Справа № 580/7686/21
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2022-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №580/7686/21 Суддя (судді) першої інстанції: Василь ГАВРИЛЮК
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Черкаської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Черкаського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Черкаської обласної державної адміністрації, в якому позивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Черкаської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян від 26.03.2021 згідно протоколу №5 в частині, що стосується відмови позивачу у встановленні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

- зобов`язати комісію Черкаської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян прийняти рішення про встановлення статусу та видачу позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. На момент виконання робіт по ліквідації аварії на ЧАЕС проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 , з цієї військової частини був командирований з 04.10.1988 по 14.11.1988 для робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у с. Розсоха, де при в/ч 3217 й 3031 виконував усі роботи.

Позивач вказує, що йому не було надано можливості надати суду першої інстанції відповідь на відзив відповідача, адже 03.12.2021 відзив на позовну заяву надійшов до суду першої інстанції і відразу було винесено судове рішення.

На думку позивача, судом першої інстанції було проігноровано або неналежним чином досліджено ряд доказів. Так у позивача наявний наказ командира в/ч 7429 №234 від 04.10.1988, в якому значиться, що з 04.10.1988 ОСОБА_1 було знято з котлового забезпечення, бо він відбув у відрядження. Також наявна карта обліку доз опромінення отриманих за роботу в зоні ліквідації аварії на ЧАЕС, в якій значиться, що ОСОБА_1 отримав дозу опромінення в 7,8 одиниць. Крім того у позивача є довідка про зарплату і доходи за листопад 1988 року №45 від 04.05.2000 та довідка №35 від 04.04.2000, в якій зазначено. що ОСОБА_1 з 04.10.1988 по 14.11.1988 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у с. Россоха, в 30-ти кілометровій зоні ЧАЕС та отримав заробітну плату в розмірі 78,5 крб. Після повернення з відрядження у зоні ліквідації аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 було відправлено на стаціонарне лікування в 408 Окружний військовий госпіталь, що підтверджується наказом №266 від 14.11.1988 командира в/ч НОМЕР_1 . В додаток до всього вищеперерахованого, свої письмові свідчення надали військові в/ч НОМЕР_2 та в/ч НОМЕР_3 , які весь цей час виконували роботи по ліквідації аварії на ЧАЕС пліч-о-пліч з позивачем, а саме ОСОБА_2 - енергетик в/ч НОМЕР_1 , який з ним привіз обладнання в зону ЧАЕС; ОСОБА_3 - прапорщик, який отримав все привезене обладнання на склад зв`язку та ОСОБА_4 - під командуванням якого і залишився ОСОБА_1 для подальшого виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивач зазначає, що у нього наявна карка обліку доз радіоактивного опромінення за підписом ОСОБА_4 під командуванням якого він був, в якій зазначено, що ОСОБА_1 у період з 04.10.1988 по 14.11.1988 отримав дозу опромінення 7,8 одиниць. А відповідно до листа Державного агентства України з управління зоною відчуження від 24.12.2021 №03- 4224/4-21 отримана доза опромінення 7,8 одиниць (бер або рентген) є достатнім підтвердженням роботи в зоні відчуження, оскільки тільки на території зони відчуження здійснювався індивідуальний дозиметричний контроль.

На думку позивача, судом першої інстанції не було взято до уваги те, що створення іта зберігання документів, на наявності яких наполягає відповідач, не залежить від його волі, адже ОСОБА_1 не є видавцем таких документів, отже на нього не може бути покладений обов`язок доводити те, що від нього не залежить. Позивач вказує, що надав усі можливі наявні у нього документи, докази виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, надав свідчення осіб, які безпосередньо разом із ним виконували роботи по ліквідації.

Також, Черкаським окружним адміністративним судом не було надано належного місця серед доказів, заявам свідків у яких вони підтверджують виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС разом із ОСОБА_1 . А усі зазначені особи, є учасниками ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, мають відповідний статус та посвідчення, крім того готові з`явитись до суду та підтвердити свої слова.

Відзив на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов 11.04.2022.

Відповідач вказує, що під час розгляду документів, які надав позивач встановлено, що відповідно до записів у військовому квитку та трудовій книжці він проходив військову строкову службу у складі військової частини № НОМЕР_1 в період з 14.06.1987 по 11.05.1989.

У наказі командира військової частини № НОМЕР_1 від 04.10.1988 №234 є запис: §8 «зняти з котлового забезпечення ОСОБА_5 з роти МТО, який вибув у відрядження». (ініціали не ОСОБА_6 ).

У наказі командира військової частини № НОМЕР_1 від 16.11.1988 №258 є запис: §6 б) «вважати такими, які знаходяться на стаціонарному лікуванні в 408 ОВГ м. Києва - водія роти МТО рядового ОСОБА_1 з 14.11.1988 по 15.11.1988».

Таким чином, в наказі командира військової частини № НОМЕР_1 від 04.10.1988 №234 про відрядження не можливо ідентифікувати особу позивача з особою, яка була направлена у відрядження, оскільки зазначені різні ініціали осіб. Окрім цього, в даному наказі не зазначено взагалі місце відрядження особи до місця дислокації та період роботи (служби) у зоні відчуження на Чорнобильській АЕС.

З метою отримання додаткових відомостей щодо позивача, відповідачем були додатково надіслані запити до Центрального архівного відділу Національної Гвардії України (вих. №29 від 02.02.2021) та військової частини № НОМЕР_4 Національної Гвардії України (вих. №29/1 від 02.02.2021).

Відповідно до архівної довідки Центрального архівного відділу Національної Гвардії України від 23.02.2021 №276 підтверджено, що ОСОБА_1 проходив військову строкову службу у складі військової частини № НОМЕР_1 з 16.06.1987 по 11.05.1989. Однак, у списках військовослужбовців військової частини № НОМЕР_1 , які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, в наказах командира військової частини № НОМЕР_1 та в наказах командира військової частини № НОМЕР_3 в період з 04.10.1988 по 14.11.1988 відсутні відрядження ОСОБА_1 в район Чорнобильської АЕС. Згідно з інформацією військової частини № НОМЕР_4 Національної Гвардії України від 22.02.2021 №29, даних про перебування ОСОБА_1 у відрядженні у військовій частині № НОМЕР_2 за період з 04.10.1988 по 14.11.1988 немає.

Щодо доводів позивача про наявність свідчень ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , військовослужбовців військових частин № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , де останні зазначають про те, що вони разом з позивачем виконували роботи по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, відповідач вважає, що дані свідчення є неналежними доказами, а тому правомірно не були враховані судом першої інстанції під час ухвалення рішення суду, оскільки свідки не попереджені про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих пояснень та відсутні дані, що зазначені громадяни працювали в зазначений період на даній території.

Також, Довідки від 04.05.2000 №45 та від 04.04.2000 №35, видані командиром військової частини № НОМЕР_4 про нарахування та виплату заробітної плати за роботу в населених пунктах зони відчуження Чорнобильської АЕС, які надав позивач до своєї позовної заяви, також на думку відповідача є неналежними доказами, а тому правомірно не були враховані судом під час ухвалення рішення суду, з огляду на те, що вони не підтверджені первинними документами, а саме наказом чи розпорядженням про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження Чорнобильської АЕС, а також не підписані уповноваженою особою, для видачі довідок про нарахування та виплату заробітної плати.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в 22.12.2020 позивач звернувся до управління праці та соціального захисту населення Ватутінської міської ради із заявою про направлення на розгляд комісії Черкаської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та встановлення статусу учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 , який був командирований з в/ч НОМЕР_1 з 04.10.1988 по 14.11.1988 для робіт у с. Розсоха при в/ч НОМЕР_3 та НОМЕР_2 .

До вказаної заяви позивач додав наступні документи: копію паспорту - на 2 арк., копію записів трудової книжки - на 1 арк., копію листа Центрального архівного відділу Національної гвардії України від 05.10.2017 №431 - на 1 арк., копії наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 04.10.1988 №234 та від 16.11.1988 №258 - на 4 арк., копію записів військового квитка - на 2 арк., копію заяви ОСОБА_1 від 17.09.2020 - на 1 арк., копію заяви ОСОБА_3 від 12.04.2018 та посвідчень категорії 1 серії НОМЕР_5 , видане 13.07.2007 держадміністрацією м. Києва на ім`я ОСОБА_3 та особи з інвалідністю внаслідок війни № НОМЕР_6 , виданого 13.08.2007 на ім`я ОСОБА_3 на 2 арк., копію заяви ОСОБА_2 від 06.06.2018 та посвідчення категорії 1 серії НОМЕР_7 , виданого 10.04.1998 держадміністрацією м. Києва на ім`я ОСОБА_2 на 2 арк., копію заяви ОСОБА_4 від 27.11.2020 на 1 арк., копія довідки МСЕК від 21.02.2020 № 766469 на 1 арк., копія довіреності від 17.09.2020 на 1 арк.

Відповідно до витягу з протоколу №5 від 26.03.2021 комісія Черкаської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та інших категорій громадян на підставі заяви від 22.12.2020 та наданих копій документів, а також інформації, отриманої від Центрального архівного відділу Національної гвардії України та військової частини НОМЕР_4 Національної гвардії України, у зв`язку з відсутністю даних в наказах командира в/ч НОМЕР_1 та наказах командира в/ч НОМЕР_3 в період з 04.10.1988 по 31.12.1988 про перебування у відрядженні у в/ч НОМЕР_2 , відмовила у встановленні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, позивач не надав відповідачеві необхідних документів, зазначених у пункті 11 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551, які слугують для встановлення статусу та отримання посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році» (категорія 3) серії А зеленого кольору, а тому рішення відповідача є правомірним.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Щодо тези апеляційної скарги позивача про допущення судом першої інстанції порушення норм процесуального права, зокрема не надання часу позивачу для подання відповіді на відзив на позовну заяву колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1-4 ст. 159 КАС України при розгляді справи судом за правилами загального позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у визначених цим Кодексом випадках.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Стаття 163 КАС України встановлює, що у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх визнання або відхилення.

До відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені частинами другою четвертою статті 162 цього Кодексу.

Відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання відповіді на відзив, який дасть змогу позивачу підготувати свої пояснення, міркування та аргументи та відповідні докази, іншим учасникам справи - отримати відповідь на відзив завчасно до початку розгляду справи по суті, а відповідачу - надати учасникам справи заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до частин 1-3 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо:

1) справу розглянуто неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою;

3) справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;

4) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі;

5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у судовому рішенні;

6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;

7) суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Колегія суддів погоджується з позивачем, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, а саме: позивачу не надано достатнього часу для надання відповіді на відзив, втім таке порушення, за приписами ст. 317 КАС України, не зазначено серед підстав які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду.

Також, позивач зауважував, що суд першої інстанції необґрунтовано не взяв до уваги письмові пояснення свідків, які були додані ним до позовної заяви. Позивач зазначив і в апеляційній скарзі, що такі особи можуть виступити під час розгляду даної справи та надати свої пояснення у якості свідків.

Так, п. 2 ч. 3 ст. 44 КАС України учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

Частини 1 та 2 ст. 65 КАС України встановлюють, що як свідок в адміністративній справі судом може бути викликана будь-яка особа, якій відомі обставини, що належить з`ясувати у справі.

Свідок викликається в судове засідання з ініціативи суду або учасників справи. Учасник справи, заявляючи клопотання про виклик свідка, повинен зазначити його ім`я, місце проживання (перебування), роботи чи служби та обставини, щодо яких він може дати показання.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

З аналізу вказаних норм вбачається, що особа може бути допитана в якості свідка як за ініціативою учасника справи у справі, так і за ініціативою суду. Матеріали справи не містять доказів того, що позивач подавав клопотання про виклик та допит свідків. Отже, колегія суддів не вбачає допущення судом першої інстанції порушення норм процесуального права, оскільки ініціатива суду щодо виклику свідків є його правом, а не обов`язком.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII) учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно примітки до зазначеної статті, до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Згідно із ст. 14 Закону №796-XII для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів.

За приписами ст. 15 Закону №796-XII підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

На виконання ст. 65 Закону №796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Як зазначено у п. 1 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 (далі Порядок №551), цей Порядок визначає, серед іншого процедуру видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пункт 6 Порядку №551 визначає, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження з 1 липня 1986 р. по 31 грудня 1986 р. від одного до п`яти календарних днів, у 1987 році - від одного до 14, у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або на їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році" (категорія 3) серії А зеленого кольору.

На виконання п. 11 Порядку №551 посвідчення видаються уповноваженими органами за зареєстрованим або фактичним місцем проживання особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії).

Посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - на підставі одного з таких документів:

- довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої первинними документами (наказ чи розпорядження про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження;

- довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження;

Керуючись п. 111 Порядку №551 для отримання посвідчення особи подають заяви разом з необхідними документами, зазначеними у пункті 11 цього Порядку, до районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах рад, а в разі коли така послуга надається через центр надання адміністративних послуг, - до центрів надання адміністративних послуг.

Заяви разом з необхідними документами подаються в паперовій або за наявності технічної можливості - в електронній формі.

Видача посвідчення особі провадиться уповноваженим органом через районні в мм. Києві та Севастополі держадміністрації або виконавчий орган сільських, селищних, міських, районних у містах рад або центр надання адміністративних послуг.

Так, листом від 25.01.2021 №12/01-13 управління соціального захисту населення Ватутінської міської ради надіслало документи ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації для розгляду на комісії Черкаської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , та інших категорій громадян.

Як було вказано вище, позивач разом з відповідною заявою надав: копію паспорту, копію записів трудової книжки, копію листа Центрального архівного відділу Національної гвардії України від 05.10.2017 №431, копії наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 04.10.1988 №234 та від 16.11.1988 №258, копію записів військового квитка, копію заяви ОСОБА_1 від 17.09.2020, копію заяви ОСОБА_3 від 12.04.2018 та посвідчень категорії 1 серії НОМЕР_5 , видане 13.07.2007 держадміністрацією м. Києва на ім`я ОСОБА_3 та особи з інвалідністю внаслідок війни № НОМЕР_6 , виданого 13.08.2007 на ім`я ОСОБА_3 , копію заяви ОСОБА_2 від 06.06.2018 та посвідчення категорії 1 серії НОМЕР_7 , виданого 10.04.1998 держадміністрацією м. Києва на ім`я ОСОБА_2 , копію заяви ОСОБА_4 від 27.11.2020, копія довідки МСЕК від 21.02.2020 № 766469, копія довіреності від 17.09.2020.

Втім в оскаржуваному рішенні відповідач вказав, що ОСОБА_1 не надав документів, визначених в пункті 11 Порядку №551, на підставі яких видаються посвідчення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

До матеріалів справи позивач додатково надав: довідку № 45 від 04.05.2000 про заробітну плату та інші доходи та довідку №35 від 04.04.2000, відповідно до яких ОСОБА_1 в тому числі, в період служби в зоні Чорнобильської АЕС з 04.10.1988 по 14.11.1988 заробітна плата нараховувалася у подвійному розмірі. В даних довідках зазначено: кількість днів 40, населений пункт: с. Россоха, 30-ти км зона Чорнобильської АЕС. Натомість відповідач при прийнятті спірного рішення не надавав оцінку таким документам, що унеможливлює їх оцінку судом, оскільки пакети документів, які були подані позивачем відповідачу та суду різняться. Щодо причин не подання таких документів відповідачу позивач не вказав.

Відповідно до архівної довідки Центрального архівного відділу Національної гвардії України №276 від 23.02.2021 ОСОБА_1 проходив військову строкову службу в складі військової частини НОМЕР_1 з 16.06.1987 по 11.05.1989.

В списках військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 , які приймали участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, в наказах командира військової частини НОМЕР_1 та в наказах командира в/ч НОМЕР_8 в період з 04.10.1988 по 14.11.1988 відрядження в район Чорнобильської АЕС ОСОБА_1 відсутні.

Документи в/ч НОМЕР_2 за даний період до Центрального архівного відділу Національної гвардії України не передавалися, а знаходяться на зберіганні в в/ч НОМЕР_4 .

Відповідач також звернувся із відповідним запитом до Національної гвардії України військової частини НОМЕР_4 від 02.02.2021 №29/1, на який останнім було надано відповідь, що даних про перебування у відрядженні за період з 04.10.1988 по 14.11.1988 у військовій частині НОМЕР_2 громадянина ОСОБА_1 немає.

Як вірно зауважив суд першої інстанції, військовий квиток позивача, накази командирів в/ч НОМЕР_1 від 04.10.1988 та від 14.11.1988 №266 не містить відомостей про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження. А заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є документами, що підтверджують відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження Чорнобильської АЕС, визначених п. 11 Порядку №551.

Проаналізувавши вказані норми та встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не надав відповідачу необхідних документів, зазначених у п. 11 Порядку №551, які слугують для встановлення статусу та отримання посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році» (категорія 3) серії А зеленого кольору. Відтак, відповідач, проаналізувавши документи, які йому було надано позивачем, прийняв рішення, яке відповідає приписам ч. 2 ст. 2 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315-316, 321-322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан