Справа № 620/18914/21
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2022-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2022 року Чернігів Справа № 620/18914/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "СОСНИЦЬКІ АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ " до Державної екологічної інспекції у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування припису,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом Приватного підприємства «СОСНИЦЬКІ АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ» (далі також ПП «СОСНИЦЬКІ АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ», позивач) до Державної екологічної інспекції у Чернігівській області (далі також Інспекція, відповідач) про визнання протиправним та скасування припису від 20.09.2021 № 91/08.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що правопорушення, які стали підставою для прийняття оскаржуваного припису, не підтверджуються жодними доказами. Також, на думку позивача, оскаржуваний припис не містить чітку вказівку на дії, які повинен вчинити позивач для усунення порушень.

30.12.2021 ухвалою суду провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач у відзиві позов не визнав, та зазначає, що за результатами планової перевірки у позивача виявлено порушення ряду вимог законодавства, перелік та опис яких відображений в акті перевірки №91/08 від 14-17.09.2021. З метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час планової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього середовища, Державною екологічної інспекцією у Чернігівській області виданий припис №91/08 від 20.09.2021, яким приписано вжити певні заходи. Вказує на безпідставність аргументів позивача та вважає, що посадові особи відповідача діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ПП «Сосницькі аграрні інвестиції» є юридичною особою з 29.10.2007, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Основним видом діяльності за кодом КВЕД -01.11, вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (а.с. 29).

Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області на підставі наказу № 454 від 27.11.2020, повідомлення від 18.08.2021, наказу № 698 від 03.09.2021, направлення на проведення перевірки № 606 від 03.09.2021, у період з 14.09.2021 по 17.09.2021 проведено планову перевірку щодо дотримання ПП «СОСНИЦЬКІ АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ» вимог законодавства у сфері охорони навколишнього середовища. Вказані розпорядчі документи направлені відповідачу, що підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта» від 20.08.2021, наявним в матеріалах справи.

Підставою здійснення перевірки слугував план Держекоінспекції України із забезпечення реалізації державної політики щодо здійснення державного нагляду у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів на 2021 рік, затверджений наказом Держекоінспекції України від 27.11.2020 № 454.

За результатами перевірки підприємства, посадовими особами Інспекції складено акт № 91/08 від 14-17.09.2021, в якому зафіксовано порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища.

З метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час планової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього середовища, Інспекцією виданий припис №91/08 від 20.09.2021, яким приписано позивачу вчинити певні дії.

Вважаючи вказаний припис протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом «а» частини першої статті 20-2 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища від 25.06.1991 №1264-XII передбачено, що до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, зокрема про екологічну безпеку.

Положенням про Державну екологічну інспекцію України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №275 від 19.04.2017 визначено, що Державна екологічна інспекція у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Як убачається з пункту 4 Положення №275 Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, зокрема: у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів; про охорону атмосферного повітря; про охорону, захист, використання та відтворення лісів і т.д.

Так, Положенням №275 визначено, що Держекоінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право проводити перевірки з питань, що належать до її компетенції, видавати за їх результатами обов`язкові для виконання приписи, здійснювати контроль за їх виконанням; вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах.

Пунктом 7 Положення № 275 передбачено, що Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

У даному випадку Державна екологічна інспекція у Чернігівській області наділена повноваженнями на проведення перевірок за дотриманням суб`єктами господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V, із змінами і доповненнями (далі - Закон № 877-V).

Положеннями статті 7 указаного Закону передбачено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкта господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Нормами частини першої статті 8 Закону № 877-V встановлено, що орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право, зокрема, надавати (надсилати) суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків.

Отже, припис органу державного нагляду (контролю) є розпорядчим документом, в якому, з урахуванням характеру спірних правовідносин, мають бути наведені конкретні порушення суб`єктом господарювання норм законодавства про охорону навколишнього природного середовища, які вже мали місце на момент проведення перевірки, та встановлені строки усунення цих порушень, оскільки метою видання приписів є саме усунення таких виявлених порушень.

При цьому, відповідно до статей 72-76 КАС України, факт будь-якого правопорушення має бути підтверджено виключно належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. У свою чергу доказ вважається належним та допустимим, якщо він отриманий уповноваженим суб`єктом, з дотриманням належної правової процедури та є закріпленим у відповідному джерелі.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною другою статті 8 Закону № 877-V встановлено, що органи державного нагляду (контролю) та їх посадові особи під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) зобов`язані повно, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний нагляд (контроль) у межах повноважень, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону № 877-V орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право, зокрема відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону.

Отже, Інспекції надано право застосовувати інструментально - лабораторний контроль під час проведення перевірки, встановити наявність/відсутність порушень (чи здійснює джерело викиди, чи утворюються відходи і т.д.) і це можливо лише в реальному часі (шляхом інструментально - лабораторних досліджень).

Разом з тим, відповідачем не доведено, на підставі яких інструментально - лабораторних досліджень встановлено порушення позивачем норм законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Статтею 11 Закону № 877-V визначено, що суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний, зокрема надавати документи, зразки продукції, пояснення, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону.

Проте докази які б підтверджували, що відповідач скористався таким правом та витребовував у позивача відповідні документи (перелік), пояснення, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникли під час державного нагляду (контролю), а останнім цей обов`язок не виконано, відсутні.

Дослідивши зміст оскаржуваного припису, суд встановив, що його вимоги носять рекомендаційний характер, які необхідно дотримуватись в майбутньому, не містять інформації щодо конкретних порушень вимог природоохоронного законодавства та переліку дій, які необхідно виконати для усунення вказаних порушень і не містять способу їх усунення з посиланням на вимоги природоохоронного законодавства.

При цьому діючим законодавством у сфері здійснення державного нагляду (контролю) визначено суть припису виключно як обов`язкову письмову вимогу щодо усунення конкретних порушень норм законодавства у визначені строки.

Припис не може бути декларативним, тобто містити посилання на загальні норми, яких підприємство повинно дотримуватися повсякчасно протягом всієї своєї діяльності і без наявності такої вимоги контролюючого органу та повинен містити вказівки на конкретні порушення норм чинного законодавства, які виявлені в процесі перевірки, із зазначенням терміну і способів їх усунення.

Отже, включення до змісту припису вимог, які не спрямовані на усунення конкретних виявлених порушень законодавства, а носять загальний рекомендаційний характер, суперечить суті та меті припису як розпорядчого документу, що складається за результатами заходу державного нагляду.

Вказана правова позиція відповідає наведеній Верховним Судом у постановах від 23.12.2020 у справі №815/132/17, від 12.09.2019 у справі №440/3838/18 та від 05.06.2019 у справі №816/581/16.

Так, надаючи правову оцінку вимогам оскарженого припису, суд зазначає таке.

Як на підставу своїх вимог відповідач у пунктах 1,2,3,4, 5,6 припису покликається на положення пунктів «г», «д», «й» статті 17, статті 33,34, Закону України «Про відходи» від 05.03.1998 № 187/98-ВР (далі також Закон № 187/98-ВР), постанови КМУ від 18.02.2016 № 118.

Суд зазначає, що пунктами «г», «д», «й» статтями 17 Закону України «Про відходи» передбачено обов`язки суб`єктів господарської діяльності у сфері поводження з відходами, однак в оскаржуваному приписі контролюючим органом не зазначено, на усунення яких встановлених порушень, підтверджених належними доказами, направлена така вимога.

Також відповідач посилається на положення статей 33,34 вказаного Закону, які визначають заходи і вимоги щодо запобігання або зменшення утворення відходів та екологічно безпечного поводження з ними, проте не надає належні докази на підтвердження, які конкретні заходи та вимоги, передбачені наведеними нормами, не вжито та не виконано позивачем.

Посилання у приписі №91/08 від 20.09.2021 на порушення позивачем статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» суд відхиляє, оскільки положеннями вказаної норми встановлено порядок регулювання викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарних джерел, але в чому виразилося порушення позивачем вказаного порядку, та яким чином це встановлено, відповідачем не доведено.

У пунктах 9-13 припису №91/08 від 20.09.2021 відповідач також посилається на порушення інших норм, якими зокрема передбачено:

- статтею 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» - заходи щодо охорони атмосферного повітря;

- статтями 44,49 Водного кодексу України - обов`язки водокористувачів, право на здійснення спеціального водокористування;

- статями 9,11 Закону України «Про пестициди та агрохімікати» - вимоги до виробництва, транспортування, торгівлі, зберігання, застосування, утилізації, знищення та знешкодження пестицидів і агрохімікатів

- пунктами 26,41 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування»- види обов`язкового страхування;

У пунктах 14-18 вказаного припису зазначені статті 20-2, 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», якою передбачена компетенція центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища. Екологічні вимоги до розміщення, проектування, будівництва, реконструкції, введення в дію та експлуатації підприємств, споруд та інших об`єктів; стаття 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», якою визначена процедура здійснення оцінки впливу на довкілля у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності.

Однак на підтвердження обставин, які викладені у вказаному приписі, відповідачем не додано жодних доказів, які б доводили суду фактичне існування описаних порушень і, відповідно, необхідність їх усунення.

Такі дії відповідача щодо опису виявлених порушень мають ознаки формального підходу до проведення перевірки, що впливає на законність та обґрунтованість дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, з урахуванням усіх обставин, які відображені у приписі, суд дійшов висновку, що вимоги припису жодним чином не свідчать про його спрямування саме на усунення конкретних порушень природоохоронного законодавства, що в свою чергу свідчить про невідповідність змісту такого припису визначеній законодавством меті його винесення та є самостійною і достатньою підставою для його скасування.

Судом враховується, що згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Приймаючи до уваги встановлені у справі фактичні обставини справи та наведені вище правові норми, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність винесення спірного припису, що є підставою для визнання його протиправним і скасування та задоволення позовних вимог.

Щодо питання про стягнення судового збору та понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн та судового збору, суд зазначає таке.

Як видно з матеріалів справи, за подання позову сплачено судовий збір в розмірі 2240 грн, що підтверджено платіжними дорученнями № 1070 від 28.09.2021 та № 1212 від 02.12.2021. Документи про сплату витрат на правничу допомогу позивачем суду не надано.

Суд зауважує, що як слідує з положень статей 134, 139 КАС України, витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, а розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналогічну позицію висловлено у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 280/1765/19 у якій, зокрема, зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В силу частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: Договір про надання правової допомоги № 76 від 23.09.2021, додаток №1 до Договору, акт надання послуг від 29.09.2021, розрахунок судових витрат до позовної заяви, ордер ( а.с.48- 55).

Проте, доказів здійснення оплати доказів (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки) позивачем не надано.

Також суд не приймає до уваги додаток № 1 до Договору та акт наданих послуг від 29.09.2021, оскільки зазначені документи містять інформацію про понесення витрат позивачем за складання позовної заяви на податкові повідомлення рішення та участь представників позивача у судових засіданнях Сумського окружного адміністративного суду.

Отже, позивачем не підтверджено понесення судових витрат на професійну правничу допомогу, тому такі витрати розподілу та присудженню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, на користь позивача підлягає стягненню, сплачений ним при поданні позовної заяви, судовий збір в розмірі 2240,00грн.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати припис Державної екологічної інспекції у Чернігівській області №91/08 від 20.09.2021.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції у Чернігівській області на користь Приватного підприємства «СОСНИЦЬКІ АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ» судовий збір в розмірі 2240,00 грн (дві тисячі двісті сорок грн), сплачений відповідно до платіжних доручень № 1070 від 28.09.2021 та № 1212 від 02.12.2021.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: Приватне підприємство "СОСНИЦЬКІ АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ" вул.Чернігівська, 15,смт.Сосниця,Сосницькмй р-н,Чернігвська обл. .

Відповідач: Державна екологічна інспекція у Чернігівській області вул.Малясова, б.12,м.Чернігів,14017 .

Повний текст рішення виготовлено 04 травня 2022 року.

Суддя І.І. Соломко