Справа № 140/1156/22
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2022-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2022 року ЛуцькСправа № 140/1156/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут (далі Інститут, позивач) звернувся з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення з відповідача на користь держави в особі Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут 109912,97 грн (сто дев`ять тисяч дев`ятсот дванадцять гривен дев`яносто сім копійок) витрати, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом начальника Військового інституту від 22 липня 2017 року №27 (по особовому складу) ОСОБА_1 зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання та згідно із наказом начальника від 26 липня 2017 року №150 (по стройовій частині) зараховано до списків особового складу інституту, на всі види забезпечення, на котлове забезпечення по курсантській нормі 26 липня 2017 року (з обіду).

Наказом начальника Військового інституту від 21 грудня 2021 року № 499/нагп (по адміністративно-господарській діяльності) позивача відраховано з інституту у зв`язку з розірванням контракту та відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та звільнено з військової служби у запас за підпунктом «ж» у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем та згідно із наказом начальника Військового інституту від 24 грудня 2021 року №260 (по стройовій частині) виключено із списків особового складу інституту, всіх видів забезпечення, з котлового забезпечення з 25 грудня 2021 року.

Позивач вказує, що відповідач всупереч вимог статті 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) порушив умови контракту та відповідно статті 623 ЦК України повинен відшкодувати завдані збитки, однак станом на 21 січня 2022 року ОСОБА_1 не здійснив оплату за утримання в вищому військовому навчальному закладі. Остаточно сума витрат за період з 26 липня 2017 року по 24 грудня 2021 року складає 109912,97 грн, у тому числі: грошове забезпечення за період навчання 48404,41 грн; вартість харчування за період навчання - 39038,58 грн, витрати на медичне забезпечення - 1704,47 грн, витрати за споживання комунальних послуг та енергоносіїв 12411,29 грн, вартість речового забезпечення - 8354,22 грн.

З наведених підстав Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут просить адміністративний позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (акр. спр. 41).

Копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі від 21 лютого 2022 року відповідач отримав 10 березня 2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (арк. спр. 46), однак у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав, про причини такого неподання суду не повідомив.

У зв`язку із ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд, керуючись вимогами частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), дійшов висновку про можливість розгляду даного спору за наявними у справі матеріалами.

Суд, перевіривши доводи позивача у заяві по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 проходив навчання та військову службу у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут з 26 липня 2017 року по 24 грудня 2021 на посаді курсанта.

Так, відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, між Міністерством оборони України, в особі начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут та відповідачем 26 липня 2017 року укладено Контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (арк. спр. 16).

Відповідно до абзацу 6 пункту 1 вказаного Контракту, ОСОБА_1 добровільно взяв на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

Наказом начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації від 26 липня 2017 року №150 (по стройовій частині) ОСОБА_1 , зарахованого згідно із наказом від 22 липня 2017 року №27 (по особовому складу) курсантом першого курсу денної форми навчання, зараховано до списків особового складу інституту, на всі види забезпечення, на котлове забезпечення по курсантській нормі з 26 липня 2017 року (з обіду) (арк. спр. 17).

Відповідно до наказу начальника Військового інституту від 21 грудня 2021 року №499/нагп (по адміністративно-господарській діяльності) відповідача відраховано з інституту у зв`язку з розірванням контракту та відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та звільнено з військової служби у запас за підпунктом «ж» у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем та згідно із наказом начальника від 24 грудня 2021 року №260 (по стройовій частині) виключено із списків особового складу інституту, всіх видів забезпечення, з котлового забезпечення з 25 грудня 2021 року (арк. спр. 15).

Позивачем 24 грудня 2021 року складено розрахунок витрат на утримання у вищому навчальному закладі курсанта 5 курсу 172 навчальної групи солдата ОСОБА_1 з 26 лютого 2017 року по 24 грудня 2021 року, яким визначену загальний розмір таких витрат в сумі 109912,97 грн (арк.с пр. 29).

Листом ознайомлення відповідача проінформовано про наявність фактичних витрат, пов`язаних з утримання у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут в розмірі 109912,97 грн та про те, що у разі несплати вказаної суми в добровільному порядку протягом двох тижнів з дня відрахування з Інституту, відповідні документи з приводу відшкодування курсантом даної суми, будуть направлені в суд. Із даним листом ОСОБА_1 24 грудня 2021 року ознайомлено під розписку (арк. спр. 14).

Враховуючи те, що відповідач добровільно не сплатив суму відшкодування витрат на користь Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

За приписами частини першої статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Приписи частини четвертої статті 2 Закону №2232-XII визначають, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною шостою статті 2 вказаного Закону закріплено, що до видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (надалі по тексту також - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).

Згідно вимог пункту «ж» частини шостої статті 26 Закону №2232-XII контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця).

Так, за приписами частини десятої статті 25 Закону №2232-XII визначено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з», «и» пункту 1 та підпунктів «д», «е», «є», «ж», «з» пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Відповідно до статті 25 Закону №2232-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №964 затверджено Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти (далі - Порядок №964).

Пунктом 1 Порядку №964 передбачено, що цей порядок визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти (надалі по тексту також - заклади вищої освіти) відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з», «и» пункту 1 та підпунктів «д», «е», «є», «ж», «з» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону №2232-XII, витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладі вищої освіти (надалі по тексту також - витрати).

В силу вимог пункту 3 Порядку №964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом із Мінфіном, МВС, Управлінням державної охорони, СБУ та Службою зовнішньої розвідки.

Розрахунок фактичних витрат здійснюється закладом вищої освіти згідно з нормами утримання курсантів (пункт 4 Порядку №964).

На виконання вищевказаного пункту 3 Порядку №964 Міністерством оборони України, Міністерством фінансів України, Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством транспорту та зв`язку України, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням державної охорони України, Службою безпеки України видано спільний наказ від 16 липня 2007 року за №419/831/240/605/537/219/534, яким затверджений Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах.

Підпунктом 1.1 пункту 1 вказаного Порядку визначено, що даний Порядок розроблено з метою впорядкування діяльності посадових осіб та органів військового управління щодо відшкодування курсантами, які проходять підготовку на посади осіб офіцерського складу, Міністерству оборони України, Міністерству внутрішніх справ України, Державній прикордонній службі України, Управлінню державної охорони України, Службі безпеки України та Державній спеціальній службі транспорту України (надалі по тексту також - міністерства) витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі вищого навчального закладу (надалі по тексту також - ВНЗ), у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) (далі - контракт) через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, а також у разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу у військових формуваннях, правоохоронних органах або органах спеціального призначення після закінчення ВНЗ.

Згідно із підпунктом 1.2 пункту 1 вказаного Порядку зобов`язання про добровільне відшкодування курсантом витрат, пов`язаних з його утриманням, зазначається в контракті під час його укладання.

У наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач ВНЗ (абзац 3 підпункту 2.3 пункту 2 Порядку).

В той же час, пунктом 7 Порядку №964, визначено, що у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Відтак, Військовим інститутом телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут відповідно до вимог Порядку №964 та Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, розраховані фактичні витрати, пов`язані з утриманням відповідача з дня його зарахування до Інституту по день виключення зі списків особового складу вищого навчального закладу, загальна сума яких склала 109912,97 грн, у тому числі: грошове забезпечення за період навчання 48404,41 грн; вартість харчування за період навчання - 39038,58 грн, витрати на медичне забезпечення - 1704,47 грн, витрати за споживання комунальних послуг та енергоносіїв 12411,29 грн, вартість речового забезпечення - 8354,22 грн, що підтверджено розрахунком від 24 грудня 2021 року та окремими розрахунками по кожній статті вказаних витрат (арк. спр. 18-24).

Зі змісту абзацу 6 пункту 1 Контракту, убачається, що відповідач взяв на себе обов`язок добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

Проставлений підпис ОСОБА_1 у вказаному Контракті свідчить про ознайомлення останнього, станом на момент укладення контракту, про обов`язок відшкодування таких витрат у разі виникнення вищевказаних обставин.

В наказі позивача начальника Військового інституту від 24 грудня 2021 року №260 (по стройовій частині), яким відповідача виключено із списків особового складу інституту, всіх видів забезпечення, з котлового забезпечення зазначено, що розмір коштів, який необхідно стягнути з відповідача у формі відшкодування становить 109912,97 грн (арк. спр. 15).

Як убачається із листа ознайомлення, ОСОБА_1 був проінформований командуванням інституту про те, що фактичні витрати, пов`язані з його утримання у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут станом на 24 грудня 2021 року складають 109912,97 грн та у разі несплати ним даної суми в добровільному порядку протягом двох тижнів з дні відрахування з інституту, відповідні документи з приводу відшкодування даної суми будуть направлені до суду, про що свідчить його власноручний підпис (арк. спр. 14).

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що оскільки у відповідача відповідно до частини десятої статті 25 Закону №2232-ХІІ виник обов`язок відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в Університеті, при цьому, відповідач не подав заперечень щодо наявності такого обов`язку чи неправильного розрахунку витрат, не надав суду доказів добровільного відшкодування таких витрат, тому позовні вимоги про стягнення зазначених сум витрат підлягають до задоволення.

Крім того, при вирішенні даного спору суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №804/285/16, які полягають у тому, що спори у справах про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням особи під час навчання у вищому навчальному закладі, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

Суд також звертає увагу, що відповідача було відраховано від подальшого навчання наказом від 24 грудня 2021 року №260, а позивач звернувся до суду з цим позовом 20 січня 2022 року, що підтверджується штемпелем відділення поштового зв`язку на конверті, у якому позовну заяву було надіслано до суду (арк. спр. 26), чим дотримав місячний строк звернення, визначений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Згідно із частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», суд

ВИРІШИВ:

Позов Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут (01011, місто Київ, вулиця Московська, будинок 45/1, ідентифікаційний код юридичної особи 24978555) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення коштів задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут 109912,97 грн (сто дев`ять тисяч дев`ятсот дванадцять гривен дев`яносто сім копійок) витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 02 травня 2022 року