Справа № 380/18566/21
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Львівської міської ради (Відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Львівської міської ради щодо неналежного розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для індивідуального дачного будівництва на території Львівської міської ради (в межах населеного пункту) орієнтовним розміром 0,10 га, кадастровий номер суміжної земельної ділянки :10:005:0154;

- зобов`язати Львівську міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту документації із землеустрою;

- справу розглянути в порядку письмового провадження.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до вимог статей 8, 14 Конституції України, ст. 22, ч. 6 ст. 79-1, статей 116, 118, 121, ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва на території Львівської міської ради (в межах населеного пункту) орієнтовним розміром 0,10 га, кадастровий номер суміжної земельної ділянки :10:005:0154 за доданими графічними матеріалами. На своє клопотання позивач отримав листа від 16 серпня 2021 року № 2403-вих-73284, яким відповідач повідомив його про неможливість надання земельної ділянки, оскільки бажана до відведення земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення, де не передбачено індивідуального дачного будівництва.

Позивач зазначає, що обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав. При цьому позивач зауважує, що частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України визначений вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою і чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень цієї статті. Оскільки відповідач у місячний термін відповідно до положень статті 118 Земельного кодексу України не прийняв жодного рішення за результатами розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, то наведена обставина свідчить про вчинену ним бездіяльність у цій частині, яка є протиправною.

Також позивач вказує, що повноваження відповідача у межах спірних правовідносин не є дискреційними, оскільки в разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій розглянути клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у встановленому законом порядку, а за умови відповідності клопотання та доданих до нього документів вимогам законодавства прийняти рішення про його задоволення. За таких обставин, на переконання позивача, належить зобов`язати відповідача надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

У зв`язку з вищенаведеним адміністративний позов просить задоволити в повному обсязі.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що на клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки листом Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради від 16 серпня 2021 року № 2403-вих-73284 було надано відповідь про те, що питання, порушене позивачем у клопотанні, не може бути вирішено, оскільки бажана до відведення земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення, де не передбачено дачного будівництва.

Відповідач зазначає, що розгляду будь-якого питання на пленарному засіданні сесії міської ради передує робота за перевірки питання, перевірки наданих документів, підготовки проекту ухвали, пояснювальної записки, тощо. Враховуючи те, що у спірному випадку є підстава для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не було підстав вносити розгляд клопотання позивача на пленарне засідання міської ради.

Відповідач стверджує, що суд не може підміняти функції органів місцевого самоврядування, відтак позовна вимога про зобов`язання Львівської міської ради надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою є формою втручання у її дискреційні повноваження та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Відповідач підсумовує, що у межах спірних правовідносин Львівська міська рада діяла у межах повноважень та у спосіб, передбачений законом, і жодним чином прав позивача не порушувала.

У зв`язку з вищенаведеним у задоволенні адміністративного позову просить відмовити в повному обсязі.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 02 листопада 2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 15 листопада 2021 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін. Витребувано у Львівської міської ради належним чином засвідчені копії клопотання ОСОБА_1 від 04 серпня 2021 року № 3-Т-45395-24 із доданими до нього додатками та доказів, на підставі яких ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою листом від 16 серпня 2021 року, в тому числі розпорядження ЛОДА від 24 липня 2017 року № 660/0/5-17.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 31 травня 2016 року Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

04 серпня 2021 року позивач звернувся до Львівської міської ради із клопотанням від 02 серпня 2021 року, в якому просив надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва на території Львівської міської ради (в межах населеного пункту) орієнтовним розміром 0,10 га, кадастровий номер суміжної земельної ділянки :10:005:0154 за доданими до клопотання графічними матеріалами або надати мотивовану відповідь.

Листом від 16 серпня 2021 року № 2403-вих-73284 Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради повідомило позивача про неможливість вирішення порушеного у «зверненні» питання, оскільки бажана до відведення земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення, де не передбачено дачного будівництва.

Уважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва на території Львівської міської ради (в межах населеного пункту), позивач звернувся з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка відповідності дій відповідача щодо розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва вимогам чинного законодавства.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правовий статус ветеранів війни, до яких належать, зокрема, учасники бойових дій визначає Закон України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надаються, зокрема, такі пільги як першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

Згідно з частиною першою статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

За змістом абзацу першого частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до частини другої статті 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з пунктом «в» частини третьої статті 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадян в межах норм безоплатної приватизації визначено статтею 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини шостої, абзацу першого частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини першої статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частиною десятою статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Аналіз вищенаведених норм права вказує, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, зобов`язаний у місячний строк з дня реєстрації поданого клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність таке клопотання розглянути та за наслідками його розгляду прийняти вмотивоване рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Суд відзначає, що у межах спірних правовідносин уповноваженим органом на прийняття рішення про надання (відмову у наданні) позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва згідно поданого ним клопотання від 02 серпня 2021 року є Львівська міська рада, що не заперечується сторонами.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Отже, результат розгляду відповідним органом місцевого самоврядування клопотання особи про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки повинен оформлятися індивідуальним актом такого органу у формі рішення.

Суд встановив, що 04 серпня 2021 року позивач звернувся до Львівської міської ради із клопотанням від 02 серпня 2021 року, в якому просив надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва на території Львівської міської ради (в межах населеного пункту) орієнтовним розміром 0,10 га, кадастровий номер суміжної земельної ділянки :10:005:0154 за доданими до клопотання графічними матеріалами або надати мотивовану відповідь.

Листом від 16 серпня 2021 року № 2403-вих-73284 Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради повідомило позивача про неможливість вирішення порушеного у «зверненні» питання, оскільки бажана до відведення земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення, де не передбачено дачного будівництва.

З огляду на вищевикладене суд доходить висновку, що клопотання позивача від 02 серпня 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою не розглянуто Львівською міською радою у спосіб, який встановлений нормами Земельного кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки нею не прийнято мотивованого рішення про надання дозволу чи про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Тому доводи позивача в цій частині є підставними та обґрунтованими.

Покликання відповідача на те, що оскільки у спірному випадку є підстава для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, то не було підстав вносити розгляд клопотання позивача на пленарне засідання міської ради суд відхиляє, адже відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин відбувається виключно саме на пленарних засіданнях ради.

Крім того, вказана обставина жодним чином не звільняє відповідача від обов`язку розглянути клопотання позивача у строк та спосіб, передбачений абзацом першим частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, прийнявши за результатами його розгляду мотивоване рішення про надання дозволу чи про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

При цьому суд зауважує, що в листі Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради від 16 серпня 2021 року № 2403-вих-73284 йдеться про «звернення» позивача (абзаци перший та сьомий листа).

Суд наголошує, що у спірному випадку позивач звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою у порядку частини шостої статті 118 Земельного кодексу України, а не «зверненням». Тому і розглянути таке клопотання відповідач зобов`язаний у порядку, передбаченому абзацом першим частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України.

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що, не прийнявши за результатами розгляду клопотання позивача від 02 серпня 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою жодного рішення з числа тих, які визначені абзацом першим частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України (про надання або про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки) відповідач допустив протиправну бездіяльність, а тому позовна вимога у цій частині є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, а також з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Суд також враховує, що завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10 вересня 2019 року у справі № 818/985/18 та від 26 грудня 2019 року у справі № 810/637/18.

У межах спірних правовідносин відповідач не прийняв жодного рішення з числа тих, які відповідно до закону він зобов`язаний був прийняти. Тому підстави для зобов`язання Львівської міської ради надати позивачу дозвіл на розроблення проекту документації із землеустрою наразі відсутні, а позовна вимога у цій частині є передчасною.

За таких обставин з метою ефективного захисту порушених прав позивача належить зобов`язати відповідача повторно розглянути клопотання позивача від 02 серпня 2021 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для індивідуального дачного будівництва на території Львівської міської ради (в межах населеного пункту) орієнтовним розміром 0,10 га, кадастровий номер суміжної земельної ділянки :10:005:0154, прийнявши за результатами його розгляду рішення відповідно до абзацу першого частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом частини першої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», при зверненні з цим позовом до суду судовий збір не сплачував, а відтак його розподіл на підставі статті 139 КАС України не здійснюється.

Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Львівської міської ради (пл. Ринок, 1, м. Львів, 79008) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задоволити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Львівської міської ради щодо належного розгляду клопотання ОСОБА_1 від 02 серпня 2021 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для індивідуального дачного будівництва на території Львівської міської ради (в межах населеного пункту) орієнтовним розміром 0,10 га, кадастровий номер суміжної земельної ділянки :10:005:0154.

Зобов`язати Львівську міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 02 серпня 2021 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для індивідуального дачного будівництва на території Львівської міської ради (в межах населеного пункту) орієнтовним розміром 0,10 га, кадастровий номер суміжної земельної ділянки :10:005:0154, прийнявши за результатами його розгляду рішення відповідно до абзацу першого частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України.

В решті позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 29 квітня 2022 року.

Суддя Клименко О.М.