів.

З наведеного слідує необхідність з`ясування судом обставин, що свідчать про порушення інтересу. Позивач повинен довести, що він має законний інтерес і є потерпілим від порушення цього інтересу з боку суб`єкта владних повноважень.

Потерпілий від порушення законного інтересу має такі ознаки:

(а) безпосередньо йому належить законний інтерес, на захист якого подано позов;

(б) має місце безпосередній негативний вплив порушення на позивача або обґрунтована ймовірність негативного впливу на позивача у майбутньому. Зокрема, якщо позивач змушений змінити свою поведінку або існує ризик бути притягнутим до відповідальності;

(в) негативний вплив є суттєвим (зокрема, позивачеві завдано шкоду);

(г) існує причинно-наслідковий взаємозв`язок між законним інтересом, оскаржуваним актом та стверджуваним порушенням.

Оцінюючи доводи позивача стосовно того, що в майбутньому, володільці майна у житловій забудові почнуть скаржитись на розміщення біля місця їхнього проживання шкідливого виробництва, що не відмежовано відповідними СЗЗ, внаслідок чого, відносно позивача різні контролюючі органи складатимуть відповідного характеру приписи із вимогами припинити діяльність, що стане безпосереднім порушенням прав позивача, суд вважає їх абстрактними, такими, що ґрунтуються на припущеннях можливого вчинення певних дій невизначеним колом осіб, які, при цьому, жодним чином не пов`язані з оскаржуваним рішенням, що затверджує містобудівну документацію.

Доводи позивача не містять жодного обґрунтування негативного впливу оскаржуваного рішення на конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси позивача, виробнича діяльність якого здійснювалась іще до розробки відповідного детального плану забудови території, навколо якого виник спір.

Більш того, така діяльність здійснюється і на даний час, оскаржувані рішення не містять жодного обмеження діяльності позивача, який, при цьому, є не власником приміщень, де розміщено виробничі потужності, а є орендарем, тобто володільцем похідного речового права, обмеженого певним строком, а відтак, не постійного, а тимчасового. Це свідчить про відсутність предмету захисту у суді, адже позивачем не визначено права, свободи чи інтересу, які мають бути захищені (поновлені) у судовому порядку, що фактично вказує на безпредметність заявленого позову.

Обґрунтованих доказів того, що оскаржуваним рішенням виконавчого комітету ВМР №1813 від 29.07.2021 р. Про затвердження містобудівної документації детального плану території спричинено суттєвого негативного впливу саме на позивача і він зазнав реальної шкоди ним не наведено, в зв`язку з чим, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування даного рішення задоволенню не підлягають.

Зазначене вище узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, що викладені у постанові від 10 серпня 2020 року №522/1611/17 та від 20 лютого 2019 року у справі №522/3665/17.

Як фактично вбачається зі змісту позовної заяви, вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №2144 від 09.09.2021 року Про надання ТОВ Виробничо-комерційна фірма Норд Пак-Плюс вихідних даних містобудівних умов та обмежень на проектування нового будівництва житлового комплексу по 4-му пров. Комарова в м. Вінниці є похідною від вимоги про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету ВМР №1813 від 29.07.2021 р. Про затвердження містобудівної документації детального плану території.

Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету ВМР №1813 від 29.07.2021 р. Про затвердження містобудівної документації детального плану території, що є самостійною і достатньою підставою для відмови в задоволенні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №2144 від 09.09.2021 року Про надання ТОВ Виробничо-комерційна фірма Норд Пак-Плюс вихідних даних містобудівних умов та обмежень на проектування нового будівництва житлового комплексу по 4-му пров. Комарова в м. Вінниці.

Поряд із цим, суд виходить також з того, що у статті 4 КАС України визначено термін індивідуальний акт, яким є акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийнятий) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Ненормативним (індивідуальним) правовим актам притаманні такі ознаки:

а) спрямовуються на врегулювання конкретних (одиничних) актів соціальної поведінки;

б) поширюються лише на персонально визначених суб`єктів;

в) містять індивідуальні приписи (веління, дозволи), розраховані на врегулювання лише окремої, конкретної життєвої ситуації, тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією;

г) не передбачають повторного застосування одних і тих самих юридичних засобів;

д) не мають зворотної дії в часі.

З огляду на зміст цих норм, рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №2144 від 09.09.2021 року Про надання ТОВ Виробничо-комерційна фірма Норд Пак-Плюс вихідних даних містобудівних умов та обмежень на проектування нового будівництва житлового комплексу по 4-му пров. Комарова в м. Вінниці є індивідуальним актом, що безпосередньо права та обов`язки для Релігійної громади Стрітення Господнього Української Православної Церкви не встановлює, а відтак, це рішення не порушує ні прав, ні охоронюваних законом інтересів позивача.

Визначаючись щодо позовних вимог та оцінюючи підстави наведені позивачем у позовній заяві (з урахуванням заяви про зміну підстав), суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно частин першої-третьої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на те, що суд не вбачає доказів на підтвердження того, що оскаржуваними рішеннями порушено реальні, чітко визначені права, свободи чи інтереси позивача, які мають бути захищені (поновлені) у судовому порядку, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна