Справа № 460/8322/21
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2022-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2022 року м. Рівне №460/8322/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій.

Позивач просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нескладання та неподання до Головного управління Державної казначейської служби у Рівненській області подання про повернення помилково або надміру сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 10740,00грн згідно з квитанцією від 03.09.2020 №2072-5102-1097-2548;

- зобов`язати відповідача сформувати та направити до Головного управління Державної казначейської служби у Рівненській області подання про повернення помилково або надміру сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 10740,00грн згідно з квитанцією від 03.09.2020 №2072-5102-1097-2548.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03.09.2020 позивач змушений був сплатити збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Згідно з чинним законодавством, громадяни України, які придбавають житло вперше, не належать до платників зазначеного збору.

На звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про повернення безпідставно сплачених коштів, позивач отримав відповідь про відсутність підстав у задоволенні заяви у зв`язку з недоведеністю факту придбання житла вперше, а тому звернувся до суду.

Ухвалою суду від 23.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби у Рівненській області (далі третя особа), встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а третій особі для надання пояснень.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області подано відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги є безпідставними.

В обґрунтування заперечень зазначено, що обов`язок надання нотаріусу необхідних відомостей та документів (інформації, відомостей, довідок тощо), які необхідні для звільнення від сплати збору, покладається на покупця (позивача). Позивачем таких документально підтверджених відомостей надано не було.

Діючим законодавством не визначено механізму повернення цього платежу управліннями пенсійного фонду. Відсутні не лише норми, які регулюють даний аспект, а й чіткий перелік документів, що підлягають аналізу для встановлення обґрунтованого висновку про факт первинного придбання нерухомості.

Оскільки позивачем сплачено збір добровільно, то зазначені кошти не належать до помилково або надміру зарахованих до державного бюджету.

Органи Пенсійного фонду України не вправі контролювати дотримання чинного законодавства при вчиненні нотаріальних дій та не є розпорядниками державних коштів.

Відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Третьою особою надано пояснення щодо позову, за змістом яких повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів здійснюється Головним управлінням Державної казначейської служби у Рівненській області відповідно до вимог Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 №787, зокрема, на підставі подання, заяви та підтвердного документа про переказ коштів до бюджету, поданих платником.

Розглянувши позовну заяву, відзив та пояснення третьої особи, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

03 вересня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФАЙНЕ МІСТО ДЕВЕЛОПМЕНТ" (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Олинець А.М., зареєстровано в реєстрі за №438 (а.а.с.4-6).

За даним договором позивач придбав квартиру АДРЕСА_1 .

Продаж квартири за домовленістю сторін було вчинено за ціною 1070744,00грн.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.09.2020 №224667863, власником вищезазначеної квартири є ОСОБА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 (а.с.8).

Згідно з квитанцією АТКБ "Приватбанк" від 03.09.2020 №2072-5102-1097-2548, ОСОБА_1 сплатив збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 10707,44грн (а.с.7).

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Листом від 27.01.2020 №1700-0901-8/3354 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило ОСОБА_1 про те, що вирішити його заяву позитивно немає законних підстав у зв`язку з неподанням до Пенсійного фонду всіх необхідних документів (а.а.с.11-12).

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 №400/97-ВР (далі Закон №400/97-ВР).

Відповідно до п.9 ч.1 ст.1 Закону №400/97-ВР, платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Аналогічні за змістом приписи передбачені пунктом 15-1 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 (далі Порядок №1740).

Таким чином, законодавець визначив, що громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з твердженнями позивача, викладеними у позовній заяві, ним придбано майно вперше, до укладення договору купівлі-продажу від 12.02.2009 інша нерухомість ним не придбавалася.

Відповідачем зазначені відомості в порядку виконання обов`язку, визначеного частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, належними та допустимими доказами не спростовані.

Суд зазначає, що станом на час придбання позивачем нерухомості механізм перевірки інформації про те, чи здійснювалося придбання особою житла вперше, був відсутнім.

Вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України щодо тлумачення терміну "придбавають житло вперше", що міститься у пункті 9 частини 1 статті 1 Закону №400/97-ВР.

Ухвалою Конституційного Суду України від 23.03.2000 №29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі у зв`язку з відсутністю у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

Відтак, за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, яка зобов`язана сплачувати збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше.

Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України і його територіальних відділень можливості встановити придбання квартир конкретною особою вперше, не може ставитись у провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не повинно мати наслідком порушення прав громадян.

Зазначена правова позиція викладена у висновках Верховного Суду, що містяться у постановах від 30.01.2018 №К/9901/412/17, від 14.02.2018 №К/9901/1783/18 від 20.02.2018 №К/9901/404/17, які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.1 Закону №400/97-ВР, нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачуються платниками цього збору за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса.

За приписами п.8 ст.2 та п.10 ст.4 Закону №400/97-ВР, об`єктом оподаткування для платників збору, які придбали нерухоме майно, є вартість нерухомого майна, зазначена в договору купівлі-продажу, та сплачується платником у розмірі 1 відсотка від об`єкта оподаткування.

Згідно зі ст.3 Закону №400/97-ВР, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування платники збору, визначені у частині другій цієї статті, сплачують до Пенсійного фонду України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Платники збору, визначені пунктами 6, 7, 9 і 10 статті 1 цього Закону, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування сплачують на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Ці кошти в установленому порядку зараховуються до загального фонду державного бюджету і використовуються згідно із законом про Державний бюджет України.

Відповідно до п.18 Порядку №1740, повернення помилково або надміру сплачених сум збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій здійснюється у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України та нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання, щодо повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) визначає Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 №787, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за №1650/24182 (далі Порядок №787).

Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у поданні або заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснюватись шляхом повернення у готівковій формі коштів за чеком органу Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім`я органу Казначейства, або з відповідних рахунків банку чи підприємства поштового зв`язку, вказаних у поданні або заяві платника (його довіреної особи).

Відповідно до пункту 5 глави 1 Порядку №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі.

Пунктом 10 Порядку №787 встановлено, що заява та подання або ухвала суду подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету.

Органи Казначейства приймають подання від органів, які контролюють справляння надходжень бюджету або які здійснюють облік заборгованості в розрізі позичальників, у строки, визначені нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів.

У разі відсутності такого нормативно-правового акта платник подає до відповідного органу Казначейства заяву та подання, дати складання яких не перевищують 30 календарних днів.

Тобто, положеннями Порядку №787 чітко визначено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті (податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів) здійснюється органами Державної казначейської служби України за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, яке подається платником таких платежів із відповідною заявою про повернення коштів з бюджету, складеною у довільній формі, із зазначенням обов`язкової інформації, зазначеної в абз.8 п.5 Порядку №787, дати складання яких не перевищують 30 календарних днів.

З огляду на викладене, суд критично оцінює твердження відповідача про те, що сплачений збір на обов`язкове державне пенсійне страхування при купівлі нерухомого майна у розмірі 1% від вартості нерухомості не належить до коштів, помилково або надміру зарахованих до державного бюджету, тому не підлягає врегулюванню Порядком №787.

Згідно з додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 №106 "Деякі питання ведення обліку податків і зборів обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету", контроль за справлянням (стягненням) до бюджету надходжень, що обліковуються за кодом доходів бюджету 24140500 "Збір з операцій придбавання (купівлі-продажу) нерухомого майна" покладено на Пенсійний фонд України.

Отже, органом, що контролює справляння до бюджету збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при купівлі нерухомого майна у розмірі 1% від вартості нерухомості, є виключно орган Пенсійного фонду.

Оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на відповідача покладено обов`язок щодо формування подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 20.03.2018 у справі №819/1249/17, від 13.12.2018 у справі №813/969/17.

Обґрунтовуючи заперечення на позовну заяву, а також в адресованому позивачу листі від 27.01.2020 №1700-0901-8/3354 відповідач посилається на вимоги п.п."б", "в" і "г" п.15-2 Порядку №1740, якими передбачено документи, що підтверджують придбання особою житла вперше, та зазначає, що позивачем такі документи подані не були.

Суд критично оцінює такі посилання відповідача з огляду на те, що зазначений Порядок №1740 регулює питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, а не порядок повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів, зокрема, і збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що є предметом спору у цій справі.

Підпунктами "б", "в" і "г" пункт 15-2 Порядку №1740 був доповнений згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 №866, тобто після укладення договору купівлі-продажу від 03.09.2020 та сплати позивачем збору на обов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до квитанції від 03.09.2020 №2072-5102-1097-2548.

Крім того, жоден нормативний акт не передбачає обов`язку особи, яка звертається до органу Пенсійного фонду із заявою щодо формування подання про повернення помилково зарахованих до бюджету коштів зі сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, підтверджувати документами, передбаченими п.п."б", "в" і "г" п.15-2 Порядку №1740, факт придбання житла вперше.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У сукупності викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач частково довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Отже, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судом встановлено, що за подання адміністративного позову ОСОБА_1 згідно з квитанцією від 11.06.2021 №14949 сплачено судовий збір у сумі 908,00грн (а.с.13).

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено повністю, сплачений судовий збір у зазначеній сумі належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2 статті 134 КАС України).

За змістом частини 3 статті 134 КАС України для цілей судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 4 статті 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають сплаті в порядку компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правничої допомоги.

Судом встановлено, що позивачу правничу допомогу у цій справі надавала адвокат Павлюк І.А. згідно з ордером на надання правничої допомоги серії ВК №1023083, виданим 08.06.2021 адвокатським бюро "Павлюк Ірини" (а.с.18).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 01.06.2021, укладений між ОСОБА_1 та адвокатським бюро "Павлюк Ірини" (а.а.с.14-16), акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 11.06.2021 (а.с.17), квитанцію від 07.06.2021 №ММК4-ТАТВ-58Х6-К4К4 щодо щодо оплати правничої допомоги за договором від 01.06.2021 у сумі 4950,00грн (а.с.19).

Згідно з актом приймання-передачі наданої правничої допомоги від 11.06.2021, адвокатським бюро "Павлюк Ірини" було надано ОСОБА_1 правничу допомогу загальною вартістю 3950,00грн, з них: 500,00грн надання юридичної консультації щодо справи; 1000,00грн проведення правової експертизи документів; 950,00грн аналіз судової практики у аналогічних справах та формування структури доказової бази; 1500,00грн- підготовка та подання позову.

Таким чином, належними і допустимим доказами витрати позивача на професійну правничу допомогу, надану адвокатом Павлюк І.А., підтверджуються у сумі 3950,00грн.

Як зазначено в абз.268 Рішення Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 у справі "East/WestAllianceLimited" проти України" (заява №19336/04): "Згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" [ВП], заява N34884/97, п.30, ECHR 1999-V)".

З огляду на викладене, з урахуванням складності справи та наданих позивачем доказів понесення витрат на правничу допомогу, суд вважає цілком обґрунтованою вартість послуг адвоката у сумі 3950,00грн які є співмірними з наданими адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, відповідно до умов договору про надання правничої допомоги від01.06.2021.

Отже, витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 3950,00грн суд стягує на користь на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо неформування подання на повернення ОСОБА_1 помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету, щодо повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, сплаченого згідно з квитанцією від 03.09.2020 №2072-5102-1097-2548 в сумі 10707,44грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області сформувати подання на повернення ОСОБА_1 помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету, щодо повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, сплаченого згідно з квитанцією від 03.09.2020 №2072-5102-1097-2548 в сумі 10707,44грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3950,00грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, буд.7, м .Рівне, 33028; ідентифікаційний код юридичної особи 21084076)

Рішення складено 29 квітня 2022 року.

Суддя О.М. Дудар