Справа № 591/8352/21
Суддя: Северинова А. С.
Дата ухвалення: 2022-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/8352/21
Провадження № 2-а/591/33/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2022 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі судді Северинової А.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи справу № 591/8352/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову серії БАБ № 593028 від 10 листопада 2021 року у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10 листопада 2021 року інспектором взводу № 1 роти № 4 БУПП в Чернігівській області лейтенантом поліції Єргалієвим О.М. було винесено відносно нього постанову серії БАБ № 593028 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП України. У постанові зазначено, що ним порушено п. 12.4 ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що його протиправно було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки правопорушення було зафіксовано приладом TruCam, у достовірності показників якого він має сумнів, так як даний прилад використовувався інспектором не у закріпленому статично автоматичному режимі, а переносився на руках. Крім цього, при розгляді справи по суті заявив клопотання про бажання скористатися юридичною допомогою фахівця в галузі права, однак отримав відмову, що і змусило звернутися до суду.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 30 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

22 грудня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити повністю в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , а винесену постанову серії БАБ № 593028 від 10.11.2021 - залишити без змін. Відзив обґрунтовує тим, що до участі у справі не залучений Департамент патрульної поліції, який є належним відповідачем у вказаній категорії справ. Зазначає, що 10 листопада 2021 року о 14 годині 07 хв. на автодорозі М01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі 76 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Duster, номерний знак НОМЕР_1 у населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.45, рухався зі швидкістю 73 км/год., при дозволених 50 км/год., при цьому перевищив встановлену обмежену швидкість на 23 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TruCam II LTI 20/20 ТС008294, чим порушив вимоги п.п. 12.4 ПДР. Вважає, що поліцейський дотримався передбаченої законодавством процедури з розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повідомив про причину зупинки транспортного засобу, ознайомив водія із правами, якими користується особа, стосовно якої проводиться розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності, та жодним чином не перешкоджав водієві у реалізації вказаних прав, в тому числі надав можливість ознайомитися з відеозаписом вчиненого правопорушення та іншими передбаченими законом правами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 листопада 2021 року інспектором взводу № 1 роти № 4 БУПП в Чернігівській області лейтенантом поліції Єргалієвим О.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 593028 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн (а.с. 11).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 10 листопада 2021 року о 14 годині 07 хв. на автодорозі М01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі 76 км, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Duster, номерний знак НОМЕР_1 у населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.45, рухався зі швидкістю 73 км/год. при дозволених 50 км/год., при цьому перевищив встановлену обмежену швидкість на 23 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TruCam LTI 20/20 ТС008294, чим порушив вимоги п.п. 12.4 ПДР України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з постанови про адміністративне правопорушення від 10 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, 10 листопада 2021 року о 14 годині 07 хв. на автодорозі М01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі 76 км, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Duster, номерний знак НОМЕР_1 у населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.45, рухався зі швидкістю 73 км/год. при дозволених 50 км/год., при цьому перевищив встановлену обмежену швидкість на 23 км/год., чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України порушення швидкісного режиму в населених пунктах. Швидкість вимірювалась за допомогою приладу «TruСam LTI 20/20 ТС008294.

Згідно з п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 р. 1306 (далі Правила дорожнього руху) у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км./год.

Суд дослідив наявний долучений відповідачем відеозапис з нагрудної камери поліцейського, згідно якого встановлено, що водія ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції у зв`язку з перевищенням швидкості руху транспортного засобу в межах населеного пункту.

В той же час, судом встановлено та відповідачем у відзиві не заперечується, що позивач під час розгляду справи виявив бажання скористатись правничою допомогою, у задоволенні якого працівником патрульної поліції було необґрунтовано відмовлено.

Крім того, з доданих до відзиву документів вбачається, що позивач звернувся із письмовим клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю скористатися правовою допомогою на місці зупинки та його бажанням звернутися до юриста або іншого фахівця у галузі права. Проте у задоволенні вказаного письмового клопотання також було відмовлено.

Таким чином, суд дійшов висновку, що поліцейський під час розгляду адміністративної справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності при заявлених ним обґрунтованих клопотань і реалізації наданих йому ст. 268 КУпАП прав, відмовив позивачу оголосити перерву у розгляді справи, тим самим позбавив позивача права скористатися послугами адвоката при невизнанні своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення та відразу прийняв постанову про застосування до позивача адміністративного стягнення.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зазначене право на правову допомогу гарантується статтею 59 Конституції України: «Кожен має право на правову допомогу… Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав». Дане право є непорушним та не може бути обмежене в жодному випадку згідно зі ст. 64 Конституції України: «Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За таких обставин, суд вважає, що такими діями відповідач порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що наведені порушення процесуальних норм не дають можливості повно і всебічно встановити всі обставини у справі, забезпечити реалізацію водієм наданих йому прав, передбачених ст. 268 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, вказане унеможливлює об`єктивний та всебічний розгляд справи.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 10.11.2021 серії БАБ № 593028.

Такий висновок ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду, викладеній у ряді постанов.

Так, 18 лютого 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 524/9827/16-а, адміністративне провадження №К/9901/20742/18 (ЄДРСРУ №87657275) досліджував правомірність постанови поліцейського складеної на місті зупинки ТЗ без надання права водію скористатися правовою допомогою адвоката.

Верховний Суд зазначив наступне.

"Справи, які віднесено до компетенції Національної поліції відповідають вимогам ч. 4 ст. 258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення. Працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанову у справах про адміністративні правопорушення з порушенням ПДР на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» - не є тотожними та мають різне цільове спрямування.

Вказане вбачається з рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, в якому зазначено, що: «Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв`язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України».

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

В рамках даної справи було встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення водій виявив бажання скористатись правовою допомогою, про що надав інспектору усне клопотання, однак, інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Вказаними діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, а тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення."

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем, як посадовою особою, що здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення, не вжито дій, спрямованих на забезпечення можливості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, у ході судового розгляду справи не доведено дотримання прав позивача, передбачених ст. 268 КУпАП, а отже і процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, судовий збір в розмірі 454 грн, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом, підлягає стягненню з Департаменту патрульної поліції, за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 77, 139, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 593028 від 10 листопада 2021 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 454 грн.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 02 травня 2022 року.

Суддя А.С. Северинова