Справа № 440/14502/21
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2022-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/14502/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Довгопол М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Глобинської міської ради Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 /позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Глобинської міської ради Полтавської області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення чотирнадцятої сесії Глобинської міської ради восьмого скликання №3441 від 13.08.2021 "Про розгляд звернення гр. ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га (пасовища), кадастровий номер :00:018:0104, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: на території Землянківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, з метою передачі у власність";

- зобов`язати Глобинську міську раду затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :00:018:0104) у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення на території Землянківської сільської (на даний час Глобинської міської) ради Глобинського (на даний час Кременчуцького) району Полтавської області за межами населених пунктів та передати таку земельну ділянку у власність ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем виконано всі необхідні та передбачені законодавством дії, спрямовані на реалізацію свого права в отриманні у власність земельної ділянки з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га, однак рішенням № 3441 чотирнадцятої сесії восьмого скликання Глобинської міської ради від 13.08.2021 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відмовлено без зазначення будь-якої причини.

2. Стислий зміст заперечень відповідача

У відзиві на позовну заяву відповідач висловив заперечення проти задоволення позову зазначивши, що земельна білянка з кадастровим номером :00:018:0104, що розташована на території Глобинської міської ради Кременчуцького (Глобинського) району Полтавської області, а саме в межах села Землянки належить до земель сільськогосподарського призначення, вид угідь - пасовища, що відповідно до норм Земельного кодексу України не може безоплатно передаватися у власність громадянам.

3. Процесуальні дії по справі

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_1 , що виданий 28.05.2021, орган, що видав 8034 /а.с. 9/.

Рішенням тридцять дев`ятої (позачергової) сесії сьомого скликання Землянківської сільської ради Глобинського району Полтавської області "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства" від 02.10.2020 надано гр. ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в адміністративних межах сільської ради орієнтовною площею 2,00 га з цільовим призначенням згідно КВЦПЗ:01:03 - для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення, які не надані у власність та користування /а.с. 27/.

ФОП ОСОБА_2 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства (КВЦПЗ - 01.03 - для ведення особистого селянського господарства), земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Землянківської сільської ради Глобинського району Полтавської області /а.с. 16-56/.

12.04.2021 експертом державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Сумській області складено висновок №4132/82-21 про розгляд документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у пункті 10 якого зазначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства земель сільськогосподарського призначення комунальної власності за межами населених пунктів на території Землянківської сільської ради Глобинського району Полтавської області погоджується /а.с. 78-79/.

У пункті 8 цього висновку вказано, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства земель сільськогосподарського призначення комунальної власності за межами населених пунктів на території Землянківської сільської ради Глобинського району Полтавської області відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам.

26.04.2021 відділом у Березанському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області здійснено державну реєстрацію земельної ділянки площею 2,0000 га, цільове призначення: 01.03 - для ведення особистого селянського господарства та присвоєно кадастровий номер :00:018:0104 /а.с. 11/.

13.07.2021 ОСОБА_1 звернулася до Глобинської міської ради із заявою від 13.07.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 площею 2,0000 га з цільовим призначенням згідно КВЦПЗ: 01.03 - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :00:018:0104, місце розташування на території Глобинської міської ради за рахунок земель запасу, які не надані у власність або користування в межах населеного пункту та передачу вказаної земельної ділянки безоплатно у приватну власність.

До заяви додано, зокрема, відповідний проект землеустрою, що не заперечується відповідачем.

Рішенням чотирнадцятої сесії восьмого скликання Глобинської міської ради Полтавської області "Про розгляд звернення гр. ОСОБА_1 про затвердження "Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га (пасовища), кадастровий номер :00:018:0104, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: на території Землянківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, з метою передачі у власність" від 13.08.2021 № 3441 /а.с. 68/ відмовлено гр. ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства (КВЦПЗ - 01.03 - для ведення особистого селянського господарства), земель сільськогосподарського призначення комунальної власності розташованої за межами населених пунктів на території Землянківської сільської ради Глобинського району Полтавської області", загальною площею 2,0000 га (пасовища), кадастровий номер земельної ділянки :00:018:0104, з цільовим призначенням згідно КВЦПЗ - А 01.03 для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: на території Глобинської міської ради Глобинського району Полтавської області, за рахунок земель сільськогосподарського призначення, які не надані у власність або постійне користування.

Пунктом 2 зазначеного рішення рекомендовано гр. ОСОБА_1 звернутися до сесії Глобинської міської ради для оформлення земельної ділянки загальною площею 2,0000 га (пасовища), кадастровий номер земельної ділянки :00:018:0104, місце розташування: на території Глобинської міської ради Глобинського району Полтавської області у користування на умовах оренди відповідно до п. 1 ст. 34 Земельного кодексу України.

Вважаючи протиправним рішення щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою, позивач звернулася до суду з цим позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовано Земельним кодексом України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (далі - ЗК України, в редакції, чинній на час виникнення та існування спірних правовідносин).

За змістом ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно із пунктом "в" частини 3 статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Пунктом "б" частини першої статті 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

За приписами частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як визначено частиною сьомою згаданої статті, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Частинами 9-11 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Відповідно до пункту 6 частини 3 статті 186 ЗК України проекти землеустрою погоджуються та затверджуються в такому порядку: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно з частиною 8 статті 186 ЗК України підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтею 122 ЗК України.

Частиною 1 статті 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно із пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до положень частини 1 статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Виходячи із системного аналізу вищенаведених норм, суд дійшов висновку, що Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою: невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Як встановлено судом, 12.04.2021 експертом державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Сумській області складено висновок №4132/82-21 про розгляд документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у пункті 10 якого зазначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства земель сільськогосподарського призначення комунальної власності за межами населених пунктів на території Землянківської сільської ради Глобинського району Полтавської області погоджується. У пункті 8 цього висновку вказано, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства земель сільськогосподарського призначення комунальної власності за межами населених пунктів на території Землянківської сільської ради Глобинського району Полтавської області відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам /а.с. 78-79/.

У рішенні чотирнадцятої сесії восьмого скликання Глобинської міської ради Полтавської області від 13.08.2021 №3441 не зазначено про будь-яку невідповідність положень зазначеного вище проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Спірне рішення містить лише загальне посилання на статті 12, 79-1, 118, 121, 122, 186 Земельного кодексу України, Закон України "Про землеустрій" та на п. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Відповідачем у спірному рішенні не зазначено, у чому полягає невідповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :00:018:0104 (номер витягу НВ-021 від 26.04.2021) підтверджено, що вказана земельна ділянка має цільове призначення 01.03 - для ведення особистого селянського господарства, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення /а.с. 71-72/.

Відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження створення на земельній ділянці з вказаним вище кадастровим номером, що перебуває у власності територіальної громади, громадських сіножатей і пасовища.

Проект землеустрою передбачає відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, а не для сінокосіння і випасання худоби, а тому суд критично оцінює доводи відповідача про правомірність оскаржуваного рішення з посиланням на частину 1 статті 34 Земельного кодексу України, відповідно до якої громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби.

Окремо судом критично оцінюється і пропозиція відповідача стосовно необхідності звернення позивача із заявою про взяття такої земельної ділянки в оренду, оскільки за нормами законодавства, чинними на дату прийняття спірного рішення, у разі наміру здавати земельні ділянки комунальної власності в оренду відповідач мав здійснити заходи щодо організації аукціону/торгів з продажу права користування з подальшою їх передачею на найбільш вигідних для громади умовах в частині орендної плати. В той же час, відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на передачу вказаної земельної ділянки в користування/оренду, зокрема не прийнято відповідного рішення щодо організації аукціону/торгів з продажу права користування.

За викладених обставин, відмова відповідача, оформлена рішенням чотирнадцятої сесії восьмого скликання Глобинської міської ради Полтавської області від 13.08.2021 №3441, не ґрунтується на вимогах Закону.

З огляду на встановлені обставини справи та досліджені докази, суд вважає, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, без дотримання вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому рішення чотирнадцятої сесії восьмого скликання Глобинської міської ради Полтавської області "Про розгляд звернення гр. ОСОБА_1 про затвердження "Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га (пасовища), кадастровий номер :00:018:0104, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: на території Землянківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, з метою передачі у власність" від 13.08.2021 № 3441 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (кадастровий номер :00:018:0104), суд виходить з наступного.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом вказаної правової норми, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Суд зазначає, що такий спосіб захисту, як зобов`язання прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Надання оцінки обставинам, які не були предметом розгляду уповноваженим на вчинення таких дій суб`єктом владних повноважень, виходить за межі повноважень адміністративного суду і не узгоджується з критеріями перевірки дій, рішень та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які закріплені у частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У спірних відносинах відповідач не реалізував своїх повноважень, оскільки не надав належної оцінки поданим позивачем документам, зокрема, проекту землеустрою, та у самому рішенні не навів обґрунтованих мотивованих доводів щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Враховуючи повноваження суду та предмет доказування у цій справі, з урахуванням частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що в даному випадку належним та достатнім способом захисту позивача у спірних відносинах є зобов`язання Глобинської міської ради Полтавської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.07.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 площею 2,0000 га з цільовим призначенням згідно КВЦПЗ: 01.03 - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :00:018:0104, місце розташування на території Глобинської міської ради за рахунок земель запасу, які не надані у власність або користування в межах населеного пункту та передати вказану земельну ділянку безоплатно у приватну власність, з урахуванням висновків суду.

Натомість, позовна вимога про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :00:018:0104) у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення на території Землянківської сільської (на даний час Глобинської міської) ради Глобинського (на даний час Кременчуцького) району Полтавської області за межами населених пунктів та передати таку земельну ділянку у власність ОСОБА_1 , у межах даної справи та з підстав, заявлених в позові, є такою, що виходить за межі завдань адміністративного судочинства та задоволенню не підлягає.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн і суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Глобинської міської ради на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 454,00 грн.

До позовної заяви позивачем долучені також документи щодо витрат на правничу допомогу, оцінюючи які суд зазначає наступне.

За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 6, 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, як визначено частиною дев`ятою статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" N 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі №640/18402/19.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

При визначенні відшкодування витрат на суму гонорару адвоката, суд виходить з реальності адвокатських витрат (чи мали місце ці витрати, чи була в них необхідність), а також розумності їх розміру. Такі критерії застосовує Європейській суд з прав людини. У справі "East/West Allianse Limited" суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат, тільки якщо буде доведено, що такі витрати фактично мали місце, були неминучі, а їх розмір є обґрунтованим.

У справі "East/West Alliance Limited проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Відповідно до наданих до позовної заяви документів ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Так, на підтвердження понесених позивачем витрат з правничої допомоги до матеріалів справи надано: ордер № 166411 від 01.11.2021, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, акт наданих послуг правової допомоги від 01.11.2021, квитанція №б/н від 01.11.2021.

Відповідно до Акта наданих послуг правової допомоги від 01.11.2021 адвокатом Захаровим О.Ю. надані наступні послуги: зустріч та консультація з клієнтом щодо вивчення обсягу захисту прав в Полтавському окружному адміністративному суді - 150,00 грн; вивчення наявних доказів (проект землеустрою, рішення сесії, інформація на сайті Глобинської міської ради, кадастровій карті), вивчення і надання консультацій щодо способів захисту у суді - 150,00 грн; вивчення судової практики та позиції судів вищих інстанцій у цивільних справах аналогічної категорії справ з метою захисту прав ОСОБА_1 - 300,00 грн; підготовка позовної заяви до Полтавського окружного адміністративного суду - 1500,00 грн, 750,00 грн; виготовлення копій документів, направлення їх відповідачам та суду, як за відзивом так і за зустрічним позовом - 150,00 грн; всього - 3000,00 грн.

Суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить із того, що дана справа відноситься до незначної складності; розгляд справи проведено без участі сторін.

Суд враховує, що відповідач у відзиві заперечував щодо обґрунтованості розміру витрат на правничу допомогу, вказуючи, що підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а тому не потребувала затрат часу та коштів, які заявлені представником позивача як витрати на правову допомогу. Вказував, що з цього предмету спору та мотивів, що приведені в адміністративному позові представником позивача, є аналогічні рішення, що спрощувало роботу адвоката при підготовці цього адміністративного позову.

Суд зауважує, що фактично перелік наведених у розрахунку дій адвоката охоплюється юридичною послугою із підготовки позовної заяви, при цьому послуги із виготовлення копій документів, направлення їх відповідачам та суду, як за відзивом так і за зустрічним позовом, не можуть включатися до правничих послуг у цій справі, оскільки матеріали справи не містять доказів направлення відповідачеві копій документів, в тому числі після відзиву відповідача, а зустрічний позов у цій справі не подавався.

Враховуючи викладене, беручи до уваги заперечення відповідача, суд вважає, що обґрунтованим та співмірним розміром правничих витрат у цій справі є 2400 грн

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сума витрат на правничу допомогу у розмірі 1200 грн.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Глобинської міської ради Кременчуцького району Полтавської області (вул. Центральна, буд. 285, м. Глобине, Кременчуцький район, Полтавська область, 39000, ідентифікаційний код 22547673) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення чотирнадцятої сесії восьмого скликання Глобинської міської ради Полтавської області "Про розгляд звернення гр. ОСОБА_1 про затвердження "Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га (пасовища), кадастровий номер :00:018:0104, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: на території Землянківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, з метою передачі у власність" від 13.08.2021 № 3441.

Зобов`язати Глобинську міську раду Полтавської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.07.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 площею 2,0000 га з цільовим призначенням згідн КВЦПЗ: 01.03 - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :00:018:0104, місце розташування на території Глобинської міської ради за рахунок земель запасу, які не надані у власність або користування в межах населеного пункту та передати вказану земельну ділянку безоплатно у приватну власність, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Глобинської міської ради Кременчуцького району Полтавської області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1200,00 грн (одна тисяча двісті гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.В. Довгопол