Справа № 120/88/22-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 травня 2022 р. Справа № 120/88/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Віятик Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Базилишеної С.Б.

представника позивача: Кудрик Я.О,,

представника відповідача: Бертман Р.П.,

третьої особи: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) з вимогами про скасування постанови державного виконавця від 20.12.2021 про накладення на позивача штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Ухвалою суду від 10.01.2022 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

24.01.2022 позивачем подано матеріали на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 28.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку, визначеному статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) без повідомлення учасників справи. Цією ж ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1

10.02.2022 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з наступних підстав.

Зазначає, що на виконанні в Управлінні забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебуває виконавче провадження № 66576384 від 20.12.2021 року з примусового виконання виконавчого листа № 120/7969/20-а, виданого 07.07.2021 року Вінницьким окружним адміністративним судом, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати. Однак, рішення суду боржником залишається невиконаним, оскільки не здійснено нарахування та виплату ОСОБА_1 такої компенсації. На переконання відповідача, державний виконавець зобов`язаний вчинити всі заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, у зв`язку з чим, наділений повноваженнями щодо накладення штрафів на боржника.

09.03.2022 від третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких на думку третьої особи, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області умисно ухиляється від виконання судового рішення, хоча може та зобов`язане його виконати. Вважає, що рішення суду по справі фактично не виконано, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Ухвалою суду від 19.07.2022 розгляд справи призначено на 27 квітня 2022 року.

Ухвалою суду від 27.04.2022 відкладено судовий розгляд справи на 03.05.2022.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив скасувати оскаржувану постанову.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав вказаних у відзиві на позов. Додатково зазначивши, що підставами для прийняття постанови про накладання штрафу слугувало рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/7969/20 від 18.03.2021, виконавчий лист № 120/7969/20 від 07.07.2021 та заява ОСОБА_1 про невиконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 30 вересня 2015 року був звільнений з органів внутрішніх справ на пенсію за вислугою років відповідно до Закону України №2262-ХІІ від 09.04.1992 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" у розмірі 56% від сум грошового забезпечення.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду справі № 120/7969/20-а від 18.03.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати.

07.07.2021 Вінницьким окружним адміністративним судом по даній справі видано виконавчий лист № 120/7969/20-а.

20.08.2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 66576384 з примусового виконання виконавчого листа № 120/7969/20 від 07.07.2021, копія якої направлена сторонам виконавчого провадження. При цьому боржнику встановлено 10-денний строк для виконання рішення суду.

Разом з тим, позивачем, у відповідь щодо виконання вказаної постанови, надіслано лист № 0200-0802-5/53514 від 01.09.2021 року в якому повідомлено, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб (далі - Постанова №103) відповідно до грошового забезпечення визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області самостійно проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016 ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, наданої Ліквідаційною комісією УМВС України у Вінницькій області №15652 сума грошового забезпечення що враховується для перерахунку пенсії - 8168,72грн.

Зазначили, що в подальшому також проведено перерахунок на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.04.2018 у справі за №132/4056/17 відповідно до довідки №15652 з сумою грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії - 8163,85грн. Таким чином, оскільки в результаті перерахунку на виконання рішення суду по справі №132/4056/17 розмір пенсії зменшився, тому було встановлено доплату до попереднього розміру пенсії в сумі 2,72 грн. Компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії позивачу на виконання рішення суду у справі №120/7969/20-а від 18.03.2021 не нараховувалась і не виплачувалась в зв`язку з відсутністю заборгованості та донарахування сум пенсії за рішенням суду №132/4056/17.

27.10.2021 ОСОБА_1 звернувся до відділу примусового виконання рішень у Вінницькій області із заявою, в якій просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області виконати рішення суду у справі № 120/7969/20 та нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії за період з 01.01.2016 року по день фактичної виплати - 04.06.2021.

09.11.2021 відповідачем на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області направлено вимогу державного виконавця № 16476/2.3-22/6, відповідно до якої зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати за період з 01.01.2016 року по день фактичної виплати 04.06.2021.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області на вищевказану вимогу державного виконавця надано лист № 0200-0802-5/75292 від 19.11.2021, в якому вказав ті самі підстави що і в попередньому листі від 01.09.2021, а саме про неможливість нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, оскільки така компенсація не нараховувалась в зв`язку з відсутністю донарахованих сум пенсії за рішенням суду.

20.12.2021 відповідач прийняв постанову про накладення на позивача штрафу в розмірі 5100,00 грн. згідно з ч. 1 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" за невиконання рішення суду без поважних причин, що зобов`язує боржника вчинити певні дії. Зобов`язано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів. Не погоджуючись з вказаною постановою, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області звернулось з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з частиною першою статті 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частинами другою, четвертою статті 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Питання примусового виконання судових рішень регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

У відповідності до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктами 1, 16 частини 3 статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно із частиною шостою статті 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 63 Закон №1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначається вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та міститься попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно частини 1 статті 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Приписами частини 2 статті 75 Закону №1404-VIII визначено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення Закону №1404 в контексті цієї справи, потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

У площині спірних правовідносин суд, даючи оцінку правомірності спірної постанови про накладення на позивача штрафу за невиконання судового рішення без поважних причин, вважає за необхідне насамперед з`ясувати, що саме за цим судовим рішенням позивач як боржник мав би виконати.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 в грудні 2017 року звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести з 01.01.2016 року перерахунок та виплату пенсії відповідно до довідки №15652 про розмір грошового забезпечення, яка виготовлена Ліквідаційною комісією УМВС України у Вінницькій області.

Ухвалою суду від 07.02.2018 прийнято до свого провадження адміністративну справу 132/4056/17.

Вподальшому, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.02.2018 року №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, якою врегульовано проведення перерахунку пенсій відповідно до постанови КМУ від 15.11.2015 року №988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, на виконання постанови Кабінету Міністрів України №103, в березні 2018 року проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, наданої Ліквідаційною комісією УМВС України у Вінницькій області, де сума грошового забезпечення для обчислення пенсії становила 8168,72 грн.

Згідно протоколу перерахунку пенсії на підставі Постанови № 103, за наслідками перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 становив 4574,48 грн. та з врахуванням надбавки на непрацездатну дитину віком до 18 років загальний розмір пенсії склав 5111,48 грн.

Сума різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та розміром отриманої пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 по 31.12.2017 становила 50237,38 грн. та виплачувалася відповідно до Постанови №103 в такому порядку:

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року;

з 1 січня 2020 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Крім того, 24.12.2019 Кабінетом Міністрів України було винесено постанову №1088 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян», якою встановлено, що особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) з 1 січня 2020 р. виплачується пенсія, яка з 1 січня 2016 р. перерахована з розміру грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсії, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом), та щомісяця проводиться виплата 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої з 1 січня 2016 р., та місячним розміром пенсії, отриманої особою за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р., до забезпечення повної виплати розрахованої суми різниці.

Так, в період з 01.01.2019 по 01.06.2021 позивачу виплатили суми підвищення перерахованої пенсії з 01.01.2016 по 31.12.2017 в розмірі 50237,38 грн. донарахованих на виконання вимог Постанови № 103.

В той же час, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 132/4056/17 від 19.04.2018 зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести з 01.01.2016 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки №15652 про розмір грошового забезпечення, яка виготовлена Ліквідаційною комісією УМВС України у Вінницькій області, в якій сума грошового забезпечення для перерахунку пенсії становить 8163,85 грн.

На виконання вказаного рішення суду пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії (8163,85 * 56% ) в результаті чого її розмір зменшився з 4574,41 грн. до 4571,76 грн. і пенсійним органом було встановлено доплату до попереднього розміру пенсії в сумі 2,72 грн.

Рішення суду у справі № 120/7969/20-а мотивоване необхідність нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів в зв`язку виплатою в квітні 2018 донарахованої суми пенсії позивача за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року за наслідками виконання рішення суду у справі № 132/4056/17 від 19.04.2018 про перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі нової довідки.

Таким чином, зміст правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що лише невиконання боржником рішення суду без поважних на те причин тягне за собою наслідки, встановлені приписами Закону України "Про виконавче провадження".

Тобто, на час прийняття рішення про накладення штрафу, державний виконавець має встановити факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

З наведеного слідує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, але не зробив цього.

Проте судом не встановлено факту виплати заборгованості на виконання рішення суду у справі №132/4056/17 від 19.04.2018, оскільки розмір пенсії ОСОБА_1 за наслідками перерахунку пенсії на виконання вказаного рішення не змінився, відповідно і не нарахувалася компенсація втрати частини доходів. Вказані обставини не можуть вважатися невиконанням боржником судового рішення без поважних причин.

Встановлені обставини справи вказують на неповне з`ясування державним виконавцем обставин та причин невиконання позивачем рішення суду у справі № 120/7969/20-а в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої пенсії. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

З огляду на викладене суд доходить висновку про неправомірність та передчасність оскаржуваної постанови від 20.12.2021 про накладення на позивача штрафу в розмірі 5100,00 грн. за невиконання без поважних причин рішення суду зобов`язального характеру у виконавчому провадженні № 66576384.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши основні доводи учасників справи, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані позивачем і третьою особою, суд приходить до переконання, що заявлений позов є підставним та підлягає задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд зазначає про наступне.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що позивач є органом державної влади, тобто суб`єктом владних повноважень, що не дає правових підстав для відшкодування позивачу судових витрат на сплату судового збору. Разом з тим, такі доводи суд вважає необґрунтованими оскільки у спірних правовідносинах суб`єктом владних повноважень виступає саме Управління, посадовою особою якого (державним виконавцем) щодо позивача прийнято індивідуальний акт (рішення) при здійсненні владно-управлінських функцій.

При цьому, сам по собі статус позивача у справі як органу державної виконавчої влади, автоматично не свідчить про наявність у позивача статусу суб`єкта владних повноважень в розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Таким чином у спірних правовідносинах позивач немає статусу суб`єкта владних повноважень, а вважаться учасником виконавчого провадження (юридичною особою), який звернувся до адміністративного суду за захистом своїх прав та інтересів у зв`язку з прийняттям державною виконавчою службою (суб`єктом владних повноважень) індивідуального рішення (акта).

Аналогічного висновку дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 08.04.2021 року у справі 120/7464/20-а.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 2270 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову від 20.12.2021 головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Бертман Руслани Павлівни про накладення штрафу в сумі - 5100 грн. на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні № 66576384.

Стягнути на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при зверненні до адміністративного суду судовий збір в розмірі 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, )

Відповідач: Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, )

Третя особа: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Рішення в повному обсязі складено: 03.05.2022 р.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна