Справа № 460/12426/21
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2022-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

02 травня 2022 року м. Рівне №460/12426/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідача: представник Баришніков Андрій Григорович, третьої особи на стороні відповідача: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області
доКомунального некомерційного підприємтсва "Березнівська центральна міська лікарня" Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Березнівська міська рада Рівненського району Рівненської області
про застосування заходів реагування, -
В С Т А Н О В И В:
Головне управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Рівненській області (далі Позивач) звернулося до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Березнівська центральна міська лікарня» Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області (далі Відповідач, Лікарня), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Березнівська міська рада Рівненського району рівненської області (далі третя особа) у якому позивач просить суд застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення роботи будівель відповідача за адресами: Рівненська область, Рівненський район, м. Березне, вул. Київська, 19 та Рівненська область, Рівненський район, м. Березне, вул. Київська, 15 шляхом опечатування вхідних дверей та відключення від системи електрозабезпечення, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами перевірки (планового заходу контролю/нагляду) лікарні співробітниками Рівненського районного управління Головного управління ДСНС України у Рівненській області складений Акт перевірки щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 14.06.2021 року № 3, яким установлені факти порушень з боку Відповідача вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту. Позивач вказує, що виявлені порушення становлять реальну загрозу життю та здоров`ю людей, а тому наявні усі правові підстави для застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення роботи будівель Відповідача за адресами: за адресами: Рівненська область, Рівненський район, м. Березне, вул. Київська, 19 та Рівненська область, Рівненський район, м. Березне, вул. Київська, 15 шляхом опечатування вхідних дверей та відключення від системи електрозабезпечення, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки. Просив задовольнити позов повністю.

Ухвалою суду від 15.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі №460/12426/21. Розгляд справи вирішено провести за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання у справі призначено на 06.10.2021. Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена у письмовому відзиві на позов від відповідно до змісту яких останній повністю заперечує проти їхнього задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вказує на те, що з метою недопущення реальної загрози життю та/або здоров`ю людей лікарня вживає належних заходів щодо додержання та виконання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, відповідно до припису позивача від 14.06.2021 № 3 (здійснюються ремонтні роботи приймального відділення, яке увійшло до переліку проектів, які реалізуються в рамках Програми Президента України Володимира Зеленського «Велике Будівництво»; у приміщеннях на видних місцях розміщено плани евакуації, таблички із зазначенням порядку виклику пожежної охорони, знаки розміщення первинних засобів пожежогасіння; приміщення забезпечено первинним засобами пожежогасіння; щорічно забезпечується перезарядження вогнегасників; здійснюється перевірка та випробування пожежних гідрантів, внутрішніх пожежних кранів, технічне обслуговування пожежного водоймища; евакуаційні шляхи і виходи утримуються вільними, не захаращуються, та у разі потреби забезпечують евакуацію всіх пацієнтів та людей, які знаходяться всередині; двічі на рік з персоналом проводяться інструктажі з питань пожежної безпеки; для усунення вимог та строків виконання припису (14.12.2021) потрібно додаткові значні кошти, для отримання яких лікарня зверталася до третьої особи; у випадку застосування заходів реагування без роботи можуть залишитися 396 співробітників лікарні). Також, вказує, що позивачем обраний захід реагування є таким, що не в повній мірі відповідає критеріям пропорційності, так як не наведено жодного аргументу чому інші заходи реагування не можуть бути застосовані, зокрема, такий захід реагування як часткове зупинення роботи. Крім того, при обранні такого заходу реагування Позивачем як суб`єктом владних повноважень не дотримано справедливого балансу між інтересами Відповідача і публічними інтересами. А також при обранні заходу реагування у вигляді повного зупинення роботи будівель Лікарні шляхом опечатування вхідних дверей та відключення від систем електрозабезпечення не врахував принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, що залишилися не усунутими на час розгляду справи; обраний спосіб вжиття заходів є надто суворим та з цих підстав вважає позов необґрунтованим. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою суду від 06.10.2021 залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Березнівську міську раду Рівненського району Рівненської області, закрито підготовче провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 10.11.2021.

Ухвалою суду від 10.11.2021 за обґрунтованим клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 08.12.2021 року.

Ухвалою суду від 08.12.2021 за обґрунтованим клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 12.01.2022 року.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача надала пояснення по суті спору у яких вказала, що рішенням Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області від 23.11.2021 № 552 «Про затвердження Програми забезпечення цивільного захисту населення, пожежної та техногенної безпеки на території Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області на 2022-2026 роки» затверджено Програму забезпечення цивільного захисту населення, пожежної та техногенної безпеки на території Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області на 2022-2026 роки. Вказано, що даною програмою передбачено ряд завдань щодо підвищення пожежної та техногенної безпеки територій, будівель та споруд, в тому числі і відповідача. При наявності коштів місцевого бюджету буде забезпечено виконання програми.

Ухвалою суду від 12.01.2022 за обґрунтованим клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено на 07.02.2022 року.

Ухвалою суду від 07.02.2022 розгляд справи відкладено на 28.02.2022 року.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 по всій території України починаючи з 05 год. 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан у зв`язку зі збройною військовою агресією російської федерації проти України строком на 30 діб. На час винесення цієї ухвали воєнний час Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 (затверджено Законом України № 2212-IX від 21.04.2022) продовжено строк воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою повномасштабною збройною агресією російської федерації проти України, та фактичним веденням Україною оборонних заходів на Сході та Півночі України силами Збройних Сил України та добровольчих формувань (воєнізованих сил територіальної оборони).

Ухвалою суду від 28.02.2022 за обґрунтованим клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 21.03.2022 року.

Ухвалою суду від 21.03.2022 за обґрунтованим клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 06.04.2022 року.

Ухвалою суду від 06.04.2022 за обґрунтованим клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 18.04.2022 року.

Ухвалою суду від 18.04.2022 за обґрунтованим клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 02.05.2022 року.

У судовому засіданні, призначеному на 02.05.2022, представники позивача позовні вимоги підтримали з наведених у позові підстав. Крім того, заперечували щодо присудження судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 гривень, вважаючи їх завищеними та необґрунтованими. Просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні, призначеному на 02.05.2022, проти позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов та поясненнях (додаткових поясненнях), просив суд також розподілити судові витрати по справі (витрати по оплаті професійної правничої допомоги в сумі 6000,00 гривень, які для відповідача були фактичними та неминучими, а їх розмір обґрунтований з посиланням на докази та релевантну судову практику ЄСПЛ (справа «Гімайдулліна та інші проти України» від 10.12.2009 р., справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015), а також висновки ЄСПЛ, викладені в справах: «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір). Просив повністю відмовити у задоволені позову та стягнути на користь відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень, підтверджені документально.

В судовому засіданні 02.05.2022 проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши думку представників позивача та відповідача, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив наступне.

Так, за повідомленням від 17.03.2021 Березнівського районного сектору ГУ ДСНС у Рівненській обл. Лікарню було повідомлено про проведення планового заходу здійснення державного нагляду (контролю) протягом 01.06.2021 - 14.06.2021; наказом від 08.06.2021 № 2 «Про проведення планових перевірок» Позивача (Рівненське районне управління) було наказано організувати проведення планових перевірок додержання та виконання вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки об`єктів розташованих на території Рівненського району, згідно із переліком, що додається. Пунктом 16 додатку до наказу вказано Відповідача (Лікарню, адреса проведення заходу: 34600, Рівненська область, Рівненський район, місто Березне, вул. Київська, 19) зі строком проведення 01.06.-14.06.2021 (вик.: ОСОБА_3 ).

На підставі Наказу № 2 начальником Березнівського РС ГУ ДСНС у Рівненській області (Котик Ігор) було оформлене Повідомлення про проведення планового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) від 17.03.2021 № 01/333 щодо проведення перевірки приміщень Лікарні (адреси приміщень: 34600, Рівненська обл., м. Березне, вул. Київська, 19; 34600, Рівненська обл., м. Березне, вул. Київська, 15; смт. Соснове, вул. Шкільна, 36) у період з 01.06.2021 по 14.06.2021, яке було надіслане на адресу Лікарні.

За результатами перевірки посадовими особами Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області складений Акт від 14.06.2021 №3 (далі Акт перевірки). В Акті перевірки міститься розділ Опис виявлених порушень вимог законодавства, у якому зазначено 26 окремих пунктів порушень.

Позивач звернувся до суду з позовом про застосування до відповідача заходів реагування у формі повного зупинення роботи будівель відповідача за адресами: за адресами: Рівненська область, Рівненський район, м. Березне, вул. Київська, 19 та Рівненська область, Рівненський район, м. Березне, вул. Київська, 15 шляхом опечатування вхідних дверей та відключення від системи електрозабезпечення, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, обґрунтовуючи наступними порушеннями:

Пологовий корпус, лабораторне відділення, терапевтичне, кардіологічне, невропатичне, дитяче відділення, поліклініка* (без вказівки адреси розташування приміщень об`єкту нагляду):

1. Не вивішено на видних місцях інструкції про заходи пожежної безпеки (пункт 4 розділу ІІ «Правил пожежної безпеки в Україні»), що може створити загрозу здоров`ю людей, збитків та моральної шкоди, завданої власникам (користувачам) майна та/або третім особам;

2. Не поновлено схему евакуації на випадок пожежі (пункт 5 розділу ІІ «Правил пожежної безпеки в Україні»), *прим.: додатково хірургічний корпус, що може створити загрозу здоров`ю людей, збитків та моральної шкоди, завданої власникам (користувачам) майна та/або третім особам;

3. Не встановлено протипожежні люки виходу на горище (абз.2 гл.2 розд ІІІ «Правил пожежної безпеки в Україні»), *прим.: додатково хірургічний корпус, що може створити загрозу здоров`ю людей, збитків та моральної шкоди, завданої власникам (користувачам) майна та/або третім особам;

4. Дерев`яні елементи горищних покриттів (крокви, лати) не оброблені засобами вогнезахисту (пункт 2.5. гл.2 розд ІІІ «Правил пожежної безпеки в Україні»), *прим.: додатково хірургічний корпус, що може створити загрозу здоров`ю людей, збитків та моральної шкоди, завданої власникам (користувачам) майна та/або третім особам;

5. Сходові клітки, внутрішні відкриті та зовнішні сходи, коридори, проходи та інші шляхи евакуації не забезпечені евакуаційним освітленням (пункт 2.31 гл.2 розд ІІІ «Правил пожежної безпеки в Україні»), *прим.: додатково хірургічний корпус, що може створити загрозу здоров`ю людей, збитків та моральної шкоди, завданої власникам (користувачам) майна та/або третім особам;

6. З`єднання, відгалуження та окінцінювання жил та кабелів не здійснено за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів (пункт 1.6. гл.1 розд ІV «Правил пожежної безпеки в Україні»), *прим.: додатково хірургічний корпус, що може створити загрозу здоров`ю людей, збитків та моральної шкоди, завданої власникам (користувачам) майна та/або третім особам;

7. Будівлю не обладнано системою протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5..-56.2014 «Системи протипожежного захисту» (пункт 1.2. гл.1 розд V «Правил пожежної безпеки в Україні»), *прим.: додатково хірургічний корпус, що може створити загрозу здоров`ю людей, збитків та моральної шкоди, завданої власникам (користувачам) майна та/або третім особам;

8. Внутрішній пожежний кран-комплект установлено в недоступному місці (підп. 1 пункту 2.2. гл.2 розд V «Правил пожежної безпеки в Україні») - лише хірургічний корпус, що може створити загрозу здоров`ю людей, збитків та моральної шкоди, завданої власникам (користувачам) майна та/або третім особам;

9. Не укомплектовані кожен пожежний кран-комплект пожежним рукавом однакового з ним діаметра та стволом, кнопкою дистанційного запуску пожежних насосів (за наявності таких насосів) а також важелем для полегшення відкривання вентиля (підп.2 пункту 2.2. гл.2 розд V «Правил пожежної безпеки в Україні») - хірургічний та пологовий корпуси, що може створити загрозу здоров`ю людей, збитків та моральної шкоди, завданої власникам (користувачам) майна та/або третім особам;

10. Не проведене технічне обслуговування насосних підстанцій та пожежних кран-комплектів шляхом спуску води (підп.9 пункту 2.2. гл.2 розд V «Правил пожежної безпеки в Україні») - хірургічний та пологовий корпуси, що може створити загрозу здоров`ю людей, збитків та моральної шкоди, завданої власникам (користувачам) майна та/або третім особам;

11. Пожежні кран-комплекти які розміщуються у вбудованих або навісних шафках відсутні отвори для провітрювання (підп.6 пункту 2.2. гл.2 розд V «Правил пожежної безпеки в Україні») - хірургічний та пологовий корпуси, що може створити загрозу здоров`ю людей, збитків та моральної шкоди, завданої власникам (користувачам) майна та/або третім особам;

12. Для облицювання стін на шляхах евакуації застосовується вагонка з невизначеною групою горючості (пункт 2.17 розд ІІІ «Правил пожежної безпеки в Україні») хірургічний корпус, терапевтичне, кардіологічне, невропатичне, дитяче відділення, поліклініка), що може створити загрозу здоров`ю людей, збитків та моральної шкоди, завданої власникам (користувачам) майна та/або третім особам;

13. Відділення з постійним перебуванням хворих, не здатних пересуватися самостійно, не забезпечені ношами з розрахунку одні ноші на 5 хворих та засобами індик захисту органів дихання для само рятування людей під час пожежі з розрахунку на максимальну кількість хворих (стаціонар) та окремо для обслуговуючого персоналу (пункт 3.2. розд VІ «Правил пожежної безпеки в Україні») хірургічний корпус, пологовий корпус, терапевтичне, кардіологічне, невропатичне, дитяче відділення), що може створити загрозу здоров`ю людей, збитків та моральної шкоди, завданої власникам (користувачам) майна та/або третім особам;

14. Не встановлено електророзетки, вимикачі на не горючі основи (конструкції) або з підкладанням під них суцільного негорючого матеріалу, що виступає за габарити апарата не менш ніж за 0,01 метра (пункт 1.17 глави 1 розд ІV «Правил пожежної безпеки в Україні») терапевтичне, кардіологічне, невропатичне, дитяче відділення), що може створити загрозу здоров`ю людей, збитків та моральної шкоди, завданої власникам (користувачам) майна та/або третім особам;

15. Застосовуються дерев`яні сходи з не визначеною групою горючості (пункт 2.28 глави 2 розд ІІІ «Правил пожежної безпеки в Україні») терапевтичне, кардіологічне, невропатичне, дитяче відділення, поліклініка), що може створити загрозу здоров`ю людей, збитків та моральної шкоди, завданої власникам (користувачам) майна та/або третім особам;

16. Забороняється захаращувати шляхи евакуації меблями обладнанням та різними матеріалами (пункт 2.37 глави 2 розд ІІІ «Правил пожежної безпеки в Україні») терапевтичне, кардіологічне, невропатичне, дитяче відділення), що може створити загрозу здоров`ю людей, збитків та моральної шкоди, завданої власникам (користувачам) майна та/або третім особам;

17. Не проведено ремонт наявних пристроїв блискавко захисту (пункт 1.21 розд ІV «Правил пожежної безпеки в Україні») лабораторне, терапевтичне, кардіологічне, невропатичне. Дитяче відділення), що може створити загрозу здоров`ю людей, збитків та моральної шкоди, завданої власникам (користувачам) майна та/або третім особам;

18. Ремонт евакуаційного виходу з 2 поверху будівлі не відповідає вимогам (пункт 2.23. глави 2 розд ІІІ «Правил пожежної безпеки в Україні») терапевтичне, кардіологічне, невропатичне, дитяче відділення),що може створити загрозу здоров`ю людей, збитків та моральної шкоди, завданої власникам (користувачам) майна та/або третім особам;

19. Не проведено лабораторні випробування засобів індивідуального захисту органів дихання (пункт 6.1-6.4. розд 6 наказу МНС № 330) прим: без вказівки на приміщення/будівлю, що може створити загрозу здоров`ю людей, збитків та моральної шкоди, завданої власникам (користувачам) майна та/або третім особам;

20. Не встановлено протипожежні двері в архівне приміщення (абз другий пункту 2.3 глави 2 розділу ІІІ «Правил пожежної безпеки в Україні») прим: без вказівки на приміщення/будівлю, що може створити загрозу здоров`ю людей, збитків та моральної шкоди, завданої власникам (користувачам) майна та/або третім особам;

ТЕРИТОРІЯ (без вказівки на адресу розташування об`єкту нагляду):

21. Не підключено до протипожежної водо мережі 1 пожежний гідрант для забезпечення безперешкодного забору води пожежними автомобілями (підп. 2 пункту 2.1 глави 2 розд V «Правил пожежної безпеки в Україні»), що може створити загрозу здоров`ю людей, збитків та моральної шкоди, завданої власникам (користувачам) майна та/або третім особам;

22. Не проведено ремонт стаціонарних зовнішніх пожежних сход (пункт 2.15 глави 2 розд ІІІ «Правил пожежної безпеки в Україні»), що може створити загрозу здоров`ю людей, збитків та моральної шкоди, завданої власникам (користувачам) майна та/або третім особам;

23. Не забезпечено на території об`єкта освітлення зовнішніх пожежних драбин, протипожежного обладнання, входів до будинків та споруд (пункт 1.10. гл1 розд ІІІ «Правил пожежної безпеки в Україні»), що може створити загрозу здоров`ю людей, збитків та моральної шкоди, завданої власникам (користувачам) майна та/або третім особам;

24. Територія не забезпечена первинними засобами пожежогасіння: вогнегасниками, ящиками з піском, бочками з водою, покривалами з негорючого теплоізоляційного матеріалу, пожежними відрами, совковими лопатами, пожежним інструментом, які використовуються для локалізації і ліквідації пожеж у їх початковій стадії розвитку (пункт 3.6 гл3 роздV «Правил пожежної безпеки в Україні»), що може створити загрозу здоров`ю людей, збитків та моральної шкоди, завданої власникам (користувачам) майна та/або третім особам;

ЗАХИСНА споруда (без вказівки на адресу розташування об`єкту нагляду):

25. Не забезпечено герметичність та дотримання в сховищі температурно-вологісного режиму, який запобігає утворенню в захисній споруді конденсату (пункт 1 гл. 3 розд ІІІ Вимоги з питань використання та обліку фонду захисних споруд з цивільного захисту (наказ МВС від 09.07.2018 № 579),що може створити загрозу здоров`ю людей, збитків та моральної шкоди, завданої власникам (користувачам) майна та/або третім особам;

26. Не проводяться перевірка на герметичність сховища (згідно довідки про перевірку герметичності сховища) (глава 3, пункти 1,2 глави 9 розд ІІІ Вимоги з питань використання та обліку фонду захисних споруд з цивільного захисту (наказ МВС від 09.07.2018 № 579),що може створити загрозу здоров`ю людей, збитків та моральної шкоди, завданої власникам (користувачам) майна та/або третім особам.

Також судом встановлено, що з метою усунення виявлених під час перевірки порушень щодо додержання (виконання) вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, вказаних в Акті перевірки від 14.06.2021 позивачем було винесено для виконання відповідачем Припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 14.06.2021 № 3 зі строком виконання до 14.12.2021.

Під час розгляду справи по суті представником відповідача подавалися: 06.04.2022 року письмові пояснення суду щодо незаконності позовних вимог (на 12 арк. з додатками); 18.04.2022 року письмові пояснення суду (додаткові) щодо незаконності позовних вимог (на 6 арк. з додатками); письмове клопотання про долучення додаткових доказів (письмових доказів на 64 арк. та електронного доказу магнітного носія інформації/CD-диск/ об`ємом 700 Мб із записаною у ньому інформації, цілісність якого судом перевірена); до клопотання представником Відповідача надано докази виконання вимог ч. 9 ст. 79 КАС України (письмова довідка від учасників справи); також через канцелярію суду відповідачем подано заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу (до заяви представником Відповідача надано докази виконання вимог ч.9 ст.79 КАС України).

В наданих Відповідачем до суду письмових поясненнях щодо незаконності позовних вимог вказується що Засновником Лікарні (Третя особа) було прийнято ряд важливих рішень як органом місцевого самоврядування, щодо фінансування заходів з цивільного захисту населення, пожежної та техногенної безпеки на території Березнівської міської ради на 2022-2026 роки, та обсяги фінансування цих заходів. Для фінансування заходів з пожежної безпеки після проведеної перевірки Позивача у Відповідача (за рахунок його коштів) було здійснено перерозподіл коштів зі статті фінансування «комунальні платежі» (теплопостачання) на фінансування заходів протипожежної безпеки, вказаних у Приписі від 14.06.2021. Довідка про зміни до річного Розпису бюджету на 2022 рік за програмою фінансової підтримки Відповідача (видатки на оплату теплової енергії) на усунення порушень відповідно до Акту Позивача) за кодом ПКВ згідно рішення Березнівської міської ради від 22.02.2022 № 698 в сумі 200 000,00 грн. досліджена судом та прийнята у якості обґрунтування заперечень відповідача.

Судом приймаються до уваги, що у зв`язку з початком військової агресії та воєнних дій на території нашої Держави ці кошти було повернуто до бюджету територіальної громади міста Березне; суд встановив, що на виконання цих заходів та робіт Відповідач мав докласти ще 100 000,00 грн. з власних коштів з поточних надходжень від своєї діяльності, після фактичного отримання ним Припису Позивача, які ним були зарезервовані у січні 2022 року, що підтверджується первинним документом обліку. Однак у зв`язку з початком військової агресії та воєнних дій на території нашої Держави 24 лютого 2022 року ці кошти були спрямовані Відповідачем на придбання товарів, послуг та матеріалів медичного призначення першочергового характеру.

Суд приймає до уваги зміст пояснень Відповідача за якими у лютому 2021 року місцевого бюджету Березнівської міської тер громади за рахунок субвенції (Співфінансування об`єкту «Реконструкція приймального відділення КНП «Берзніська ЦМЛ» по вул. Київська, 19) було виділено (зі зняттям з інших статей видатків) на вказані цілі 215 000 грн. (розділ ІІ до рішення Березнівської МР від 03.02.2021 № 60 «трансферти із спеціального фонду бюджету» для реконструкції приймального відділення Відповідача за адресою вул. Київська, 19 в м. Березне).

Суд приймає до уваги зміст пояснень Відповідача за якими вказані Позивачем позовні вимоги (у контексті вимог частини 2 ст. 9 КАС України) заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівель шляхом опечатування вхідних дверей будівель (приміщень) Відповідача по вул. Київська, 15 та вул. Київська, 19, на яких Відповідач у воєнний час здійснює свою господарську некомерційну діяльність, та відключення від системи електрозабезпечення (до повного усунення порушень) будівель (приміщень) Відповідача по вул. Київська, 15 та вул. Київська, 19, без визначення способу та порядку виконання судового рішення, та без вирішення питання про суб`єктний склад виконання рішення суду в цих частинах створює для Відповідача ситуацію «юридичної невизначеності».

Суд враховує наданий Відповідачем доказ щодо того, що на час розгляду справи Судом Відповідачем вжито ряд дій та проведено заходи щодо усунення порушень зазначених в Акті від 14.06.2021 № 3 та Приписі від 14.06.2021 з 26 пунктів виконано (усунуто порушення) самостійно 12 пунктів, для виконання ще 10 потребують додаткового фінансування, для чого потрібно виділення додаткових коштів з Березнівської міської територіальної громади, та відповідні докази в цій частині (відомості з протоколу опитування від 17.04.2022 складеного за результатами опитування Заступника головного лікаря з АГР Лікарні Ковальчук О.І., довідки про обсяги робіт з протипожежного захисту проведених у Лікарні з 14.06.2021 по 14.04.2022 року.

Суд враховує надані відповідачем та досліджені електронні докази фото та відеоматеріал, виконаний на території Лікарні відносно об`єктів вказаних у Приписі Позивача від 14.06.2021 № 3, та службову записку від 14.04.2022 р. адвоката на адресу Головного лікаря Лікарні щодо проведення такого заходу у воєнний час з доказами виконання Відповідачем вимог ч.9 ст.79 КАС України (щодо вручення учасникам справи їх копій).

Суд також враховує заперечення Відповідача, що на період дії такого стану питання пов`язані з протипожежним захистом (які вказані у Акті про проведення планового заходу контролю та Приписів про усунення порушень у сфері ТБ та ПБ від 14.06.2021) фактично нівелювалися, через високу вірогідність обстрілювання об`єктів соціальної інфраструктури (у т.ч. медичних закладів) з боку ворожої російської сторони; на сьогодні з офіційних джерел РНБО та ЗСУ, Офісу Президента та інших відомо, що країна-агресор (Російська Федерація) своїми збройними силами та способами їх використання (здійснення бомбардувань, обстрілів з систем РСЗО та гаубиць) не зважає навіть на те, що у приміщеннях закладів освіти, охорони здоров`я можуть бути люди на час проведення їх обстрілу, що має наслідком численні смерті мирних громадян (дані з Центру громадських зв`язків Міністерства оборони України та зведень ЗСУ за період з 24.02.2022 по ___05.2022 року).

При вирішенні питання щодо застосування норм права до спірних правовідносин Судом враховується правові позиції, сформовані Верховним Судом у постановах від 13.10.2021 по справі № П/320/1129/20, від 28.04.2021 по справі № 640/10129/20 та від 16.02.2022 по справі № 640/10135/20, які містять релевантні висновки враховуючи предмет спірних відносин; узагальнюючим для них є те, що підставами для застосування заходів реагування в першу чергу є наявність встановлення порушень вимог законодавства у сфері пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей. Відсутність загрози життю та здоров`ю людей має наслідком відсутність підстав для застосування відповідних заходів реагування.

Суд враховує позицію Відповідача, викладену у письмових поясненнях, за якою вказаний Позивачем спосіб (захід реагування) - повне знеструмлення виробничих приміщень за адресою: м. Березне, вул. Київська, буд. 15 та вул. Київська, буд. 19, про застосування якого просить Суд Позивач не може вважатися адекватним та суперечить вимогам нормативно-правових актів. Відключення споживачів (як індивідуальних/фіз особи так і системних/юрид особа у складі якої є декілька обєктів нерухомості виробничого призначення) від електропостачання у примусовому порядку передбачає необхідність виконання цілого ряду законодавчих та технічних вимог, норм (у т.ч. щодо безпеки виконання таких робіт, допуску осіб до їх виконання та наявність спеціального обладнання для його здійснення). Для забезпечення безперебійного функціонування мереж електропостачання Відповідача у складі комплексу Березнівської ЦМЛ використовуються трансформатори Т-1 400 кВА 10/0,4 кВ (потуж- ність 400 кВА) та Т-2 250 кВА 10/0,4 кВ (потужність 250 кВА), докази в цій частині судом досліджено.

Так, згідно наданих Відповідачем доказів до цих трансформаторів через силові проводи подається постійна напруга від централізованої електромережі РОЕК (ТОВ «Рівненська обласна енергопостачальна компанія») напругою 10 000 кВ. Наявність таких суперечностей створює підґрунтя для формування у рішенні суду ситуації «правової невизначеності» для Відповідача.

Так, згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини, прецедентної практики ЄСПЛ (справи «"Юрій Миколайович Іванов проти України", від 15.10.2009, справа "Аксой проти Туреччини" від 18.12.1996, справа "Ван Остервійк проти Бельгії" від 06.11.1980) та створюється ситуація юридичної невизначеності, чим порушуються норми прямої дії ст. 3, 14, 124 Конституції України.

Вирішуючи спір по суті та вирішуючи питання щодо відсутності правових та фактичних підстав для застосування до Відповідача заходів реагування, суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі Закон України №877-V).

Відповідно до статті 1 Закону України №877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України №877-V, державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Пунктами 1 та 7 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 №1052 (далі - Положення №1052), визначено, що Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, що утворюється для забезпечення реалізації державної політики у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності, та який здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Пунктами 1, 3 та 4 частини 1 статті 7 Кодексу цивільного захисту України (далі КЦЗ України) передбачено, що цивільний захист здійснюється за такими основними принципами: гарантування та забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності; пріоритетності завдань, спрямованих на рятування життя та збереження здоров`я громадян; максимально можливого, економічно обґрунтованого зменшення ризику виникнення надзвичайних ситуацій.

За приписами пункту 21 частини 1 статті 20 КЦЗ України до завдань і обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту належить: забезпечення виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, а також виконання вимог приписів, постанов та розпоряджень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки.

За правилами частини 3 статті 55 КЦЗ України, забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

Згідно зі статтею 64 КЦЗ України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб. Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення. До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять: 1) органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду; 2) органи державного нагляду у сфері цивільного захисту і техногенної безпеки; 3) підрозділи забезпечення та інші структурні підрозділи.

Згідно зі статтею 66 КЦЗ України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 67 КЦЗ України, до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить: звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Статтею 67 КЦЗ України передбачено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема: - здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; - складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень; - звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Частиною 1 статті 68 КЦЗ України визначено, що посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.

У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом (частина 2 статті 68 ЦКЗ України).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 70 КЦЗ України, підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення.

Відповідно до частини 7 статті 7 Закону України №877-V, на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Пунктами 1, 3 та 4 частини 1 статті 7 КЦЗ України. передбачено, що цивільний захист здійснюється за такими основними принципами: гарантування та забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності; пріоритетності завдань, спрямованих на рятування життя та збереження здоров`я громадян; максимально можливого, економічно обґрунтованого зменшення ризику виникнення надзвичайних ситуацій.

Пункт 4 розділу І Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30 грудня 2014 року №1417, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 березня 2015 року за №252/26697: пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж.

Визначення небезпечного чинника надано в пункті 26 статті 2 КЦЗ України та означає складову частину небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.

Як встановлено судом в ході судового розгляду, звернення до суду з даним позовом (30.08.2021) обумовлене наявністю порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, вказаних в Акті перевірки та зафіксованих в приписі від 14.06.2021 № 3 (строк виконання - до 14.12.2021).

Тобто, станом на час звернення до суду з даним позовом термін усунення порушень згідно із приписом вже закінчився, Позивачем суду належних та допустимих доказів в цій частині (враховуючи вимог ч.1 ст. 77 КАС України) покладається на позивача.

Суд зауважує, що винесення припису та звернення до суду для зупинення експлуатації будівель і приміщень є різними за своїм правовим характером заходами реагування, які безпосередньо не пов`язані один з одним. Так, якщо винесення припису спрямоване на усунення виявлених порушень, то зупинення експлуатації будівель і приміщень є заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Отже, факт винесення припису не унеможливлює і не перешкоджає одночасному застосуванню такого заходу, як зупинення експлуатації будівель і приміщень.

Разом з тим, на переконання суду, в даному випадку термін для усунення порушень, встановлений згідно з приписом уповноваженої особи Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області від 14.06.2021 № 3 безпосередньо пов`язаний з підставами звернення з відповідним позовом до суду, які сплинули за строкам давності.

Застосовуючи у спірних правовідносинах поняття «порушення вимог законодавства у сфері пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей» суд зазначає таке.

Ні Кодекс цивільного захисту України, ні Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не містять в собі юридичне визначення «конкретних обставин, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей», переліку відповідних «небезпечних чинників», «порушень вимог законодавства у сфері пожежної безпеки», наявність яких створює загрозу життю та здоров`ю людей.

Дана категорія понять є оціночною, у зв`язку з чим трактування «загрози життю та здоров`ю людей», що створюється певним порушенням у сфері пожежної безпеки, повинно визначатися контролюючим органом і оцінюватися судом в кожному конкретному випадку окремо.

Пунктом 33 частини 1 статті 2 КЦЗ України визначено термін пожежна безпека, за змістом якого це відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю.

Згідно з пунктом 24 частини 1 статті 2 КЦЗ України, надзвичайна ситуація - обстановка на окремій території чи суб`єкті господарювання на ній або водному об`єкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоров`ю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи об`єкті, провадження на ній господарської діяльності.

Відповідно до пункту 3.1 Національного класифікатору ДК 019:2010 «Класифікатор надзвичайних ситуацій», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 11.10.2010 року №457 (далі - Класифікатор), надзвичайна ситуація - порушення нормальних умов життя та діяльності людей на окремій території чи об`єкті на ній або на водному об`єкті, спричинене аварією, катастрофою, стихійним лихом чи іншою небезпечною подією, зокрема епідемією, епізоотією, епіфітотією, пожежею, що призвело (може призвести) до виникнення великої кількості постраждалих, загрози життю та здоров`ю людей, їх загибелі, значних матеріальних утрат, а також до неможливості проживання населення на території чи об`єкті, ведення там господарської діяльності.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 2 КЦЗ України, аварія - небезпечна подія техногенного характеру, що спричинила ураження, травмування населення або створює на окремій території чи території суб`єкта господарювання загрозу життю або здоров`ю населення та призводить до руйнування будівель, споруд, обладнання і транспортних засобів, порушення виробничого або транспортного процесу чи спричиняє наднормативні, аварійні викиди забруднюючих речовин та інший шкідливий вплив на навколишнє природне середовище.

Відповідно до пункту 25 частини 1 статті 2 КЦЗ України, небезпечна подія - подія, у тому числі катастрофа, аварія, пожежа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, епіфітотія, яка за своїми наслідками становить загрозу життю або здоров`ю населення чи призводить до завдання матеріальних збитків.

Також, розділом 4 Класифікатору встановлено, що надзвичайна ситуація техногенного характеру - це порушення нормальних умов життя та діяльності людей на окремій території чи об`єкті на ній або на водному об`єкті унаслідок транспортної аварії (катастрофи), пожежі, вибуху, аварії з викиданням (загрозою викидання) небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин, раптового руйнування споруд; аварії в електроенергетичних системах, системах життєзабезпечення, системах телекомунікації, на очисних спорудах, у системах нафтогазового промислового комплексу, гідродинамічних аварій тощо.

У розділі 6 Класифікатору зазначені коди надзвичайних ситуацій унаслідок пожеж та вибухів. Згідно з положеннями ДСТУ 2272-06 «Пожежна безпека. Терміни та визначення основних понять», небезпечним чинником пожежі є прояв пожежі, що призводить чи може призвести до опечення, отруєння леткими продуктами згоряння або піролізу, травмування чи загибелі людей та (або) до заподіяння матеріальних, соціальних, екологічних збитків. До небезпечних факторів пожежі належать: підвищена температура, задимлення, погіршення складу газового середовища.

У пункті 12 вказано: «Демонтувати на шляхах евакуації вагонку (хірургічний корпус, терапевтичне, кардіологічне, невропатичне, дитяче відділення, поліклініка)». В ході проведеного огляду за участю співробітника Лікарні (заст. головного лікаря Ковальчук О.І.) з проведенням фото,- та відеофіксації було встановлено, що вимоги щодо наступних приміщень не відповідають дійсності:

- Хірургічний корпус за фото 9-12, 16, 28, 45-46, 48 вбачається зворотнє,

- Терапевтичне, кардіологічне за фото 143, 148-150, 169-170 вбачається зворотнє,

- Невропатичне за фото 143 (невропатичне знаходиться у приміщенні терапевтичного),

(фото у кількості 200 штук у якості додатку «Електронний доказ» додано до клопотання про долучення додаткових доказів від 18.04.2022 року, з перенесенням їх на магнітний носій CD-disc з фото матеріалами (200 шт), відео файлами (5 од).

У приписі Позивача від 14.06.2021 в оціночних даних «вагонка» не вказано вид матеріалу, та його невідповідність вимогам Пожежної безпеки в Україні (наказ МВС від 30.12.2014 № 1417) та не вказано пропускну здатність цього приміщення (одночасне перебування 50 та більше осіб):

«2.17. У приміщеннях громадського призначення (крім приміщень, розташованих у будинках V ступеня вогнестійкості), в яких можливе перебування 50 та більше осіб, опорядження (облицювання) стін та стель забороняється з матеріалів з вищою пожежною небезпекою, ніж: Г2, В2, Д2, Т2 - для приміщень, у яких можливе перебування до 1500 осіб».

Згідно ДБН В.1.1-7-2002 «Пожежна безпека обєктів будівництва» за горючістю будівельні матеріли поділяються на негорючі (НГ), горючі (Г). Горючі матеріали поділяють у свою чергу на Г1 (низької горючості), Г2 (помірної горючості), Г3 (середньої горючості) та Г4 (підвищеної горючості).

Горючі будівельні матеріали за займистістю поділяються на групи : В1 (важкозаймисті), В2 (помірної займистості), В3 (займисті)».

Так, у пункті 15 вказано: «Заборонити дерев`яні сходові марші (терапевтичне, кардіологічне, невропатичне, дитяче відділення, поліклініка)». В ході проведеного огляду за участю співробітника Лікарні (заст. головного лікаря Ковальчук О.І.) з проведенням фото,- та відеофіксації було встановлено, що вимоги щодо наступних приміщень Позивача ГУ ДСНС не відповідали дійсності:

- Невропатичне, терапевтичне, кардіологічне це спростовується даними електронного доказу (фото) 143, 148-150, 169-170 вбачається зворотне (дерев`яні марші виконані з бетонної/кам`яної основи та матеріалу).

Необгрунтованість такої оцінки Позивача вбачається як зі змісту самого Припису (не вказано оцінку покриття у дитячому відділенні (сходовий марш) на вимоги п.2.28 ППБУ, та групу поширення полум`я РП1 та/або РП2. Так, за пунктом 2.28 ППБУ вказано:

«2.28. Килими, килимові доріжки й інше покриття підлоги у приміщеннях з одночасним перебуванням 50 та більше осіб, коридорах, на сходових клітках повинні кріпитися до підлоги і бути помірно небезпечними щодо токсичності продуктів горіння, мати помірну димоутворювальну здатність та відповідати групам поширення полум`я РП1, РП2».

Згідно ДБН В.1.1-7-2002 «Пожежна безпека об`єктів будівництва» горючі будівельні матеріли за поширенням полум`я поділяють на чотири групи: РП 1 (не поширюється), РП 2 (локально поширювані), РП 3 (помірно поширювані), РП 4 (чудово поширювані).

Отже, з позицій вказаних норм права Позивачем в Приписі не лише не вказано опис матеріалу, з якого виконані сходові марші у приміщеннях (терапевтичне, кардіологічне, невропатичне, дитяче відділення, поліклініка), але й не дано опис/характеристику матеріалу з якого виконано сходовий марш у дитячому відділенні (див фото 179-180 на магнітному носії CD-disc з фото матеріалами (200 шт), відео файлами (5 од), додаток до клопотання про долучення додаткових доказів від 18.04.2022 року.

Вимоги пункту 16 Припису (п.2.37 ППБУ) щодо заборони захаращення шляхів евакуації меблями, обладнанням, різними матеріалами (Терапевтичне, кардіологічне, невропатичне, дитяче відділення) на час розгляду справи взагалі втратили свою актуальність, що повністю спростовується наданими електронними доказами (фото та відео зйомкою, додаток фото у кількості 200 штук до клопотання про долучення додаткових доказів від 18.04.2022 року, з перенесенням їх на магнітний носій CD-disc).

Так, за пунктом 2.37 ППБУ (наказ МВС № 1417) «2.37. Не допускається: улаштовувати на шляхах евакуації пороги, виступи, турнікети, двері розсувні, підйомні, такі, що обертаються, та інші пристрої, які перешкоджають вільній евакуації людей; захаращувати шляхи евакуації меблями, обладнанням, різними матеріалами; забивати, заварювати, замикати на замки, болтові з`єднання та інші запори, що важко відчиняються зсередини, двері на шляхах евакуації та евакуаційних виходах; розташовувати у тамбурах виходів, за винятком квартир та індивідуальних житлових будинків, гардероби, вішалки для одягу, сушарні, пристосовувати їх для торгівлі, а також зберігання, у тому числі тимчасового, будь-якого інвентарю та матеріалу; захаращувати меблями, устаткуванням та іншими предметами двері, люки на балконах і лоджіях, переходи в суміжні секції та виходи на зовнішні евакуаційні драбини, евакуаційні площадки квартир житлових будинків; знімати встановлені на балконах (лоджіях) драбини; улаштовувати у сходових клітках приміщення будь-якого призначення (кіоски), обладнання; улаштовувати у загальних коридорах комори і вбудовані шафи, за винятком шаф для інженерних комунікацій; зберігати в шафах (нішах) для інженерних комунікацій горючі матеріали; розташовувати в ліфтових холах приміщення різного призначення; робити засклення або закладання жалюзі і отворів повітряних зон у незадимлюваних сходових клітках; знімати двері вестибюлів, холів, тамбурів і сходових кліток; заміняти скло, що не дає скалок при руйнуванні, на звичайне у дверях; знімати пристрої для самозачинення дверей сходових кліток, коридорів, холів, тамбурів, а також фіксувати самозакривні двері у відчиненому положенні; зменшувати нормативну площу фрамуг у зовнішніх стінах сходових кліток або закладати їх; розвішувати у сходових клітках на стінах дзеркала, стенди, панно, інші горючі матеріали.

Крім того, в частині необхідності вжиття крайнього заходу повного зупинення роботи будівель лікарні (з опечатуванням вхідних дверей, відключення від систем електрозабезпечення), суду слід зазначити наступне.

Так, відповідно до практики ЕСПЛ, яка вже неодноразово була висловлена у його рішеннях «Надточій проти України», «Озтюрк проти ФРН», «Енгель та інші проти Нідерландів» «Равнсборг проти Швеції», «Путц проти Австрії» та ін., гарантії прав людини передбачені Конвенції щодо кримінального провадження, розповсюджуються у тому числі і на інше публічне переслідування особи, якщо таке переслідування можливо визначити карно кримінально-правовим за національним правом; колом адресатів та правовими наслідками для адресатів («тест Енгеля»).

Таким чином, гарантії, передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод поширюються й на юридичних осіб (якою є Відповідач як публічна юридична особа, з медичним профілем діяльності).

Правовими підставами такого захисту є ч. 1 ст. 91 ЦК України, відповідно до якої юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Ця норма кореспондує положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України та прецедентному праву, створеному правозастосовною практикою Європейського Суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), яка на підставі ст. 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права для національних судів.

Згідно статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основних свобод, рішення ЄСПЛ по справі «Свіргунець проти України» від 30.04.2020 р. (заява № 38262/10) пункти 74 та 76 Європейський Суд вказав: «Насамперед, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції вимагає, щоб будь-яке втручання органів державної влади у володіння майном відбувалося згідно із законом: відповідно до другого речення першого абзацу цієї статті будь-яке позбавлення власності має здійснюватися «на умовах, передбачених законом». 76. Будь-яке втручання у мирне володіння майном має супроводжуватися процесуальними гарантіями, які надають відповідній фізичній чи юридичній особі обґрунтовану можливість звернутися зі своєю справою до компетентних органів державної влади для ефективного оскарження заходів, які становлять втручання у права, гарантовані цим положенням».

У пункті 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції».

Відповідно до пункту 43 частини 1 статті 2 КЦЗ України техногенна безпека - відсутність ризику виникнення аварій та/або катастроф на потенційно небезпечних об`єктах, а також у суб`єктів господарювання, що можуть створити реальну загрозу їх виникнення. Техногенна безпека характеризує стан захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного характеру. Забезпечення техногенної безпеки є особливою (специфічною) функцією захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій.

Згідно з пунктом 26 частини 1 статті 2 КЦЗ України небезпечний чинник - це складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.

Суд зазначає, що в контексті вищенаведених норм настання реальної загрози життю та здоров`ю людей у сфері пожежної безпеки слід пов`язувати з обставинами і небезпечними чинниками, які безпосередньо можуть призвести до займання, розповсюдження вогню, виникнення аварій (катастроф) та з впливом небезпечних факторів, які породжують вказані явища.

Заходи реагування застосовуються судом за позовом органу державного нагляду, останній же повинен обґрунтувати наявність підстав для цього, тобто вказати та довести, що виявлені порушення у сфері пожежної безпеки створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а також необхідність застосування конкретного заходу реагування залежно від характеру порушень та ступеню їх небезпеки.

Разом з тим, суд звертає увагу, що частиною 1 статті 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У Рішенні від 2 листопада 2004 року N 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з нею.

Основоположні права і свободи людини і громадянина закріплені, зокрема, в Першому Протоколі до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України, передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У своєму рішенні по справі «Жушман проти України» ЄСПЛ вказав: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22.09.1994 № 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10.05.2007 р). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 р у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69. 73). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати дол. майна.

Згідно із статтею 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. Держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Суд вважає, що право Відповідача на експлуатацію приміщення можна вважати «майном» в сенсі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при цьому захід реагування у вигляді повної заборони експлуатації цього майна, який Позивач вимагає застосувати до Відповідача, є обмеженням такого права, а тому воно повинно застосовуватись з урахуванням принципів обґрунтованості та пропорційності.

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави стверджувати, що повністю співпадають передбачені Конвенцією процесуальні (процедурні) права фізичних та юридичних осіб, а саме: право на ефективні засоби правового захисту і право на справедливий і публічний судовий розгляд справи в розумний строк незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Стосовно юридичних осіб, у позовах посилання на порушення ч.1 ст. 6 Конвенції супроводжується і посиланням ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, якою встановлено захист права власності, тобто «право фізичних і юридичних осіб мирно володіти своїм майном».

Отже, стаття містить пряму вказівку щодо можливості застосування до юридичних осіб. Зазначена стаття містить три взаємопов`язані норми: «перша норма, викладена в першому реченні першого пункту, є загальною за своєю природою та закріплює принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого пункту, стосується позбавлення власності та містить умови такого позбавлення; третя норма, викладена в другому пункті, визнає право Договірних держав, серед іншого, здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів»

Практика ЄСПЛ свідчить про те, що в контексті Конвенції власністю визнається наявне майно (рухоме і нерухоме майно, грошові кошти, в т.ч. майнові права), як це випливає із рішень у справах «East/West Alliance Limited проти України», «Совтрансавто-Холдинг проти України» та «Агротехсервіс проти України»4 отже, будь-яке «приватне право, що має майнову цінність, а отже, є майном у розумінні першої фрази статті 1», зокрема, гудвіл, який може для певних цілей бути елементом економічною цінністю для бізнесу особи, а отже інтегральною частиною її власності»

Такими правами Відповідача як юридичної особи та частини критичного сектору економіки України (Березнівської територіальної громади) є його права володіння та користування (оперативного володіння майном земельною ділянкою, на якій розташовано об`єкти/приміщення Лікарні, її основні фонди приміщення, для можливості здійснення нею своєї статутної діяльності (пункт 1.4. Статуту від 24.12.2020 № 40 вказує: «1.4. Підприємство здійснює медичну та господарську некомерційну діяльність, є підпорядкованим, підзвітним та підконтрольним Засновнику. 1.3. Засновником Підприємства є Березнівська міська рада Рівненського району Рівненської області. 1.10. Майно Підприємства є комунальною власністю територіальної громади Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області. 4.2. Підприємство користується закріпленим за ним комунальним майном територіальної громади Березнівської міської ради на праві оперативного управління».

Судом встановлено, що Відповідач (Лікарня) на ас вирішення справи (враховуючи дію воєнного стану та масштаби лікарської практики Лікарні вторинна (спеціалізована) медична допомога) без перебільшення займає стратегічне значення для Березнівської територіальної громади та інших громад Рівненської області, тому повна заборона експлуатації будівель Відповідача обмежить право мешканців цих громад та інших категорій населення, на гарантовану медичну допомогу (перш за все у період дії воєнного часу).

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. Згідно ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини і громадянина визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність.

Нормою прямої дії ст. 49 Конституції України визначено: «Кожен має право на охорону здоровя, медичну допомогу ата медичне страхування. Охорона здоровя забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров я медична допомога надається безоплатно….»

Отже, у разі накладення на Відповідача (згідно позовних вимог) найбільш суворої санкції у вигляді повної зупинки діяльності (з опечатуванням вхідних дверей та відключенням від електропостачання) є застосуванням надмірних, крайніх каральних санкцій, з використанням владних повноважень судової гілки влади, що враховуючи зміст фактичних обставин та обсягу спірних правовідносин є прямим порушенням норм Основного Закону та інших норм законодавства України, міжнародних зобов`язань Держави Україна, з використанням судової гілки влади.

Суд зазначає, що повна заборона його експлуатації обмежить право Відповідача на здійснення підприємницької діяльності, а його працівників на працю, а тому необхідно встановити чи є захід реагування співрозмірним до мети його застосування і, чи буде пропорційним таке втручання у права Відповідача, таким чином, чи матиме місце досягнення справедливого балансу між інтересами Відповідача та публічними інтересами.

Здійснивши оцінку наданих сторонами по справі доказів в їх сукупності, та застосовуючи норми права до спірних правовідносин щодо застосування заходів реагування у сфері пожежної та техногенної безпеки суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог Позивача. Повністю, враховуючи, що в іншому випадку буде порушено принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли на час проведення заходу контролю (нагляду) з позицій Позивача тим які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами Відповідача та публічними інтересами.

У своїх рішеннях ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» (Заява № 29979/04) Європейський Суд, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), № 33202/96, пункт 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), № 48939/99, пункт 128). Принцип «належного урядування» передбачає, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pinс v. the Czech Republic), які є релевантними у цій справі.

Системно аналізуючи положення статей 68, 70 КЦЗ України, суд також дійшов до висновку, що цими правовими нормами установлена можливість застосування як органом державного нагляду, так і судом різних заходів реагування за одні й ті самі порушення, при цьому критерієм їх розмежування є створення такими порушеннями загрози життю та здоров`ю людей і саме наявність такої загрози надає можливість для застосування адміністративним судом заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд чи окремих приміщень.

У контексті спірних правовідносин загрозу життю та здоров`ю людей створюють такі порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства, які безпосередньо можуть призвести до виникнення пожежі як неконтрольованого процесу знищення або пошкодження вогнем майна, під час якого виникають чинники, небезпечні для істот та навколишнього природного середовища (п. 32 ч. 1 ст. 2 КЦЗ України).

Саме такі порушення вимагають вжиття заходів реагування адміністративним судом у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень.

Суд звертає увагу на те, що у даному випадку порушення, які ще перебувають в процесі усунення, самі по собі не створюють безпосереднього ризику виникнення і розвитку пожеж.

В частині обраного Позивачем способу застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді (шляхом) опечатування вхідних дверей, пов`язаних з усуненням порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, зафіксованих у Акті перевірки №3 від 14.06.2021, суд виходить із наступних міркувань.

Так, Інструкція про порядок та умови застосування запобіжних заходів посадовими особами Державної інспекції цивільного захисту та техногенної безпеки, що затверджена наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 27.03.2006 за №170, містить поняття «про призупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць та зупинення робіт з будівництва, реконструкції, розширення об`єктів шляхом опечатування, опломбування, знеструмлення».

Однак такий наказ хоч і числиться чинним втім його дія не розповсюджується на дотримання вимог законодавства у сфері пожежної безпеки. Також даний нормативно-правовий акт прийнятий на виконання Закону України «Про правові засади цивільного захисту», втім останній втратив свою чинність на підставі введення в дію Кодексу цивільного захисту України від 02.10.2012 за №5403-VI.

Аналогічно поняття «щодо зупинення роботи (експлуатації) на відповідному об`єкті шляхом опечатування, опломбування, знеструмлення» мітиться також в Інструкції про порядок та умови застосування органами державного пожежного нагляду запобіжних заходів, затвердженої наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій №130 від 21.10.2004. Втім, дію такого наказу скасована на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України за №166-р від 10.03.2017.

В свою чергу, приписами пункту 12 частиною 1 статті 67, частини 2 статті 68 і пункт 1 частини 1 статті 70 КЦЗ України, поряд з іншим, визначено право контролюючого органу на звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення (до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки) експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також зупинення надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Відтак, обраний Позивачем спосіб застосування такого заходу за змістом не відповідає коментованим положенням Кодексу цивільного захисту України. На переконання суду, належним і ефективним способом реагування повинен бути той, який ґрунтується на положеннях закону.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки обраний Позивачем захід реагування, який має бути застосований судом до Відповідача не відповідає критеріям законності і пропорційності у зв`язку із надлишковим характером способу захисту публічного інтересу та з урахуванням усунення Відповідачем більшої частини порушень, і вжиттям ним заходів щодо повного забезпечення, найближчим часом, дотримання вимог законодавства у сфері протипожежної безпеки.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У сукупності викладених обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі та питання стягнення з Позивача на користь Відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд зазначає таке.

Згідно ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати (зокрема): 1) на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч.4-5 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.5,7 ст. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд зазначає, що Відповідач належним чином реалізував свої процесуальні права в цій частині щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу шляхом подання відповідної письмової заяви, до якої надав Суду відповідні докази їх несення у зв`язку з заявленим до нього позовом Позивача.

За змістом частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з пунктами 6, 7 статті 134 КАСУ у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини 1 статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність).

Відповідно до статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від

10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України ", від 30.03.2004 у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу Відповідачем надано наступні докази, які досліджені судом: ордер на надання правової допомоги серії Ар № 1087466 від 04.04.2022 року, Договір про надання правової допомоги від 04.04.2022 року та Додаток № 1 до нього, Акт виконаних робіт від 11.04.2022, детальний опис робіт та звіт про обсяги та вартість робіт (правової допомоги) за договором, разунко-фактура № СФ-0000007 від 11.04.2022 на суму 6000,00 гривень, платіжне доручення № 1606 від 12.04.2022 р. на суму 6000,00 грн.та відповідні докази вручення учасникам справи заяви про розподіл судових витрат від 18.04.2022 року підписаної Головним лікарем Відповідача (Піддубний В.Й).

Оцінюючи в сукупності вказані докази на предмет їх достовірності, обґрунтованості та у контексті релевантної практики ЄСПЛ у цій частині (справи «Гімайдуліна та інші проти України» від 10.12.2009, «Баришевський проти України» від 26.02.2015, «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002, «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) суд вважає, що у право Відповідача на відшкодування цих витрат, понесених ним фактично підлягає захисту частково. Суд вважає доведеним, що такі витрати Відповідача були фактичними та неминучими, а їх розмір є частково розумним та обґрунтованим.

Суд при вирішенні вказаного питання також враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 22.11.2019 у справі № 810/1502/18.

Суд встановив, що між Відповідачем (клієнтом) та адвокатом Баришніковим А.Г. було укладено договір про надання професійної правничої допомоги адвоката (юридичних послуг) № 376 від 04.04.2022 року, згідно з умовами п.1.1. якого Виконавець (Адвокат) зобов`язується за завданням Замовника (Клієнта) здійснити захист, представництво та надати інші види правової допомоги (юридичні послуги) закладу охорони здоров`я (Лікарня, ) на умовах і в порядку, що визначені цим Договором, а Замовник (Клієнт) зобов`язується оплатити надання професійної правничої допомоги (юридичні послуги) та інші витрати, необхідні для виконання умов цього договору; згідно п. 4.1. Договору на умовах цього Договору сторони дійшли взаємної згоди, що розмір та порядок оплати юридичних послуг (правової допомоги) визначається між сторонами окремо у Додатку № 1 до цього Договору.

Згідно пункту 1 Додатку № 1 до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги адвоката) від 04.04.2022 року Виконавець (Адвокат) Адвокат надає Клієнту (Замовнику) визначений обсяг правової допомоги (який відповідає вимогам п.1.1. договору, вартість якої (гонорар за надання правової допомоги) в акордному обчисленні становить 6000,00 гривень та обчислюється з врахуванням погодинної оплати роботи Виконавця (Адвоката) у розмірі 500,00 гривень за 1 (одну) годину його роботи.

Згідно Акту виконаних робіт (послуг) за договором про надання професійної правничої допомоги адвоката від 11.04.2022 року, Клієнт прийняв а Адвокат надав Клієнту правову допомогу із захисту та здійснення представництва інтересів Замовника (Клієнта) як відповідача по справі № 460/12426/21 за позовом ГУ ДСНС у Рівненській області до КНП «Березнівська ЦМЛ» про застосування заходів реагування (Рівненський окружний адміністративний суд), протягом 24.03.2022 11.04.2022 року, а Замовник прийняв наступний обсяг правової допомоги (юридичних послуг):

- проведення зустрічей з Клієнтом (3 три), ознайомлення з усіма наданими Клієнтом та отриманими додатково під час ознайомлення в Рівненському ОАС матеріалами справи (доказами), з використанням відкритих баз даних документами та інформацією, їх правова оцінка, стосуються провадження по справі № 460/12426/21 за позовом ГУ ДСНС у Рівненській обл до КНП «Березнівська ЦМЛ» про застосування заходів реагування 2.0 (дві) години у сумарному обчисленні;

- правовий аналіз матеріалів справи № 460/12426/21 за позовом ГУ ДСНС у Рівненській обл до КНП «Березнівська ЦМЛ» про застосування заходів реагування (Рівненський окружний адмін суд), та формування правової позиції Клієнта (Замовника) з врахуванням правових позицій КАС Верховного Суду (база Verdictum LIGA, ZAKON Online та інші) 4.0 (чотири) години у сумарному обчисленні;

- підготовка та складання відповідно до вимог законодавства та фактичних обставин справи процесуальних документів по справі (клопотання про долучення доказів (з додатками на 25 арк., пояснень по справі (на 8 арк), виконання вимог ст. 77, 79 КАС (надсилання копії доказів учасникам справи) 3.0 (три) години у сумарному обчисленні;

- представництво інтересів КНП «Березнівська ЦМЛ» у судовому засіданні згідно повістки про виклик до суду від 04.04.2022 трек-номер поштового відправлення 290) по справі № 460/12426/21 в приміщенні Рівненського окружного адм суду, з проїздом до фактичного розташування Суду до міста Рівне (відрядженням з використанням транспорту Клієнта), та в інших судових засіданнях (не менш як 3 (три) в суді Першої інстанції) 3.0 (три) години у сумарному обчисленні. За актом приймання-передачі професійна правнича допомога надана Виконавцем (Адвокатом) та прийнята без зауважень КІЄНТОМ на суму 6 000,00 грн. (Шість тисяч гривень)

Також адвокатом складено Звіт про обсяги та вартість робіт (наданої правової допомоги) та Детальний опис робіт (надання правової допомоги) виконаних адвокатом за договором про надання професійної правничої допомоги (юридичних послуг) від 04.04.2022 р., які підтверджують фактично витрачений Адвокатом як представником Відповідача в суді час на надання правової допомоги та супутніх витрат.

Разом з тим, відповідно до протоколу судового засідання від 02.05.2022 представником відповідача надавалися послуги щодо представництва КНП «Березнівська ЦМЛ» в судовому засіданні тривалістю 1 год. 30 хв., а не 3 год.

Отже, за розрахунком представника Відповідача документально підтверджений розмір витрат на правову допомогу складає 5250,00 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят) гривень 00 коп.

Суд наголошує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи, що Відповідачем всі вимоги закону в цій частині виконані, понесені ним та документально підтверджені витрати підлягають стягненню на його користь частково.

Оскільки у задоволенні позовних вимог суб`єкта владних повноважень судом відмовлено у повному обсязі, то судові витрати на оплату судового збору згідно ст. 139 КАС України не підлягають розподілу.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :
В задоволенні позову Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області до Комунального некомерційного підприємтсва "Березнівська центральна міська лікарня" Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Березнівська міська рада Рівненського району Рівненської області про застосування заходів реагування, відмовити повністю.

Стягнути на користь Комунального некомерційного підприємтсва "Березнівська центральна міська лікарня" Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області за рахунок бюджетних асигнуваль суб`єкта владних повноважень Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області судові витрати на суму 5250 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області (вул. Гетьмана Полуботка, 37,м. Рівне,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 38610634)

Відповідач - Комунальне некомерційне підприємтсво "Березнівська центральна міська лікарня" Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області (вул. Київська, 19,м .Березне,Березнівський район, Рівненська область,34600, ЄДРПОУ/РНОКПП 01999810)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Березнівська міська рада Рівненського району Рівненської області Адреса: вул. Київська, 6, м. Березне, Рівненський район, Рівненська область, 34600, .

Повний текст рішення складений 03 травня 2022 року

Суддя Д.П. Зозуля