Справа № 420/16439/21
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2022-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2022 р. Категорія 111030000м.ОдесаСправа № 420/16439/21
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

час і місце ухвалення: спрощене провадження,

м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Домусчі С.Д. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № -1502 від 27.07.2021р., -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № -1502 від 27.07.2021р., мотивуючи його тим, що позивачем було отримано оскаржуване податкове повідомлення-рішення, якими було нараховано податкове зобов`язання у вигляді земельного податку в розмірі 28245,23 грн. за 2021 рік по земельній ділянці площею 0,0505 га. Позивач зазначає, що є фізичною особою громадянином України та наполягає, що до належної йому на праві власності земельної ділянки має бути застосована ставка податку у розмірі 1, 750%, як це і застосовувалось у попередніх роках.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного Управління ДПС в Одеській області № -1502 від 27.07.2021р.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що фізичній особі ОСОБА_1 на 2021 рік було сформовано і надіслано рекомендованим листом оскаржуваного ППР від 27.07.2021 року №-1502 відповідно до вимог та приписів чинного законодавства.

ОСОБА_1 було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року винесено законно та обґрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні. Крім того, позивач вказує, що апелянт вважає, що при нарахуванні податку необхідно користуватись рішенням Ізмаїльської міської ради Одеської області № 3231-VII від 28.02.2018 року «Про внесення змін до рішення Ізмаїльської міської ради «Про встановлення ставок податку за земельні ділянки в межах міста Ізмаїл» № 5084-VI від 30.04.2015 року», яке ані позивачу, ані суду для дослідження не надавалось.

На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що земельна ділянка площею 0,0505 га, кадастровий номер :01:033:0150, розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №266030976 від 15.07.2021 року.

27.07.2021 року відповідачем, згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та п. 286.5 ст. 286 Розділу ХІІ ПК України, прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення: № -1502 про нарахування позивачу 28245,23 грн. податкового зобов`язання у вигляді земельного податку з фізичних осіб за 2021р. (а.с. 7).

Вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом за захистом свого порушеного права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, не доведено обставин, на яких ґрунтується оскаржуване рішення, а саме наявності підстав нарахування 3,000% від НГО.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За змістом пп. 14.1.72, 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу). Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до пп. 269.1.1, 269.1.2 п. 269.1 ст. 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з п. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом (п.п.271.1.1 п.271.1 ст.271 ПК України).

Відповідно до п.286.5 ст.286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

Згідно ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

У статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Правовий аналіз зазначених вище норм в контексті спірних правовідносин дає змогу дійти висновку, що позивач є суб`єктом сплати земельного податку з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, як то чітко визначено ст. 287 ПК України.

Згідно з п.286.1 ст.286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 289 ПК України встановлено, що для визначення розміру податку використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка площею 0,0505 га, кадастровий номер :01:033:0150, розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №266030976 від 15.07.2021 року.

При цьому, нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки проведена та складає 941507,66 грн., що підтверджується витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 426 від 14.07.2021 року.

Згідно рішення Ізмаїльської міської ради Одеської області 37 сесії № 4394-VII від 31.10.2018 року «Про реалізацію положень законодавства в частині форми типового рішення про встановлення ставок із сплати земельного податку» визначила ставки земельного податку для всіх категорій земель в м. Ізмаїлі.

Відповідно до п. 5 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Базовий податковий (звітний) період у відповідності до п. 285.1 ст. 285 ПК України дорівнює календарному року.

Відповідно до пп.12.3.4 п. 12.3. ст. 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Враховуючи, що бюджетний період для всіх бюджетів становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року, бюджетним періодом, в якому починає застосовуватися зміни для здійснення розрахунків податку за земельні ділянки в межах міста Ізмаїл відповідно до рішення Ізмаїльської міської ради від 31.10.2018 року №4394-VII «Про реалізацію положень законодавства в частині форми типового рішення про встановлення ставок із сплати земельного податку», є 2019 рік.

Так, відповідно п. 8 вказаного рішення зазначено, що власники земельних ділянок (за винятком земель житлової забудови), які не підпадають під дію Закону України «Про державну допомогу суб`єктам господарювання» та «Про захист економічної конкуренції», застосовується ставка податку у розмірі 1,750% від НГО.

При цьому, ОСОБА_1 , є фізичною особою громадянином України та наполягає, що до належної йому на праві власності земельної ділянки має бути застосована ставка податку у розмірі 1, 750%, як це і застосовувалось у попередніх роках.

Отже, позивач, не є суб`єктом господарювання і не підпадає під дію зазначених у вищевказаному рішенні законів, оскільки, відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та ч. 2 ст. 1 Закону України «Про державну допомогу суб`єктам господарювання», суб`єкт господарювання юридична особа незалежно від організаційно-правової форми та форми власності чи фізична особа, що здійснює діяльність з виробництва, реалізації, придбання товарів, іншу господарську діяльність, у тому числі яка здійснює контроль над іншою юридичною особою; група суб`єктів господарювання, якщо один або декілька з них здійснюють контроль над іншими, протилежного відповідачем не доведено.

Відповідачем а ні під час розгляду справи у суді першої інстанції, а ні під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не зазначено, чому останній використовує рішення Ізмаїльської міської ради Одеської області № 3231-VII від 28.02.2018 року та застосовує до позивача ставку податку в розмірі 3,000% від НГО, замість застосування рішення Ізмаїльської міської ради Одеської області № 4394-VII від 31.10.2018 року із застосуванням ставки податку у розмірі 1,750% від НГО. Крім того, до суду не надано копію вказаного рішення.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того в рішенні № 37801/97 від 1 липня 2003 р. по справі "Суомінен проти Фінляндії" Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення.

З огляду на встановлені судом обставини відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № -1502 від 27.07.2021р. належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги дублюють відзив на адміністративний позов (а.с. 31) були предметом дослідження в суді першої інстанції та висновків останнього не спростовують.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області, - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року по справі № 420/16439/21, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

суддя-доповідач Семенюк Г.В.
судді Домусчі С.Д. Шляхтицький О.І.