Справа № 140/8264/21
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2022-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/8264/21 пров. № А/857/22351/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Матковської З.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь-зерно-продукт» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року, ухвалене суддею Сорокою Ю.Ю. у м. Луцьку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 140/8264/21 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь-зерно-продукт» до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому, з уточненням позовних вимог, просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 241/33000703 від 28.08.2021 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 40000 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не встановив та не зареєстрував витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники для акцизного складу. Натомість, твердження позивача про наявність форс-мажорних обставин, які пов`язані із тим, що контрагент позивача не зміг вчасно поставити витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники через запровадження на території України карантинних обмежень, суд відхилив, через необґрунтованість цих доводів і відсутність причинного зв`язку.

Не погодившись із цим рішенням суду його оскаржив позивач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про задоволення позову.

Свою позицію обґрунтовує тим, що відповідальність за не встановлення те реєстрацію витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників настає після 01.04.2020 року. Позивач уклав договір на поставку вказаних технічних приладів у січні 2020 року, однак, через запроваджені карантинні обмеження, підприємство-контрагент не змогло їх вчасно розмитнити та поставити для позивача.

Ці обставини суд першої інстанції не взяв до уваги, а тому прийняв, на думку позивача, неправильне рішення.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що відповідач провів фактичну перевірку позивача з питань дотримання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, за результатами якої склав акт перевірки № 03/191/09-05/31496816 від 09.10.2020 року.

Під час перевірки відповідач зафіксував порушення позивачем пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України.

На підставі акта перевірки № 03/191/09-05/31496816 від 09.10.2020 року, відповідач 29.10.2020 року прийняв податкове повідомлення-рішення № про застосування до ТзОВ «Волинь-зерно-продукт» штрафних (фінансових) санкцій в сумі 42 000, 00 грн.

14.07.2021 року ДПС України, за результатами розгляду скарги ТзОВ «Волинь-зерно-продукт» прийняло рішення № 16068/6/99-00-06-03-01-06 яким скасувало штрафну санкцію за неподання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального на суму 2000 грн., в іншій частині, щодо застосування штрафної санкції у розмірі 40000 грн. за не обладнання акцизного складу рівнемірами-лічильниками та витратомірами-лічильниками, залишив без змін.

За результати розгляду скарги відповідач скасував податкове повідомлення-рішення № від 29.10.2020 року та прийняв нове податкове повідомлення-рішення № 241/33000703 від 28.08.2021 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 40000 грн. за порушення вимог пп.230.1.2, п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Підпунктом 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України передбачено, що акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Відповідно до пункту 128-1.1 статті 128-1 Кодексу, необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20 000, 00 грн. за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу.

Пунктом 18 підрозділ 5 розділ XX ПК України передбачено, що норми статті 128-1 Кодексу застосовуються:

1) з 01 липня 2019 року - до розпорядника акцизного складу, на акцизному складі якого розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20000 куб. метрів;

2) з 01 жовтня 2019 року - до розпорядника акцизного складу, на акцизному складі якого розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів;

3) з 01 квітня 2020 року - до розпорядника акцизного складу, на акцизному складі якого розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу).

Отже, за змістом вказаних норм, для здійснення реалізації пального, розпорядники акцизних складів де розташовані резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, до 01.04.2020 року зобов`язані були обладнати їх витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками, а також зареєструвати їх у Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі. Недотримання цієї вимоги є підставою для накладення штрафу у встановленому розміру.

Факт відсутності, станом на 01.04.2020 року, витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального на акцизному складі, встановлений в ході перевірки сторонами не заперечується.

Водночас, позивач цю обставину пояснює тим, що ТзОВ «Славутич», з яким позивач 14.01.2020 року уклав договір про придбання лічильників, не змогло у строк до 01.04.2020 року їх поставити, через обмеження встановлені у пункті перетину кордону, що пов`язані із запровадженим на території України карантином, у зв`язку із поширенням коронавірусної інфекції.

Тому позивач вважає, що вжив усіх заходів залежних від нього для недопущення порушення норми пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України.

Проте, апеляційний суд відхиляє наведені доводи позивача, оскільки позивач не надав доказів того, що введені на території України карантинні обмеження через поширення коронавірусної інфекції, не дозволили позивачу отримати лічильники рівнеміри та витратоміри протягом, майже, трьох місяців з моменту укладення договору.

Водночас, лист ТзОВ «Славутич», який мав обов`язок поставити позивачу лічильники рівнеміри та витратоміри, не підтверджений жодними доказами та вказівкою на конкретні факти, які унеможливили виконати договір вчасно.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що форс-мажорні обставини, відповідно до Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», підтверджуються, за заявою зацікавленої особи, сертифікатами, які видає Торгово-промислова палата України чи її регіональні органи.

Вказаного вище документа позивач не подав, а тому позивач, у конкретному випадку, не може посилатися на таку форс-мажорну обставину, як запровадження в Україні карантину через поширення коронавірусної інфекції і неможливість у зв`язку із цим отримати лічильники.

Тому апеляційний суд відхиляє твердження позивача про відсутність його вини у порушенні норм пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України, оскільки ці твердження не підтверджені належними та достатніми доказами.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь-зерно-продукт» залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року в справі № 140/8264/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська
Постанова складена 02.05.2022 року