Справа № 120/11116/21-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2022-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/11116/21-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Яремчук Костянтин Олександрович

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

28 квітня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Полотнянка Ю.П. Граб Л.С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Григорук В.С.,

представника позивача: Кенц Р.І.,

представника відповідача: Кухрівського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС України у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень № від 24 червня 2021 року, № від 20 серпня 2021 року, № від 20 серпня 2021 року, № від 20 серпня 2021 року, рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № та № від 24 червня 2021 року, вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 24 червня 2021 року та вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-34762-13 від 18 жовтня 2021 року.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що в порушення вимог підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України позивач порушила умови перебування на спрощеній системі оподаткування, здійснивши діяльність у сфері фінансового посередництва в розумінні класу 64.19 КВЕД-2010, не перейшовши при цьому на сплату інших податків і зборів, визначених Податковим кодексом України, з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність, а саме з 01 квітня 2018 року. Скаржник вважає, що всі прийняті контролюючим органом рішення є правомірними, оскільки порушення позивачем податкового законодавства мали місце.

Представник позивача подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги податкового органу.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що 25 червня 2008 року ОСОБА_1 зареєстрована фізичною особою-підприємцем, видами діяльності якої визначено наступні: виробництво інших машин і устаткування загального призначення, н.в.і.у.(КВЕД 28.29), виробництво металообробних машин (КВЕД 28.41), виробництво інших машин і устаткування спеціального призначення, н. в. і. у. (КВЕД 28.99), надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н. в. і. у. (КВЕД 77.39), загальне прибирання будинків (КВЕД 81.21), інша діяльність із прибирання будинків і промислових об`єктів (КВЕД 81.22), функціювання атракціонів і тематичних парків (КВЕД 93.21), допоміжне обслуговування наземного транспорту (КВЕД 52.21), управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту (КВЕД 68.32).

Підприємницька діяльність позивачкою припинена 10 лютого 2020 року на підставі власного прийнятого рішення.

На підставі підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (надалі - Закон №2464- VI), відповідно до наказу на проведення перевірки від 26 березня 2021 року №972к головним державним ревізором-інспектором відділу планових і позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Вінницькій області проведена позапланова виїзна документальна перевірка діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2017 року по 10 лютого 2020 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2011 року по 10 лютого 2020 року.

За результатами проведеної перевірки 25 травня 2021 року складено акт №5086/02-32-07-10/ НОМЕР_1 , у якому зафіксовані такі порушення:

- підпункту "а" пункту 176.1 статті 176, пункт 177.2, пункт 177.10 статті 177 ПК України, у зв`язку із чим ФОП ОСОБА_1 занижено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 715123,54 гривень. Відповідальність за вищевказане порушення передбачена пунктом 123.1 статті 123 ПК України;

- пункту 4 частини 1 статті 4, пункту 2 частини 1 статті 7, частини 8 статті 9 Закону №2464-VI. За результатами перевірки підприємцю донараховано єдиний соціальний внесок у сумі 218636,14 гривень. Відповідальність за вищевказане порушення передбачена пунктами 3, 5 частини 11 статті 25 Закону №2464-VI;

- підпункту 1.2, підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України. За результатами перевірки підприємцю донараховано військовий збір в сумі 59593,63 гривні. Відповідальність за вищевказане порушення передбачена пунктом 123.1 статті 123 ПК України;

- підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49, підпункту 177.5.2 пункту 177.11 статті 177 ПК України в результаті неподання податкових декларацій про майновий стан і доходи за період з 01 квітня 2018 року по 31 грудня 2018 року, за 2019 рік та 2020 рік. Відповідальність за вищевказані порушення передбачена пунктом 120.1 статті 120 ПК України;

- пункту 181.1 статті 181, пункту 183.2, пункту 183.4, пункту 183.10 статті 183 ПК України, у результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся, на загальну суму 822440,20 гривень. Відповідальність за вищевказані порушення передбачено пунктом 123.1. статті 123 ПК України;

- пункту 1 частини 2 статті 6, частини 8 статті 9 Закону №2464-VI, а саме: несвоєчасно сплачено єдиний внесок, нарахований на суму заробітної плати, в сумі 233 гривень;

- пункту 177.2, пункту 177.10 статті 177 ПК України, а саме: неподання податкових декларацій про майновий стан і доходи за період з 01 квітня 2018 року по 31 грудня 2018 року, за 2019 та 2020 роки. Відповідальність за вказане порушення передбачено статтею 164-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- пункту 4 частини 2 статті 6, пункту 2 частини 1 статті 7, частини 9 статті 9 Закону №2464-VI, а саме: порушення порядку нарахування єдиного соціального внеску за період з 01 квітня 2018 року по 10 лютого 2020 року. Відповідальність за вказане порушення передбачено статтею 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на виявлені порушення відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 24 червня 2021 року про застосування штрафу в розмірі 680 гривень; податкове повідомлення-рішення № від 24 червня 2021 року про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 74492,04 гривні; податкове повідомлення-рішення № від 24 червня 2021 року про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 893904,43 гривні; податкове повідомлення-рішення №056430710 від 24 червня 2021 року про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 1027050,00 гривень; вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 24 червня 2021 року.

Рішення № від 24 червня 2021 року, яким застосовано штраф у розмірі 186,40 гривень та нараховано пеню в сумі 7,69 гривень.

Рішення № від 24 червня 2021 року, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 50647,67 гривень.

Не погоджуючись з вищевказаними податковими рішеннями позивач оскаржила їх в адміністративному порядку до Державної податкової служби України, рішенням якої від 18 серпня 2021 року податкові повідомлення-рішення № від 24 червня 2021 року в частині застосування штрафних санкцій в сумі 8939,05 гривень, № від 24 червня 2021 року в частині застосування штрафних санкцій в сумі 107268,54 гривень та №056430710 від 24 червня 2021 року в частині застосування штрафних санкцій в сумі 123366 гривень скасовано та прийнято нові податкові повідомлення-рішення, а саме:

- податкове повідомлення-рішення № від 20 серпня 2021 року про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 65552,99 гривень;

- податкове повідомлення-рішення № від 20 серпня 2021 року про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 786635,89 гривень;

- податкове повідомлення-рішення № від 20 серпня 2021 року про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 904684 гривень;

18 жовтня 2021 року Головним управлінням ДПС у Вінницькій області сформовано ще одну вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-34762-13 зі сплати єдиного внеску.

Позивач, вважаючи прийняті податковим органом податкові - повідомлення рішення та вимогу про сплату богу протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернулась до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги не може вважатись грошовим посередництвом в розумінні класу 64.19 КВЕД-2010 лише з тих підстав, що між позивачем та товариством укладено договір позики, на чому наголошується у акті перевірки, оскільки наданні кошти передавалися саме як безвідсоткова поворотна фінансова допомога, а не як позика, про що йдеться у класі 64.19 КВЕД-2010.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Пунктами 177.1, 177.2 статті 177 ПК України визначено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з пунктом 177.6 статті 177 ПК України у разі якщо фізична особа - підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб .

Пунктом 291.2 статті 291 ПК України визначено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з положеннями пункту 291.3 статті 291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Положеннями пункту 291.4 статті 291 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку.

При цьому, відповідно до підпункту 6 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України не можуть бути платниками єдиного податку першої третьої груп суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють діяльність у сфері фінансового посередництва, крім діяльності у сфері страхування, яка здійснюється страховими агентами, визначеними Законом України «Про страхування», сюрвейєрами, аварійними комісарами та аджастерами, визначеними розділом ІІІ цього Кодексу.

Підпунктом 5 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України визначено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у випадку та в строк, зокрема, у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.

Згідно з пунктом 292.1 статті 292 ПК України доходом платника єдиного податку для фізичної особи - підприємця є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, доходи у вигляді бюджетних грантів, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Положеннями пункту 292.11 статті 292 ПК України визначено, що до складу доходу, визначеного цією статтею, не включаються, зокрема, суми фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, отриманої та поверненої протягом 12 календарних місяців з дня її отримання, та суми кредитів.

Згідно з підпунктом 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 ПК України поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 , до припинення підприємницької діяльності, перебувала на спрощеній системі оподаткування (третій групі).

Податковий орган вважає, що з моменту укладання договору про надання поворотної фінансової допомоги, позивач втратила право перебування на спрощеній системі оподаткування, а тому отримані нею доходи від здійснення підприємницької діяльності протягом 2018-2020 років слід оподатковувати на загальних умовах.

З даного приводу колегія суддів зазначає, що згідно з положеннями частини 3 статті 333 Господарського кодексу України фінансовим посередництвом є діяльність, пов`язана з отриманням та перерозподілом фінансових коштів, крім випадків, передбачених законодавством. Фінансове посередництво здійснюється установами банків та іншими фінансово-кредитними організаціями. При цьому, Податковий кодекс України не містить визначення поняття "фінансове посередництво".

Відповідно до розділу 3 Класифікації видів економічної діяльності ДК 009:2010 (наказ Держспоживстандарту України №457 від 11 жовтня 2010 року (надалі - КВЕД-2010) КВЕД побудовано за ієрархічною системою кодування із застосуванням літерно-цифрового коду. Літерні познаки секцій використовують як рубрикатор і їх не використовують у кодуванні. Подальшу деталізацію секцій КВЕД - розділ, група, клас - позначають цифровими кодами.

Розділом 5 КВЕД-2010 встановлено - фінансова та страхова діяльність (секція - К), надання фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення (розділ - 64), грошове посередництво (група - 64.1), інші види грошового посередництва (клас - 64.19).

Наведене свідчить, що лише визначене коло суб`єктів господарювання із зареєстрованим відповідним видом діяльності, можуть надавати фінансові послуги.

Натомість, як вірно встановлено судом першої інстанції, серед видів фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 не значиться такий вид діяльності, як надання фінансових послуг чи здійснення інших видів грошового посередництва.

Що стосується надання позивачем фінансової допомоги в сумі 206000 гривень товариству з обмеженою відповідальністю «Сармат» на виконання договору позики №1 від 15 березня 2018 року, варто звернути увагу, що предметом згаданого договору позики визначено, що позикодавець в особі ОСОБА_1 передає у власність позичальнику в особі товариства з обмеженою відповідальністю «Сармат» на умовах безвідсоткової поворотної фінансової допомоги 206000 гривень, а останній зобов`язується повернути її до закінчення терміну позики.

Пунктом 1.2 вказаного договору передбачено, що цей договір не спрямований на отримання прибутку позикодавцем від передачі грошових коштів та не укладений з метою здійснення діяльності з надання фінансових послуг в розумінні Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

На виконання умов цього договору позивач 27 березня 2018 року перерахувала товариству з обмеженою відповідальністю «Сармат» кошти в сумі 188000 та 18000 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями №21 та №23 від 27 березня 2018 року. При цьому у призначенні здійсненого платежу у згаданих платіжних документах зазначено «безвідсоткова поворотна фінансова допомога згідно з договором №1 від 15 березня 2018 року».

Платіжними дорученнями №1154 від 18 травня 2018 року, №88 від 15 лютого 2019 року та №1710 від 24 квітня 2019 року підтверджується повернення товариством позивачеві 24500 гривень, 28600 гривень та 152900 гривень відповідно.

Таким чином, з зазначеного вище вбачається, що надання ОСОБА_1 товариству безвідсоткової поворотної фінансової допомоги не передбачало отримання нею доходу, що спростовує твердження податкового органу про прибутковість здійсненої позивачем операції з посиланням на назву договору, укладеного між ОСОБА_1 та товариство з обмеженою відповідальністю «Сармат». Більше того встановлено, що така допомога надавалася позивачем у формі договору позики, що не заборонено чинним законодавством України.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги не може вважатись грошовим посередництвом в розумінні класу 64.19 КВЕД-2010 лише з тих підстав, що між ОСОБА_1 та товариством укладено договір позики, на чому наголошується у акті перевірки, оскільки наданні кошти передавалися саме як безвідсоткова поворотна фінансова допомога, а не як позика, про що йдеться у класі 64.19 КВЕД-2010.

Отже, беручи до уваги встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а отже спірні податкові повідомлення-рішення винесені не на підставі та не у спосіб, передбачені чинним законодавством, а тому підлягають скасуванню.

Доводи апеляційної скарги податкового органу зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Вінницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 02 травня 2022 року.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Полотнянко Ю.П. Граб Л.С.