Справа № 260/1086/22
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2022-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2022 року м. Ужгород№ 260/1086/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаврилка С.Є., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2022 року до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в особі представника - адвоката Гончарова Валентина Вікторовича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області (90575, Закарпатська область, Тячівський район, смт. Солотвино, вул. Харківська, 1, ), якою просить суд: "1. Визнати протиправною бездіяльність Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області () по залишенню без розгляду по суті заяви-клопотання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 04 січня 2022 року та зобов`язати дану селищну раду розглянути по суті вказане звернення і за наслідком його розгляду прийняти рішення про затвердження технічної документації або вмотивоване рішення про відмову у її затвердженні; 2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) всі судові витрати по справі, а саме 992,40 грн. судового збору і 10000,00 грн. витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката.".

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 березня 2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та (або) виклику учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у 2019 році набув у власність житловий будинок АДРЕСА_3 . 04 січня 2022 року позивач звернувся до Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за вказаною адресою, та про передачу йому безоплатно у власність земельної ділянки з кадастровим номером :002:001:0150, площею 0,0841 га. Проте, відповідачем, посилаючись на норми статті 9 Закону України "Про адміністративні послуги", було повідомлено позивача, що дозвіл на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки - це адміністративна послуга, яка надається через Центр надання послуг Селищної ради. Тому, для отримання цієї послуги позивачу необхідно особисто (або через уповноваженого представника) звернутися до Центру надання адміністративних послуг Селищної ради. При цьому, Селищна рада повернула позивачеві його заяву-клопотання від 04 січня 2022 року з відповідною технічною документацію без розгляду. А відтак, позивач вважає, що відповідачем фактично не було розглянуло по суті його заяву від 04 січня 2022 року, у зв`язку із чим допустив протиправну бездіяльність уповноваженого органу, а тому звернувся з даним позовом до суду.

Відповідачем було надано відзив на позовну заяву згідно якого, відповідач не погоджується з позовними вимогами з огляду на те, що Солотвинською селищною радою Тячівського району Закарпатської області, у встановлений законом термін, розглянуто вищевказану заяву-клопотання та надано відповідь, в якій позивачу роз`яснено, що дозвіл на затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки - це адміністративна послуга, яка надається через "Центр надання адміністративних послуг Солотвинської селищної ради Тячівського району" у відповідності до статті 9 Закону України "Про адміністративні послуги".

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Листом від 04 січня 2022 року позивач звернувся до Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_3 , та про передачу йому безоплатно у власність земельної ділянки за вказаною адресою з кадастровим номером :002:001:0150, площею 0,0841 га. До заяви позивачем було долучено технічну документацію із землеустрою та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.а.с. 6-10).

Листом від 12 січня 2022 року № 05-39/3 Солотвинська селищна рада Тячівського району Закарпатської області повідомила позивача, що затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - це адміністративна послуга, яка надається через Центр надання послуг Солотвинської селищної ради. Тому, для отримання цієї послуги Позивачу необхідно особисто (або через уповноваженого представника) звернутися до Центру надання адміністративних послуг Солотвинської селищної ради (а.с. 12).

Позивач вважаючи таку поведінку Солотвинської селищної ради протиправною, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Конституція України гарантує право власності на землю, яке набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (стаття 14 частина 2 Конституції України).

Таке право реалізується громадянами та юридичними особами та державою на правових титулах володіння, користування та розпорядження земельними ділянками.

Відповідно до положень статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Згідно із статтею 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до статті 10 частини 1 Закону України "Про місцеве самоврядування" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до статті 26 частини 1 пункту 34 Закону України "Про місцеве самоврядування" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно із статтею 24 частиною 3 Закону України "Про місцеве самоврядування" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

У відповідності до статті 42 частини 4 пункту 3 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільський, селищний, міський голова підписує рішення ради та її виконавчого комітету.

Суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, у тому числі перелік повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин врегульовано Земельним кодексом України від 25 жовтня 2001 року № 2768-III (далі - Земельний кодекс України, ЗК України, тут і надалі чинний на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 12 Земельного кодексу України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно зі статтею 116 частиною 1 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено у статті 118 Земельного кодексу України.

За приписами статті 118 частини 2 Земельного кодексу України у разі подання клопотання про приватизацію земельної ділянки на якій розташований житловий будинок, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову.

Відповідно до статті 118 пункту 6 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для приватизації земельної ділянки, яка перебуває у користуванні, особа має звернутись із відповідною заявою, за результатом розгляду якої, визначені в ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень.

Разом з тим, спірним питанням у даній справі є те, чи у визначений законодавством спосіб позивач звернувся до відповідача із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Відповідно до статті 1 пунктів 1, 3 Закону України "Про адміністративні послуги" адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов`язків такої особи відповідно до закону; суб`єкт надання адміністративної послуги - орган виконавчої влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, державний реєстратор, суб`єкт державної реєстрації, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги.

У відповідності до статті 9 частини 1 пункту 1 Закону України "Про адміністративні послуги" адміністративні послуги надаються суб`єктами надання адміністративних послуг безпосередньо або через центри надання адміністративних послуг.

Таким чином, Законом України "Про адміністративні послуги" передбачено, що суб`єктом надання адміністративної послуги є, зокрема орган місцевого самоврядування, що уповноважений надавати адміністративні послуги безпосередньо або через центри надання адміністративних послуг.

Відповідно до вимог статті 10 частини 4 Закону України "Про адміністративні послуги" у разі надання адміністративної послуги суб`єктом надання адміністративних послуг, який діє на засадах колегіальності, рішення про надання адміністративної послуги або про відмову в її наданні приймається у строк, визначений частиною першою або другою цієї статті, а в разі неможливості прийняття зазначеного рішення у такий строк - на першому засіданні (слуханні) після закінчення цього строку.

Таким чином, органом владних повноважень, який надає адміністративну послугу позивачу щодо затвердження технічної документації із землеустрою є Солотвинська селищна рада, в силу зазначених вище повноважень, котрі покладені на неї Земельним кодексом України та Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Таким чином, встановлені судом обставини, свідчать про допущення відповідачем протиправної бездіяльності, яка полягає у неприйнятті ним жодного з тих рішень, які передбачені Земельним кодексом України, у визначений законом строк.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки відповідач не прийняв жодного передбаченого законом рішення за наслідком розгляду заяви позивача, а лише надав останньому лист, суд не надає оцінки вказаним у цьому листі підставам, оскілки такий документ не є рішенням суб`єкта владних повноважень (індивідуальним актом) у розумінні статті 19 КАС України.

Таким чином, за наслідками розгляду заяв позивача, відповідачем не було прийнято жодного акту ради, як суб`єкта земельних правовідносин, у формі рішення.

Разом з тим, відсутність рішення селищної ради про затвердження або відмову у затвердженні технічної документації із землеустрою свідчить про її протиправну бездіяльність.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що має місце протиправна бездіяльність щодо неналежного розгляду клопотань позивача.

Разом з тим, суд наголошує, що позивач як особа, що діяла відповідно до закону та вчинила всі необхідні дії, спрямовані на отримання позитивного результату щодо затвердження технічної документації із землеустрою, не повинна нести надмірний тягар наслідків протиправних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Відсутність належним чином оформленого рішення відповідача про затвердження (відмову у затвердженні) технічної документації із землеустрою, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду питання суті заяви ОСОБА_1 від 04 січня 2022 року.

За правилами, встановленими статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до статті 77 частини 2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог статті 254 частини 4 КАС України, суд зобов`язує відповідача вирішити питання, щодо якого звернувся позивач з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є саме зобов`язання відповідача розглянути питання щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_3 , та передачу її у власність.

Одночасно, суд вважає за необхідне вказати, що зобов`язуючи суб`єкта владних повноважень виконати свої безпосередні обов`язки в порядку, встановленому законом, не вказуючи при цьому, яке конкретно рішення необхідно прийняти, суд не втручається в дискреційні повноваження державного органу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 134 частини 1 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (стаття 134 частина 2 КАС України).

Відповідно до статті 134 частини 3 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із статтею 134 частиною 4 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до статті 134 частин 5-7 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 грудня 2018 року у справі № 826/856/18.

Суд констатує, що відповідачем не заявлялося клопотання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а відтак не виконано обов`язку щодо доведення неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд з власної ініціативи позбавлений можливості, відповідно зменшувати розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Статтею 139 частиною 7 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору;

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та адвокатом Гончаров Валентином Валентиновичем 07 березня 2022 року укладений договір про надання правової допомоги № 03/с (а.с. 14). Також, на підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача подано Опис виконаних робіт (наданих послуг) за договором № 03/с від 07 березня 2022 року про надання правової допомоги, у якому зафіксований перелік робіт та вартість таких, згідно якого загальна вартість послуг адвоката за надання послуг складає 10000 грн (а.с. 15). Відповідно до квитанції № 1-133К від 09 березня 2022 року ОСОБА_1 оплатив гонорар за договором про надання правової допомоги № 03 від 07 березня 2022 року в розмірі 10000 грн (а.с. 16).

Суд, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Відповідно до опису виконаних робіт (наданих послуг) за договором № 03/с від 07 березня 2022 року про надання правової допомоги, адвокатом було надано наступні послуги:

вивчення наданих клієнтом документів 1 год. вартістю 1000 грн/год. - всього 1000 грн.;

перегляд законодавчої бази, пошук і вивчення судової практики 1 год. вартістю 1000 грн./год. - всього 1000 грн.;

надання консультації клієнту 1 год. вартістю 1000 грн/год. - всього 1000 грн;

підготовка позовних матеріалів і пред`явлення позову 3,5 год. вартістю 2000 грн/год. - всього 7000 грн.

Перевіривши зміст наведених документів, суд зазначає наступне.

Суд не приймає до уваги час, витрачений адвокатом на вивчення наданих клієнтом документів (кількістю 1 год.) та надання консультації клієнту (кількістю 1 год.), оскільки не зрозуміло, яка саме допомога була надана з таких питань.

Крім того, суд зазначає, що вивчення наданих клієнтом документів, вироблення правової позиції, перегляд законодавчої бази, пошук і вивчення судової практики, підготовка позовної заяви, надання консультації клієнту - фактично охоплюються виконаною роботою щодо підготовки позову, а тому, не є такими, що належать до стягнення.

Суд зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В даному випадку предмет спору у цій справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у статтею 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Також судом зазначається, що суду не було надано доказу, який би свідчив про прийняття позивачем послуг, що надані йому адвокатом, як от акт про здачу-приймання наданих послуг (виконаних робіт).

Отже, з огляду на викладені обставини, заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу за вказані послуги вартість 10000 грн є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг).

Крім того, судом зауважується, що позивач сам є адвокатом, інформація про що знаходиться в Єдиному реєстрі адвокатів України.

У відповідності до статті 139 частини 1 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір сплачений при зверненні до суду у розмірі 992,40 грн.

Керуючись статтями 139, 242-246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області (90575, Закарпатська область, Тячівський район, смт. Солотвино, вул. Харківська, 1, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 04 січня 2022 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_3 , та передачу її у власність.

Зобов`язати Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 04 січня 2022 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_3 , та передачу її у власність, з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області (90575, Закарпатська область, Тячівський район, смт. Солотвино, вул. Харківська, 1, ) судові витрати із сплати судового збору у розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.) грн.

У задоволенні стягнення на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області (90575, Закарпатська область, Тячівський район, смт. Солотвино, вул. Харківська, 1, ) судових витрат як витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч гривень) грн - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяС.Є. Гаврилко