Справа № 400/7718/21
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2022-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/7718/21
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.

суддів Крусяна А.В. , Танасогло Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року у справі №400/7718/21 за позовом ОСОБА_1 до Березнегуватської селищної ради Баштанського району Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення від 17.06.2021 року за № 20, зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

08 вересня 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач, скаржник) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Березнегуватської селищної ради "Про відмову у наданні громадянину України ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства" від 17.06.2021 року №20;

- зобов`язати Березнегуватську селищну раду надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки: категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, комунальної форми власності, орієнтовною площею 2,00 га, що має кадастровий номер :05:000:0062 (загальна площа 63.8208) та виділена на викопіюванні (для визначення місцезнаходження земельної ділянки), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, на території Новосевастопольської сільської ради (що входить до Березнегуватської сільської ОТГ) Баштанського (раніше Березнегуватського) району Миколаївської області (за межами населених пунктів).

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, позивач посилався на те, що Березнегуватська селищна рада протиправно, за відсутності на те передбачених законом правових підстав, відмовила у наданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Так, підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених в установленому законом порядку

У свою чергу, рішенням від 17.06.2021 року відповідач відмовив у наданні дозволу з підстав того, що земельна ділянка відноситься до регіонального ландшафтного парку "Висунсько-Інгулецький". Проте, відповідно до інформації із публічної кадастрової карти, жодних відомостей, що бажана земельна ділянка відноситься до регіонального ландшафтного парку "Висунсько-Інгулецький" не має. До того ж, за інформацією, отриманою від відповідача, у нього відсутні графічні матеріали парку "Висунсько-Інгулецький".

За таких обставин, на переконання позивача, зазначене рішення не відповідає вимогам ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, оскільки відповідач не обґрунтував належність земельної ділянки до ландшафтного парку.

За наслідками розгляду зазначеної Миколаївським окружним адміністративним судом 04 січня 2022 року прийнято рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції визнав правомірною відмову Березнегуватської селищної ради у наданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Судом зазначено, що рішення відповідача від 17.06.2021 року №20 узгоджується з підставами для відмови, передбаченими ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, оскільки земельна ділянка, на частину з якої претендує позивач, є земельною ділянкою природно-заповідного фонду, щодо якої вирішено забезпечити збереження типових для степової зони природних комплексів у басейні річок Висунь (в нижній течії) і Біла Криниця (в нижній течії), а також частини правобережжя річки Інгулець.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, не повне з`ясування обставин, які мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Скаржник у своїй апеляційній скарзі, повторюючи аргументи, викладені у позовній заяві, наполягає на протиправності відмови відповідача у наданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, оскільки у відповідності до інформації з Публічної кадастрової карти, земельна ділянка з кадастровим номером :05:000:0062 не відноситься до регіонального ландшафтного парку «Висунсько-Інгулецький».

ОСОБА_1 звертає увагу, що проект організації території регіонального ландшафтного парку «Висунсько-Інгулецький» не розроблявся з метою закріплення на місцевості меж територій природно-заповідного фонду, а копії та додатки до нього у відповідача відсутні. Позивач зауважує, що цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:0062 землі сільськогосподарського призначення. Таким чином, землі даної категорії можуть передаватись громадянам безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства.

Окрім того, скаржник наголошує, що відповідач порушив, установлені ч.6 ст.118 Земельного кодексу України, строки розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та жодним чином не обґрунтував причини відмови.

Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу у відповідності до вимог ст.304 КАС України.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Зокрема, як установлено судом першої інстанції та з`ясовано апеляційним судом, 28.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки: категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, комунальної форми власності, орієнтовною площею 2,00 га, кадастровий номер: :05:000:0062 (загальна площа 63.8208) та виділена на викопіюванні (для визначення місцезнаходження земельної ділянки), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, на території Новосевастопольської сільської ради (що входить до Березнегуватської сільської ОТГ) Баштанського (раніше Березнегуватського) району Миколаївської області (за межами населених пунктів).(а.с.17)

До заяви позивачем додано копії паспорту громадянина України, ідентифікаційного номеру та графічні матеріали на бажану земельну ділянку із позначенням місця її розташування.(а.с.15-16,18)

Рішенням Березнегуватської селищної ради від 17.06.2021 року за №20, серед іншого, відмовлено у наданні громадянину України ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, а саме земельна ділянка відноситься до регіонального ландшафтного парку "Висунсько-Інгулецький".(а.с.35)

Не погодившись із означеним рішенням Березнегуватської селищної ради, позивач звернувся до суду за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів.

Земельні відносини в Україні відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до вимог ч.1-3 ст.123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно із приписами п. б ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Положеннями частини першої ст. 122 Земельного кодексу України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовано ст. 118 Земельного кодексу України.

Приписами ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Частиною 7 указаної вище статті Земельного кодексу України установлено, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави колегії суддів дійти висновку, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Слід зазначити, у справі, що розглядається, повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивованої відмови у його наданні регламентовано частиною шостою статті 118 ЗК України.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, суб`єкт владних повноважень повинен надати дозвіл.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" регіональні ландшафтні парки є природоохоронними рекреаційними установами місцевого чи регіонального значення, що створюються з метою збереження в природному стані типових або унікальних природних комплексів та об`єктів, а також забезпечення умов для організованого відпочинку населення.

Регіональні ландшафтні парки організовуються з вилученням або без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у їх власників або користувачів.

Згідно до ст.43 Земельного кодексу України, землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Приписами ст.46-1 ЗК України передбачено, що землі територій та об`єктів природно-заповідного фонду використовуються з урахуванням обмежень у їх використанні, визначених відповідно до Закону України "Про природно-заповідний фонд України" та положеннями про ці території, об`єкти.

У відповідності до положень ст. 44 Земельного кодексу України до земель природо - заповідного фонду включаються природні території та об`єкти, до яких належать ландшафтні парки.

Статтями 83 та 84 Земельного кодексу визначено, що у приватну власність не можуть бути передані землі під об`єктами природо-заповідного фонду.

Згідно із вимогами ч.4 ст.7 Закону України «Про природо-заповідний фонд України» до встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Колегія суддів звертає увагу, що предметом даного адміністративного позову є відмова Березнегуватської селищної ради Баштанського району Миколаївської області в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з підстав невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законів.

Як слідує зі змісту оскаржуваного рішення, позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, у зв`язку із тим, що бажане місце розташування земельної ділянки знаходиться в межах земельної ділянки, яка відноситься до регіонального ландшафтного парку «Висунсько-Інгулецький».

Судова колегія вказує, що судом попередньої інстанції перевірено статус земельної ділянки на інформаційному Інтернет - ресурсі «Публічна кадастрова карта України». Так, судом попередньої інстанції установлено, що на офіційному сайті https://map.land.gov.ua/ наявні відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :05:000:0062, а саме:

«тип власності: державна власність, цільове призначення: A.01 землі сільськогосподарського призначення, площа: 63.8208 га, назва об`єкту: Регіональний ландшафтний парк місцевого значення "Висунсько-Інгулецький", назва області: Миколаївська, значення об`єкту: місцеве, категорія об`єкту: Регіональний ландшафтний парк, площа об`єкту: 2712.6 га., адреса об`єкту: Березнегуватський район, землекористувач: Березнегуватська селищна рада, поштова адреса землекористувача: 56200, Соборно-Миколаївська площа, 10, смт. Березнегувате, Березнегуватський р-н, Миколаївська обл., контактна інформація землекористувача: , підстава створення об`єкту: 2011-11-25».

Крім того, судом першої інстанції з`ясовано, що земельна ділянка з кадастровим номером :05:000:0062, на частину з якої претендує позивач, є земельною ділянкою природно-заповідного фонду, щодо якої вирішено забезпечити збереження типових для степової зони природних комплексів у басейні річок Висунь (в нижній течії) і Біла Криниця (в нижній течії), а також частини правобережжя річки Інгулець.

Під час розгляду справи, судом апеляційної інстанції установлено, у відповідності до інформації з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, що сформований станом на 27 серпня 2021 року, 04.12.2013 року зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером :05:000:0062 площею 63,8208 га із зазначенням категорії земель, до якої така ділянка віднесена та цільового призначення: А.01 «землі сільськогосподарського призначення».(а.с.23, 107-111)

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що під час дослідження вищевказаної інформації, судом апеляційної інстанції з`ясовано, що в графі "Вид обмеження у використанні земельної ділянки" указано:

- Прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах. Дата державної реєстрації обмеження 06.06.1995 року;

-Санітарно-захисна зона навколо об`єкта. Дата державної реєстрації обмеження 19.06.1996 року;

- Охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта енергетичної системи. Дата державної реєстрації обмеження 04.03.1997 року;

- Водоохоронна зона. Дата державної реєстрації обмеження 16.11.2002 року.(а.с.24)

Як убачається зі змісту листа Березнегуватської селищної ради від 29.06.2021 року № 3538/25-05, відповідачем додатково роз`яснено позивачу, земельна ділянка, яку бажає ОСОБА_1 до відведення у власність для ведення особистого селянського господарства, розташована в масиві, що відноситься до регіонального ландшафтного парку «Висунсько-Інгулецький».

Регіональний ландшафтний парк «Висунсько-Інгулецький» відноситься до парків «відкритого» типу, туристичного та відновлюваного направлення. Основні ділянки парку зосереджені понад річками Інгулець, Висунь, Добра із системою прилеглих балок. (а.с.30)

Слід відмітити, що положеннями ст. 60 ЗК України та ст. 88 Водного кодексу України (далі - ВК України) установлено, що вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Правовий режим прибережних смуг визначено положеннями ст. 60- 62 ЗК України та ст. 1, 88- 90 Земельного Кодексу України.

Так, за змістом ст. 61 Земельного Кодексу України та ст. 89 ВК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Зокрема, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів тощо.

Статтею 88 ВК України передбачено, що з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

Згідно із приписами підпункту «б» ч. 1 ст. 58 Земельного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами. Частиною 2 ст. 60 Земельного кодексу України прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період). Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою.

Зі змісту вищезазначених норм випливає, що дотримання установлених заборон є необхідною умовою використання земельної ділянки, на яку поширюється режим прибережної захисної смуги, з тією метою, щоб навіть потенційне їх порушення не могло зашкодити охороні навколишнього природного середовища в цілому й конкретному водному об`єкту зокрема.

Водночас, згідно до позиції Верховного Суду викладеної в постанові від 10.07.2019 року у справі №806/3709/15, відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не може свідчити про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розмір і межі установлено законом, а тому такі земельні ділянки, що належали до земель водного фонду, не можуть бути передані у приватну власність (ст. 83, 84 Земельного кодексу України).

Судова колегія апеляційного суду зауважує, що рішенням Миколаївської обласної ради №9 від 25.11.2011 року створений Регіональний ландшафтний парк "Висунсько-Інгулецький".(а.с.99-100)

Відповідно до цього Рішення, парк створюється з метою збереження цінних природних комплексів та об`єктів, охорону території регіонального ландшафтного парку "Висунсько-Інгулецький", створення умов для організованого туризму і відпочинку з додержанням режиму охорони розробки природних комплексів та об`єктів для проведення еколого-освітньої роботи і роботи з питань охорони навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів.

Пунктом 6 зазначеного Рішення доручено Головному управлінню Держкомзему у Миколаївській області забезпечити переведення земель регіонального ландшафтного парку "Висунсько-Інгулецький" до категорії земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення.

Згідно до інформації, яка міститься в листі Березнегуватської селищної ради від 29.06.2021 року № 3538/25-05, розпорядженням Миколаївської обласної державної адміністрації від 03.06.2015 року №161-р «Про затвердження проекту землеустрою з організації та встановлення меж території природно-заповідного фонду регіонального ландшафтного парку «Висунсько-Інгулецький» на місцевості (в межах території Березнегуватського району Миколаївської області)» було затверджено вказаний проект землеустрою.(а.с.30)

Таким чином судом апеляційної інстанції з`ясовано, що органами місцевого самоврядування вчиняються дії щодо створення у визначеному законодавством порядку регіонального ландшафтного парку «Висунсько-Інгулецький», виготовлення та затвердження проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду. Однак, процедура створення парку не завершена у встановленому законодавством порядку.

У свою чергу, як правильно зазначено судом попередньої інстанції, та обставина, що рішення Миколаївської обласної ради №9 від 25.11.2011 року не було виконано у повному обсязі щодо створення адміністрації парку, переведення земель парку до категорії земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення не впливає на правомірність рішення відповідача, оскільки відповідно до вимог ст.43 Земельного кодексу України, землі набувають статусу земель природно-заповідного фонду з моменту надання ним статусу територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Апеляційний суд вказує, що відомостей стосовно оскарження указаного рішення Миколаївської обласної ради №9 від 25.11.2011 року «Про створення регіонального ландшафтного парку «Висунсько-Інгулецький» матеріали справи не містять.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду попередньої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки оскаржуване рішення Березнегуватської селищної ради Баштанського району Миколаївської області ґрунтуються на правильному розумінні закону.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника про те, що на момент звернення позивача з клопотанням до відповідача на офіційному сайті https://map.land.gov.ua/ були відсутні відомості про віднесення земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:0062 до регіонального ландшафтного парку «Висунсько-Інгулецький», так як відсутність такої інформації у Публічній кадастровій карті не спростовувала відомостей, які є в матеріалах справи.

Щодо доводів скаржника про порушення відповідачем строку розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, судова колегія апеляційного суду вказує про таке.

Як слідує зі змісту листа Березнегуватської селищної ради від 15.06.2021 року № 3323/25-05, клопотання ОСОБА_1 від 28.04.2021 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства у розмірі до 2 га розглянуто на профільній комісії селищної ради 19 травня 2021 року.

Комісією рекомендовано винести на сесію селищної ради проект рішення про відмову у наданні такого дозволу. Сесія селищної ради, на якій повинно було проходити голосування за проектом рішення відповідно до поданого позивачем клопотання, відбулася 26 травня 2021 року. У зв`язку з тим, що питань з приводу земельних відносин планувалося винести на розгляд сесії було більше двохсот, селищною радою вирішено розділити розгляд питань на два засідання сесії шляхом скликання позачергової сесії, яка відбудеться 17 червня 2021 року.(а.с.26)

З матеріалів справи убачається, що 17 червня 2021 року Березнегуватською селищною радою прийнято рішення за результатами поданого позивачем клопотання. Наведені обставини свідчать про порушення суб`єктом владних повноважень, установлених ч.6 ст.118 Земельного кодексу України, строків розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки

Слід зазначити, що у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу.

Одночас, порушення місячного строку розгляду відповідачем клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не може слугувати самостійною підставою для скасування оскаржуваного рішення відповідача.

Крім того, безпідставними є посилання скаржника на висновки викладені у рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій у справі за №1840/3226/18, оскільки в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Окрім цього, правовідносини у даній справі не є подібними із вказаною у справі за №1840/3226/18, у якій предметом спору було рішення Сумської обласної ради «Про затвердження Проекту організації території регіонального ландшафтного парку «Сеймський», охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та об`єктів» від 27.04.2018 року.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та установленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

У свою чергу інші доводи апеляційної скарги скаржника ґрунтуються на неправильному розумінні норм матеріального права та зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на викладене вище, колегія суддів уважає, що суд попередньої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, тому апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року у справі №400/7718/21 за позовом ОСОБА_1 до Березнегуватської селищної ради Баштанського району Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення від 17.06.2021 року за № 20, зобов`язання вчинити певні дії без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач Димерлій О.О.
Судді Крусян А.В. Танасогло Т.М.