Справа № 380/2482/22
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2022-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/2482/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання міністерства внутрішніх справ України по Львівській області" про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання міністерства внутрішніх справ України по Львівській області", в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка проявилася у невключенні ним до довідки від 08.07.2021 № 2423 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за прирівняною посадою поліцейського одного з видів грошового забезпечення, а саме: підвищення до посадового окладу в розмірі 25% (за службу на території населених пунктів, яким надано статус гірських);

- зобов`язати відповідача виготовити та направити до ГУ ПФУ у Львівській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за прирівняною посадою поліцейського станом на листопад 2019 року для перерахунку пенсії із обов`язковим включенням до грошового забезпечення всіх передбачених чинним законодавством видів грошового забезпечення, в тому числі і такого його виду, як підвищення до посадового окладу в розмірі 25% (за службу на території населених пунктів, яким надано статус гірських), а копію виготовленої довідки скерувати позивачу.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що до моменту звільнення і виходу на пенсію позивач працював (проходив службу) в Сколівському районному відділі Головного управління МВС України у Львівській області в місті Сколе. Згідно із «Переліком населених пунктів, яким відповідно до Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» надається статус гірських, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.08.1995 №647 (із подальшими змінами), місто Сколе на час проходження мною служби в ОВС та в подальшому було і залишається населеним пунктом, якому надано статус гірського населеного пункту. Відповідно до записів в грошовому атестаті № 1, виготовленому Сколівським РВ ГУ МВСУ у Л/о 20.01.2011, а також відповідно до протоколу ГУ ПФУ у Львівській області за пенсійною справою - (МВС) від 01.01.2011 при нарахуванні позивачу пенсії було враховано такий вид грошового забезпечення, як підвищення посадового окладу в розмірі 25% «гірських» (за особливі умови служби), як особі, що проходила службу в гірському населеному пункті. При підготовці довідки про розмір мого грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського від 08.07.2021 № 2423 для перерахунку пенсії (оригінал якої в подальшому скерований до ГУ ПФУ у Львівській області, а копія - позивачу) відповідач був зобов`язаний у цій довідні серед іншого вказати такий вид грошового забезпечення, як підвищення посадового окладу в розмірі 25% (за службу на території населених пунктів, яким надано статус гірських ), що в свою чергу також призвело б до збільшення розмірів (абсолютних величин) деяких інших зазначених в довідні видів грошового забезпечення, а саме: надбавки за стаж служби в поліції: надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції; премії та, як результат - до збільшення загального розміру грошового забезпечення. Однак, відповідач безпідставно незаконно не вніс до довідки від 08.07.2021 №2423 про розмір грошового забезпечення позивача інформацію про відсоткове підвищення посадового окладу в розмірі 25%, чим вчинив протиправну бездіяльність, що призвело до порушення прав на пенсійне забезпечення, передбачених Законом № 2262-ХІІ.

Ухвалою від 03.02.2022 суддя відкрила спрощене провадження в адміністративній справі, відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

Відповідач подав відзив на позовну заяву від 30.03.2022 (вх. № 23486), у якому зазначає, що пунктом 9 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» передбачено, що особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейським, які одержували перед звільненням зі служби персональні (збережені) посадові оклади, або підвищені посадові оклади за службу у високогірних місцевостях та на території гірських населених пунктів, пенсії обчислюються із звичайних, а не з персональних (збережених) або підвищених окладів. Вказує, що для врахування 25 % збільшення посадового окладу за роботу в гірській місцевості при визначенні розміру грошового забезпечення за листопад 2019 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» за прирівняною посадою поліцейського підстави відсутні. Сектор із соціально-гуманітарних питань ДУ «ТМО МВС України по Львівській області», в межах компетенції, та у відповідності до вимог наказу МВС України від 16.04.2021 № 291, видав ОСОБА_1 довідку про розмір грошового забезпечення від 08.07.2021 № 2423 за прирівняною посадою поліцейського, згідно з Постановою № 988 станом за листопад 2019 року з урахуванням надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції та премії, в розмірах доведених листом МВС України від 04.03.2021 № 8835/22- 2021. Враховуючи викладене, довідка про грошове забезпечення від 08.07.2021 № 2423 виготовлена відповідно до норм чинного законодавства, підстав для виготовлення нової довідки про грошове забезпечення немає. Просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач подав відповідь на відзив від 13.04.2022 (вх. № 27145), у якій вказує, що зміни до абзацу 1 пункту 9 Постанови № 393, якими передбачено, що особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які одержували перед звільненням зі служби підвищені посадові оклади за службу на території гірських населених пунктів, пенсії обчислюються із звичайних, а не з підвищених посадових окладів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 20.06.2012, і ці зміни суперечать вимогам абзацу 3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ, то відповідно вони є незаконними і не повинні братися до уваги.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до довідки від 08.07.2021 № 2423 виданої Державною установою Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за листопад 2019 згідно із постановою Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції від 11.11.2015 № 988 за прирівняною посадою поліцейського: заступника начальника відділу поліції: заступник начальника відділу поліції, розмір грошового забезпечення становить:

- посадовий оклад -3250,00 грн;

- оклад за спеціальним звання майор 2 000,00 грн;

- надбавка за службу в поліції (35 %) 1837,50 грн;

надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції (74,22 %) 5260,34 грн;

- премія (55,63) 6869,10 грн.

Всього 19 216,94 грн. Примітка: довідка складена на підставі рішення рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2019 № 826/12704/18 (набрало законної сили 19.11.2019) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 17.12.2019 у зразковій справі № 160/8324/19.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою від 14.06.2021, у якій просив відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 16.04.2021 № 291 «Про внесення змін до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 25.02.2019 № 129» виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення на моє ім`я для перерахунку пенсії із обов`язковим включенням до розміру грошового забезпечення відсоткового підвищення до посадового окладу (25% «гірських»); середніх розмірів надбавки за специфічні умови праці поліцейського за прирівняною посадою та середнього розміру премії станом на листопад 2019 року згідно листа Національної поліції України від 24.02.2021 № 2388/09/48-2021; інших обов`язкових надбавок, передбачених чинним законодавством України. Копію виготовленої довідки прошу надати на моє ім`я.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невключення ним до довідки від 08.07.2021 № 2423 про розмір грошового забезпечення підвищення до посадового окладу в розмірі 25% (за службу на території населених пунктів, яким надано статус гірських), позивач звернувся до суду з даним позовом.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон від 20.12.1991 № 2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII, пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

Статтею 43 Закону від 09.04.1992 № 2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Процитована норма статті міститься в розділі V "Обчислення пенсії", тобто в загальному розділі, та безпосередньо визначає складові грошового забезпечення для обчислення пенсій. При цьому під обчисленням слід розуміти процес отримання результату за допомогою дій над числами, кожне з яких є конкретним цифровим вираженням розміру складових грошового забезпечення.

Такий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 826/3858/18.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» умови оплати праці осіб, які працюють у гірських районах, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За змістом Постанови № 648 на підприємствах, в установах, організаціях, територіальних органах, територіальних підрозділах та військових частинах, розташованих на території населених пунктів, яким надано статус гірських, тарифні ставки і посадові оклади працівників, військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів та підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, визначені генеральною, галузевими та регіональними угодами як мінімальні гарантії в оплаті праці, а також встановлені за рішенням Кабінету Міністрів України або за його дорученням, підвищуються на 25 відсотків.

При цьому, згідно пункту 9 постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" від 17.07.1992 за № 393, особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, які одержували перед звільненням зі служби персональні (збережені) посадові оклади, або підвищені посадові оклади за службу у високогірних місцевостях та на території гірських населених пунктів, пенсії обчислюються із звичайних, а не з персональних (збережених) або підвищених посадових окладів.

Отже, відсутні підстави для врахування позивачу підвищеного посадового окладу за службу у високогірних місцевостях та на території гірських населених пунктів в довідці про розмір його грошового забезпечення за листопад 2019 року, оскільки пенсії обчислюються із звичайних, а не з персональних (збережених) або підвищених посадових окладів.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно приписів ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін на підтвердження своїх правових позицій, суд доходить переконання, що вимоги позивача не знаходять належного правового обґрунтування та спростовуються наявними у справі доказами, у зв`язку з чим, у задоволенні позову слід відмовити.

Щодо судового збору, то такий на підставі статті 139 КАС України покладається на позивача.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання міністерства внутрішніх справ України по Львівській області" про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 03.05.2022.

Суддя Кедик М.В.