Справа № 120/992/22-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 травня 2022 р. Справа № 120/992/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 НГ України до Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування постанов

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась військова частина НОМЕР_1 НГ України (далі військова частина НОМЕР_1 НГ України, позивач) із позовом до Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (далі Калинівський відділ ДВС у Хмільницькому районі Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), відділ, відповідач ), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 26 000 грн. від 10.01.2022 р. в межах виконавчого провадження №68084972.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що на виконанні у відповідача перебуває виконавче провадження про стягнення з нього заборгованості на користь ОСОБА_1 . Військова частина вказує, що до відкриття виконавчого провадження нею вживались заходи стосовно виконання рішення суду, однак через відсутність реквізитів ОСОБА_1 , кошти перерахувати було не можливим. Також зазначає, що в постанові виконавця не вказані реквізити, на які слід здійснити перерахування. Відтак, на думку позивача, спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

28.02.2022 р. ухвалою суду прийнято справу до провадження і відкрито провадження та визначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Письмової позиції від відповідача щодо заявлених вимог не надходило, хоча ухвала про відкриття отримана відповідачем, про що свідчать матеріали справи.

21.03.2022 р. витребувано додаткові докази та залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 .

Розглянувши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд встановив наступне.

10.01.2022 р. начальником Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) відкрито виконавче провадження №68084972 щодо виконання виконавчого листа №120/6048/21-а , яким зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки , як учаснику бойових дій за період з 2016 р. по 2018 р. , виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 03.09.2018 р. Пунктом 3 даної постанови визначено стягнути з боржника й виконавчий збір в сумі 26 000 грн.

Одночасно 10.01.2022 р. начальником винесено постанову №68084972 про стягнення з військової частини НОМЕР_1 виконавчого збору в розмірі 26 000 грн.

Не погоджуючись із постановою про стягнення виконавчого збору, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статтей 1, 5 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Законом № 1403-VIII визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).

Згідно зі статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частинами п`ятою, шостою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Статтею 27 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Із процитованого видно, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи за виконання у примусовому порядку рішення немайнового характеру. Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься одночасно із постановою про відкриття виконавчого провадження.

Так, позивач вказує, що він звертався до стягувача листами від 24.09.2021 р. за вих.. №1471 та 1472 , від 29.11.2021 р. №1779, однак не отримав відповіді.

Разом з тим, суд акцентує увагу, що доказів вручення цих листів ОСОБА_1 суду не надано, відсутні такі і в матеріалах виконавчого провадження.

Стосовно наказу військової частини НОМЕР_1 НГ№217 від 15.09.2021 р. , яким внесено зміни до наказу від 03.09.2018 р. №216 та постановлено виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки , як учаснику бойових дій за період з 2016 р. по 2018 р., то такий не може свідчити про виконання рішення суду в частині виплати. При цьому, із відомості військової частини НОМЕР_1 видно, що ОСОБА_1 нараховано компенсацію за відпустку в сумі 11 054,40 грн. Однак, як свідчить лист військової частини датований 11.02.2022 р., виплачено зазначені кошти лише 20.01.2022 р., тобто після відкриття виконавчого провадження.

Суд акцентує увагу, що станом на дату відкриття виконавчого провадження рішення суду в частині виплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки , як учаснику бойових дій за період з 2016 р. по 2018 р. не виконано, що не заперечується позивачем.

При цьому, вжиття заходів з метою виконання рішення суду в добровільному порядку не є підставою для звільнення від сплати виконавчого збору.

Щодо доводів позивача про відсутність у постанові про відкриття виконавчого провадження реквізитів, на які слід здійснити перерахування з метою виконання рішення суду, то тут суд вказує на таке.

Пунктом 7 розділу I Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ 02.04.2012 № 512/5 визначено, що постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови.

До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

При цьому, пункт 3 розділу Х цієї Інструкції визначає, що в постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець вказує реквізити рахунку органу державної виконавчої служби, рахунку приватного виконавця, на який необхідно перераховувати стягнуті кошти.

Отже, як видно постанова про відкриття виконавчого провадження не повинна містити реквізити рахунку стягувача, відтак, доводи відповідача судом не приймаються до уваги.

За таких обставин, враховуючи вищепроцитоване, суд дійшов висновку, що спірна постанова винесена за наявності на те правових підстав, а тому є правомірною та не підлягає скасуванню.

Відповідно до частин першої - другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів, оцінивши докази надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів/підстав, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що у разі відмови у задоволенні позову судовий збір не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 287 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Відповідач: Калинівський відділ державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (вул. Вадима Нестерчука, 39, м.Калинівка, Вінницька область, ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ).

Повний текст рішення сформовано :04.05.2022 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна