Справа № 380/20078/21
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Шевченківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (далі відповідач) з такими позовними вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Шевченківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської щодо не надання ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни;

- зобов`язати Шевченківський відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради надати ОСОБА_1 статус особи з інвалідністю внаслідок війни.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що добровільно брав участь у забезпеченні АТО/ООС та у різні періоди з 16.11.2014 по 12.03.2019 перебував у зоні проведення АТО в якості волонтера у населених пунктах: Костантинівка, Зоря, Курахове, Водяне, Мар`їнка Донецької області та м. Щастя, м. Северодонецьк Луганської області. Згідно з посвідченнями про відрядження за період участі в АТО: з 16 листопада 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (м. Дружківка, Донецька область; наказ №10 від 10.11.2014), з 02 березня 2015 року по 09 березня 2015 року, з 13 березня 2015 року по 18 березня 2015 року (м. Константинівка, Донецька область; наказ №1 від 01.03.2015), з 21 березня 2015 року по 30 березня 2015 року (м. Щастя, Луганська область; наказ №21 від 21.03.2015), з 06 червня 2015 року по 12 червня 2015 року (м. Северодонецьк, Луганська область; наказ №5 від 05.06.2015), з 07 грудня 2015 року по 13 грудня 2015 року (м. Курахове, Донецька область; наказ №5 від 05.12.2015), з 22 квітня 2016 по 28 квітня 2016 року (м. Курахове, Донецька область; наказ №20 від 20.04.2016), з 01 травня 2016 року по 05 травня 2016 року (м. Зоря, Донецька область; наказ №28 від 28.04.2016), з 10 квітня 2017 року по 19 квітня 2017 року (м. Северодонецьк, Луганська область; наказ №5 від 05.04.2017), та ООС: з 15 жовтня 2018 року по 30 жовтня 2018 року (м. Водяне, Донецька область; наказ №15 від 15.10.2018), з 28 лютого 2019 року по 12 березня 2019 року (м. Мар`їнка, Донецька область; наказ №28 від 28.02.2019) як волонтер активно допомагав батальйонам «Золоті ворота» ГУ НП в м. Київ та «Харків» ГУ НП під час проведення АТО Донецької області та Луганської областях та іншим підрозділам АТО/ООС. В період з 3.12.2018 по 23.12.2018 був залучений на військові збори, під час яких виконував обов`язки військовослужбовця у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою виданою Міністерством оборони України військовою частиною НОМЕР_2 № 4112/2 від 20.12.2018. Добровільна участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції підтверджується письмовими доказами: поясненнями ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які посвідчені державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори Гусар Л.В., та поясненнями ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що засвідчені приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Петрик Н.В., що разом з ними в зоні проведення АТО/ООС виконував бойові завдання, добровільно долучився до забезпечення антитерористичної операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської області. У ході добровільної участі у проведенні антитерористичної операції вперше почались головні болі, загальна слабкість, запаморочення, що посилювалися при фізичному тривалому статичному навантаженні, внаслідок чого не зміг продовжувати службу та вибув додому. Враховуючи, те що захворювання одержав під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, що спричинила інвалідність, тому звернувся до Шевченківського відділу соціального захисту з проханням надати статус особи з інвалідністю внаслідок війни для внесення зміни у довідку МСЕК із «загального захворювання» на «пов`язану із безпосередньою участю у антитерористичній організації» (згідно рекомендації обласного МСЕК №3, лист від 24.03.21 №03-С). У травні 2021 позивач отримав відповідь на своє звернення, в якому відповідач відмовляється надати статус особи з інвалідністю внаслідок війни, посилаючись на те, що у довідці МСЕК про групу інвалідності зазначено «загальне захворювання». Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 22.11.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 02.05.2022 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач позову не визнав. 27.04.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №30073). Відповідач вказує, що позивач подав до Шевченківського відділу соціального захисту довідку медико-соціальної експертної комісії №3 від 16.09.2021 серії 12ААБ №360895, яким позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності загального захворювання. Тобто, позивач є особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання, тобто захворювання, яке не отримане внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх проведення. Відповідач вказує, що якщо позивач вважає, що він отримав захворювання під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, то йому слід оскаржувати рішення МСЕК №3, яка видала довідку про загальне захворювання ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні». Враховуючи те, що позивач надав Шевченківському відділу соціального захисту, а також долучив до позовної заяви довідку МСЕК №3 щодо надання інвалідності ІІІ групи, причиною якої є загальне захворювання, тобто не захворювання, яке отримане внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх проведення, тому немає підстав встановлювати йому статус особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до Порядку надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни особам, які отримали інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх проведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2051 №685.

Відповідно до ч.5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 .

Згідно довідки від 20.12.2018 №4112/2, виданої військовою частиною НОМЕР_2 , сержант ОСОБА_1 перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 03.12.2018 по23.12.2018.

Відповідно до наказу від 15.10.2018 №15/10/18 «Про направлення у відрядження в зону АТО/ООС», відповідно до рішення Загальних зборів членів ГО «Білі Горвати» від 15.10.2018, оформленого протоколом №15/10/18 від 15.10.2018, направлений у відрядження до с. Водяне та м. Мар`їнка Донецької області на період з 16.10.2018 по 30.10.2018 для доставки спеціального вантажу та допомоги підрозділам ЗСУ та добровольчих формувань, волонтера ОСОБА_1 .

Відповідно до наказу від 25.02.2019 №25/02/19 «Про направлення у відрядження в зону АТО/ООС», відповідно до рішення Загальних зборів членів ГО «Білі Горвати» від 25.02.2019, оформленого протоколом №25/02/19 від 25.02.2019, направлено у відрядження до м.Мар`їнка Донецької області на період з 28.02.2019 по 12.03.2019 для доставки спеціального вантажу та допомоги підрозділам ЗСУ та добровольчих формувань, волонтера ОСОБА_1 .

Згідно наявних у матеріалах справи посвідчень про відрядження позивач перебував у відрядженнях: з 16 листопада 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (м. Дружківка, Донецька область; наказ №10 від 10.11.2014), з 02 березня 2015 року по 09 березня 2015 року, з 13 березня 2015 року по 18 березня 2015 року (м. Константинівка, Донецька область; наказ №1 від 01.03.2015), з 21 березня 2015 року по 30 березня 2015 року (м. Щастя, Луганська область; наказ №21 від 21.03.2015), з 06 червня 2015 року по 12 червня 2015 року (м. Северодонецьк, Луганська область; наказ №5 від 05.06.2015), з 07 грудня 2015 року по 13 грудня 2015 року (м. Курахове, Донецька область; наказ №5 від 05.12.2015), з 22 квітня 2016 по 28 квітня 2016 року (м. Курахове, Донецька область; наказ №20 від 20.04.2016), з 01 травня 2016 року по 05 травня 2016 року (м. Зоря, Донецька область; наказ №28 від 28.04.2016), з 10 квітня 2017 року по 19 квітня 2017 року (м. Северодонецьк, Луганська область; наказ №5 від 05.04.2017), та ООС: з 15 жовтня 2018 року по 30 жовтня 2018 року (м. Водяне, Донецька область; наказ №15 від 15.10.2018), з 28 лютого 2019 року по 12 березня 2019 року (м. Маріїнка, Донецька область; Наказ №28 від 28.02.2019).

Також на підтвердження обставин участі позивача в антитерористичній операції, останнім долучено копії заяв учасників бойових дій, про підтвердження фактів, підписи яких засвідчено нотаріально.

Зокрема, гр. ОСОБА_2 своєю заявою від 19.01.2021 підтвердив, що у період з 30.12.2014 по 24.05.2015 в зоні проведення АТО ОСОБА_1 добровільно долучився до забезпечення антитерористичної операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської областей. Вказану заяву зареєстровано нотаріусом в реєстрі за №1-2.

Згідно заяви гр. ОСОБА_3 від 18.12.2020 у період з 09.11.2014 по 14.01.2015 ОСОБА_1 добровільно долучився до забезпечення АТО (антитерористичної операції) та її проведення на території Донецької та Луганської областей. Вказану заяву зареєстровано нотаріусом в реєстрі за №641.

Згідно заяви гр. ОСОБА_4 від 15.01.2021 у період з 09.11.2014 по 14.01.2015 ОСОБА_1 , командир групи «Корпус УНСО» добровільно долучився до забезпечення антитерористичної операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської областей. Вказану заяву зареєстровано нотаріусом в реєстрі за №8.

Згідно заяви ОСОБА_5 від 31.05.2021 у період з 01.05.2020 по 03.11.2020 ОСОБА_1 добровільно долучився до забезпечення антитерористичної операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської областей. Вказану заяву зареєстровано нотаріусом в реєстрі за №309.

Відповідно до довідки від 10.04.2017 №419-55/01-2017, виданої батальйоном патрульної служби поліції особливого призначення «Харків» Національної поліції у Харківській області, позивач активно допомагав батальйонам «Золоті Ворота» ГУ НП в м. Київ та «Харків» ГУ НП у Харківській області під час проведення АТО в Луганській та Донецькій областях, в період з серпня 2014 року по теперішній час доклав багато зусиль для покращення матеріально-технічного забезпечення батальйонів.

Згідно з довідкою Військово-медичного клінічного центру Північного регіону Міністерства оборони України від 21.09.2020 3104/651, 30.10.2018 до Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (в/ч НОМЕР_4 ) з ООС волонтерським транспортом доставлений командир групи ДУК ПС «Сапса» ОСОБА_1 , 1963 р.н., зі скаргами на головний біль, загальну слабкість, запаморочення, що посилюється при фізичному тривалому статичному навантаженні; гіпертонічний криз від 30.10.2018; АТ 190/100 мм.рт.ст.

Згідно довідки військово-лікарської комісії від 24.12.2019 № 2110 позивачу проведено медичний огляд ВЛК, згідно яким визначено діагноз та причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): аномальна трихромазія. Гіпертонічна хвороба І ст., ст. 2, ризик високий. Посттравматичний стресовий розлад з стійким помірно вираженими хворобливими проявами.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №360895 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності. Причина інвалідності: загальне захворювання.

Також судом встановлено, що згідно відповіді Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи» Обласна МСЕК №3 від 24.03.2021 №03-С-№11 щодо звернення позивача від 18.03.2021 ОСОБА_1 повідомлено, що для розгляду медико-соціальною експертною комісією питання про зміну причин інвалідності з «загальне захворювання» на «захворювання, пов`язане з безпосередньою участю в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення» необхідно подати документи, які засвідчують безпосередню участь в АТО відповідно до постанови КМ України №685 від 08.09.2015 «Порядок надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни особам, які отримали інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх проведення».

Судом встановлено, що позивач звертався до Шевченківського відділу соціального захисту населення Управління соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради з метою надання йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни АТО (ООС).

На звернення позивача Шевченківський відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради листом від 29.04.2021 № повідомив, що підставою для надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни для волонтерів є:довідка медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності; довідка керівника Антитерористичного центру при СБУ, Генерального штабу Збройних Сил про добровільне забезпечення або добровільне залучення особи до забезпечення проведення антитерористичної операції або рішення суду про встановлення факту добровільного забезпечення або добровільного залучення особи до забезпечення антитерористичної операції у раз відсутності зазначеної довідки. Враховуючи те, що у наданій копії довідки медико-соціальної експертної комісії зазначена причина інвалідності від загального захворювання, відсутні підстави для надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

Вказані обставини і слугували підставою для звернення позивача до суду із цим позовом.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Частиною 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Спеціальним законом, який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них є Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22.10.1993.

Віднесення особи до інваліда війни відповідно до України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» безпосередньо пов`язано з визначенням самого поняття «ветеран війни», яке міститься у ст. 4 цього Закону.

Так, відповідно до ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Частиною 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа:

1) військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами;

2) осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами;

4) осіб, які стали інвалідами внаслідок поранень чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних:

- у районах бойових дій у період Другої світової війни та від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння у повоєнний період;

- від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях до 1 грудня 2014 року, а з 1 грудня 2014 року - на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, розташованих на лінії зіткнення, під час проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях;

5) осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок воєнних дій громадянської та Другої світової воєн або стали особами з інвалідністю від зазначених причин у неповнолітньому віці у воєнні та повоєнні роки;

6) військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, а також колишніх бійців винищувальних батальйонів, взводів і загонів захисту народу та інших осіб, які брали безпосередню участь у бойових операціях по ліквідації диверсійно-терористичних груп та інших незаконних формувань на території колишнього Союзу РСР і стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час виконання службових обов`язків у цих батальйонах, взводах і загонах у період з 22 червня 1941 року по 31 грудня 1954 року;

7) учасників бойових дій на території інших держав, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням у цих державах;

8) осіб, які брали безпосередню участь у бойових діях під час Другої світової війни, та осіб, які у неповнолітньому віці були призвані чи добровільно вступили до лав Радянської Армії і Військово-Морського Флоту під час військових призовів 1941 - 1945 років і стали особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання або захворювання, отриманого під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формуваннях;

9) осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи;

10) осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранень, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (далі - Революція Гідності), та які звернулися за медичною допомогою у період з 21 листопада 2013 року по 30 квітня 2014 року.

11) військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції, до забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях і стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції, до забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях і стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення, під час забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;.

12) осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів;

13) осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, але в подальшому такі добровольчі формування не були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, і виконували завдання антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національною гвардією України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами.

Отже, за змістом ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать виключно особи з числа військовослужбовців діючої армії та інші, які отримали інвалідність під час захисту Батьківщини, або ж виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, в районі воєнних дій.

Відтак, необхідно з`ясувати саму причину інвалідності, а саме чи дійсно пов`язана вона з виконанням обов`язків військової служби в контексті ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (під час воєнних дій), адже в іншому випадку особа не може вважатись інвалідом війни.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 824/32/19-а.

Згідно п. 12 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317, причинний зв`язок інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов`язків військової служби встановлюється на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами, а також інших документів, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання).

Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

У відповідності до підп. «а» п. 21.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі Положення № 402), постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане військовослужбовцем під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією, участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни)», а також при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угрупувань, прийма.ncz у такому формулюванні: «Поранення (контузія, травма, каліцтво) ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини».

В свою чергу, якщо поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння) у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії, то відповідно до підпункту «б» пункту 21.5 Положення ВЛК приймає постанову у такому формулюванні: «Поранення (контузія, травма, каліцтво) ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби».

За правилами п.п. 21.12, 21.13 Положення №402 причинний зв`язок захворювань (поранень) у колишніх військовослужбовців, які пройшли медичний огляд раніше, та/або у разі відсутності у свідоцтві про хворобу або інших військово-медичних документах постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань (поранень), причинний зв`язок визначається (переглядається) штатними ВЛК за територіальним принципом.

Таким чином, обов`язковою умовою для надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни є наявність відповідної постанови ВЛК із висновком про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) пов`язане із захистом Батьківщини.

Водночас, механізм отримання статусу визначений Порядком надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни особам, які отримали інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх проведення, затвердженого постановою КМ України № 685 від 08.09.2015 (далі - Порядок).

Частиною 2 Порядку статус особи з інвалідністю внаслідок війни надається:

- військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, поліцейським, особам рядового і начальницького складу, військовослужбовцям МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;

- працівникам підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції, до забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях і стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення, під час забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;

- особам, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районі антитерористичної операції в період її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил, МВС, Національної поліції, Національної гвардії та інших утворених відповідно до закону військових формувань та правоохоронних органів;

- особам, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районі її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, але в подальшому такі добровольчі формування не були включені до складу Збройних Сил, МВС, Національної поліції, Національної гвардії та інших утворених відповідно до закону військових формувань та правоохоронних органів, і виконували завдання антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами, МВС, Національною поліцією, Національною гвардією та іншими утвореними відповідно до закону військовими формуваннями та правоохоронними органами;

- особам, які добровільно забезпечували (добровільно залучалися до забезпечення) проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (у тому числі провадили волонтерську діяльність за напрямами, визначеними абзацом дев`ятим частини третьої статті 1 Закону України «Про волонтерську діяльність») та стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах та у період її проведення, під час забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Більше того, згідно п.п. 4 п 4 вказаного Порядку підставою для надання особам статусу особи з інвалідністю внаслідок війни є:

4) для осіб, зазначених в абзаці шостому пункту 2 цього Порядку:

довідка медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності;

довідка (витяг з наказу) керівника Антитерористичного центру при СБУ, Генерального штабу Збройних Сил про добровільне забезпечення або добровільне залучення особи до забезпечення проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях або рішення суду про встановлення факту добровільного забезпечення або добровільного залучення особи до забезпечення проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у разі відсутності зазначеної довідки.

Підставою для відмови у наданні позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни слугувало те, що причиною інвалідності у позивача є загальне захворювання, тобто таке не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 30 вересня 2019 року у справі №824/32/19-а зазначив наступне: «… для надання особі статусу інваліда війни у відповідності до вимог наведених норм необхідним є існування наступних умов отримання військовослужбовцем інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, що були одержані під час захисту Батьківщини та/або виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті, а також з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами».

Крім того, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 18 листопада 2020 року у справі №1140/2362/18 вказав, що «визначальною ознакою категорії осіб, які відносяться до «інвалідів війни», є те, що такі особи безпосередньо брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав».

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №360895 позивачу встановлено третю групу інвалідності. Причина інвалідності: загальне захворювання.

Таким чином, оскільки інвалідність, яку встановлено позивачу, не пов`язана із участю позивача у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав, суд вважає, що Шевченківським відділом соціального захисту населення Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради цілком правомірно відмовлено позивачу у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

Щодо клопотання позивача про виклик свідків у судовому засіданні.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.65 КАС України як свідок в адміністративній справі судом може бути викликана будь-яка особа, якій відомі обставини, що належить з`ясувати у справі. Свідок викликається в судове засідання з ініціативи суду або учасників справи. Учасник справи, заявляючи клопотання про виклик свідка, повинен зазначити його ім`я, місце проживання (перебування), роботи чи служби та обставини, щодо яких він може дати показання.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема показаннями свідків.

При цьому ст.73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За приписами ч. 1 ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до ч.1 ст.91 КАС України показаннями свідка є повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Враховуючи, що позивачем у своєму клопотанні чітко не зазначено, які саме відомості відомі свідкам та не вказано з яких джерел свідкам відомо інформацію, що належить з`ясувати у справі, суд доходить висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача.

Разом з цим, ч. 2 ст.74 КАС України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За наслідком розгляду справи, заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2, 19-20, 22, 72-77, 132, 134, 139, 159, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові втрати у цій справі стягувати не належить.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 02.05.2022.

Суддя Потабенко В.А.