Справа № 120/17936/21-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2022-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/17936/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Богоніс Михайло Богданович

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

03 травня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Полотнянка Ю.П. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фермерського господарства "Агроподол-В" на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 18 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом Фермерського господарства "Агроподол-В" до Головного управління Державної податкової служби України, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Фермерське господарство "Агроподол-В" звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби України, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 18 січня 2022 року позовну заяву позивача повернуто на підставі п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що позивачем подано апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 312 КАС України, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов Фермерського господарства «Агроподол-В» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Зі змісту позовної заяви встановлено, що предметом оскарження є:

- рішення комісії Головного управління ДПС у Вінницькій області від 04.11.2020 № 2102212/42816185 про відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

- рішення Державної податкової служби України прийняте за результатами розгляду скарги від 17.11.2020 № 63068/42816185/2.

Ухвалою від 14.12.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви у спосіб подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших підстав (за їх наявності) та доказів поважності причин пропуску строку. При постановленні ухвали суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду, а причини на які він зіслався мотивуючи клопотання про його поновлення не можуть бути підставою для задоволення клопотання.

13.01.2022 позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду першої інстанції, яка мотивована тим, що з 18.09.2020 внаслідок сильного удару, у голови Фермерського господарства «Агроподол-В» Побережної І.В. стався перелом IV та VI ребра, що перешкодило їй від імені Фермерського господарства вчасно звернутися до суду.

На підтвердження вказаних тверджень надано копію протоколу рентгенологічного дослідження ребер від 18.09.2020.

Також позивач зазначив, що під час тимчасової відсутності голови Фермерського господарства «Агроподол-В» Побережної І.В., 15.10.2020 було укладено Договір про надання послуг по веденню бухгалтерського обліку із ОСОБА_1 , яка виконувала роботи щодо оформлення фінансових документів, складання бухгалтерської та податкової звітності, а також представлення їх у встановленому порядку у відповідні органи.

Крім того позивач вказав, що адміністративним оскарженням рішення комісії Головного управління ДПС у Вінницькій області від 04.11.2020 № 2102212/42816185 про відмову в реєстрації податкових накладних займалася ОСОБА_1 , водночас повноваженнями представляти інтереси Фермерського господарства у суді вона ( ОСОБА_1 ) не наділялася.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув виявлені судом недоліки позовної заяви, а саме не надав суду документально підтверджені пояснення щодо підстав звернення до суду з порушенням строку, визначеного статтею 122 КАС України.

Зокрема суд зауважив, що стан тимчасової непрацездатності голови та неможливість виконання у зв`язку із цим обов`язків по представництву інтересів Фермерського господарства у суді, за певних умов може вказувати на поважність причин пропуску процесуального строку. Такими умовами зокрема можуть бути тривале стаціонарне лікування яке мало місце у період коли строки звернення до суду розпочали свій перебіг, істотність тривалості періоду тимчасової непрацездатності по відношенню із тривалістю строку звернення до суду, тощо. В такому випадку особа дійсно може з об`єктивних причин бути позбавлена можливості звернутися до суду у встановлений строк.

В свою чергу суд вважає, що протокол рентгенологічного дослідження ребер від 18.09.2020 є лише консультативним висновком щодо встановлення певного діагнозу. Цей протокол не є належним, достовірним та достатнім доказом невиконання ОСОБА_2 обов`язків голови Фермерського господарства «Агроподол-В» у зв`язку із діагностованою травмою як і не є доказом тривалого її перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку із встановленим захворюванням.

Більше того, судом першої інстанції встановлено, що строк звернення до суду позивачем пропущено більше як на дев`ять місяців, тоді як документ про діагностування травми від 18.09.2020 взагалі не дає можливості встановити як сам факт перебування голови у стані тимчасової непрацездатності так і тривалість такої непрацездатності. Тому, посилання на протокол дослідження від 18.09.2020 як на доказ поважності причин пропущення процесуального строку суд визнав безпідставним.

Крім цього суд зазначив, що травма голови Фермерського господарства мала місце 18.09.2020 тоді як трьох місячний строк звернення до суду розпочав свій перебіг 17.11.2020, а позов подано до суду 09.12.2021. Хронологія вказаних подій не дає підстав для висновку, про те, що протягом трьох місяців починаючи від 17.11.2020 голова Фермерського господарства не мала змоги звернутися до суду у зв`язку із отриманою ще у вересні 2020 року травмою.

Також, суд критично оцінив твердження позивача про те, що оскарженням рішення комісії Головного управління ДПС у Вінницькій області від 04.11.2020 № 2102212/42816185 про відмову в реєстрації податкових накладних займалася ОСОБА_1 , оскільки як вбачається із долученої до позовної заяви скарги від 11.11.2020, а також долучених до неї документів, такі підписані керівником, а саме головою Фермерського господарства «Агроподол-В» Побережною І.В., а не уповноваженою на це особою.

Таким чином, суд першої інстанції вважає суперечливими аргументи заяви позивача про неможливість своєчасного звернення до суду, оскільки в цей час Фермерське господарство оскаржувало спірне рішення в адміністративному порядку.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, що позивач звернувся до суду з даними вимогами поза межами строку звернення до суду, встановленого ч.4 ст. 122 КАС України, однак належних доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку звернення до суду, останнім не надано, а обставини викладені у клопотанні про поновлення строку звернення до суду не можуть бути достатніми та визнані поважними.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі, колегія суддів виходить із наступного.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом унормовано також пунктом другим частини третьої статті 2 КАС України до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу.

Відповідно до ст.8 КАС України усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Приписи вищенаведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у частині першій статті 44 КАС України, якою регламентовано, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Також статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом, упродовж визначених для цього строків.

Такими процесуальними обов`язками учасників справи визначено, окрім іншого, дотримання строку встановленого законом для подання адміністративного позову.

Отже, позивач, який наділений однаковим обсягом процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на звернення до суду, повинно було забезпечити неухильне і своєчасне виконання цих обов`язків та вимог закону.

За правилами ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 4 статті 122 КАС України визначено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Отже, із прийняттям чинної редакції КАС України та відмінним правовим регулюванням, визначеним ч. 4 ст.122 КАС України, інші рішення контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України), оскаржуються в судовому порядку в такі строки:

а) тримісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги було прийнято та вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня вручення скаржнику рішення за результатами розгляду його скарги на рішення контролюючого органу;

б) шестимісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги не було прийнято та/або вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня звернення скаржника до контролюючого органу із відповідною скаргою на його рішення.

При цьому, спеціальні строки для звернення до суду з позовом про скасування рішень контролюючих органів, що не пов`язані з нарахуванням грошових зобов`язань, зокрема рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН та зобов`язання її зареєструвати, після проведення процедури адміністративного оскарження та отримання рішення про залишення скарги без задоволення, нормами ПК України не визначені, тобто не врегульовують спірне в цій справі питання.

Таким чином, в даному випадку підлягають застосуванню саме норми КАС України, а не ПК України щодо строків позовної давності.

Вказана правова позиція узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 11.10.2019 №640/20468/18.

Вказаний висновок поширюється на правовідносини щодо оскарження рішення комісії Головного управління ДПС у Вінницькій області про відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, адже рішення комісії оскаржувалося Фермерським господарством в досудовому (адміністративному) порядку.

Судом встановлено, що рішення за результатами розгляду скарги на рішення від 04.11.2020 №2102212/42816185 про відмову в реєстрації податкових накладних, прийняте комісією Державної податкової служби України 17.11.2020.

Відповідно до п. 14 Порядку розгляду скарги щодо рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1165, прийняте Комісією центрального рівня рішення надсилається платнику у строк визначений пунктом 56.23 статті 56 ПК України та у порядку, передбаченому статтею 42 ПК України.

Враховуючи, що листування між Фермерським господарством та контролюючим органом в процедурі адміністративного оскарження рішення про відмову в реєстрації податкових накладних здійснювалося в електронній формі, із урахуванням норм п. 42.4 ст. 42 ПК України, рішення про відмову у задоволенні скарги вважається врученим платнику податків у день його прийняття, тобто 17.11.2020.

Відтак, із урахуванням норм ч. 4 ст. 122 КАС України, саме від цієї дати (17.11.2020) починає свій відлік строк звернення до суду із позовом.

Із відмітки про реєстрацію позову у Вінницькому окружному адміністративному суді встановлено, що позовну заяву подано 09.12.2021, тобто із пропуском строку звернення до суду більш як на дев`ять місяців.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскільки позивач, у визначений строк не виконав вимоги суду та не навів інші підстави для поновлення строку звернення з позовною заявою, суд першої інстанції обгрунтовано застосував норми пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України та повернув позовну заяву позивачу.

Відповідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст. 2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Фермерського господарства "Агроподол-В" залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 18 січня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Полотнянко Ю.П. Граб Л.С.