Справа № 120/434/21-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2022-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 травня 2022 року

м. Київ

справа № 120/434/21-а

адміністративне провадження № К/990/9668/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Бучик А.Ю.,

суддів: Стрелець Т.Г., Рибачука А.І.,

перевіривши касаційну скаргу Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради на додаткову постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2022 у справі № 120/434/21-а за позовом ОСОБА_1 до Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 25.08.2021 позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради щодо подання до суду позову про знесення самочинно збудованого об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано відповідача звернутися до суду з позовом до ОСОБА_2 про знесення самочинно збудованого об`єкта за вказаною адресою. Стягнуто на користь позивачки судовий збір в розмірі 1589,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради.

Додатковим рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09.09.2021 заяву представника позивачки про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто на користь позивачки судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції у розмірі 18900,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради. В решті заяви відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2022 додаткове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09.09.2021 скасовано. Прийнято нове рішення, яким заяву позивачки про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції у розмірі 37800,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради.

Додатковою постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2022 стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції у розмірі 17000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради.

19.04.2022 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради на додаткову постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2022 у вказаній справі, направлена поштою 13.04.2022.

Колегія суддів перевірила наведені в касаційній скарзі обґрунтування для реалізації права на касаційне оскарження, дослідила додані до неї матеріали і дійшла висновку про таке.

Додаткова постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2022 є невід`ємною складовою рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25.08.2021.

Предметом оскарження в зазначеній справі є бездіяльність Департаменту архітектурно-будівельного контролю щодо подання до суду позову про знесення самочинно збудованого об`єкта.

Відповідно до частини четвертої статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 12 КАС України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає, що оскільки предметом оскарження в зазначеній справі є бездіяльність Департаменту архітектурно-будівельного контролю щодо подання до суду позову про знесення самочинно збудованого об`єкта, а також з огляду на значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, кількість сторін та інших учасників справи - дана справа є малозначною.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

У касаційній скарзі скаржник не навів обставин, передбачених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України і будь-які обґрунтовані посилання на існування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, у касаційній скарзі відсутні.

А як на підставу касаційного оскарження скаржник посилається на п. 1 ч. 4 ст. 328 КАС України (якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку).

Суд зазначає, що посилання у касаційній скарзі на частину четверту статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження судових рішень прийнятих у малозначній справі, не виключає застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

В решті, скаржник на підтвердження своєї позиції фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Зазначене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржується судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі вищенаведеного та з урахуванням того, що оскаржуване судове рішення прийнято у справі незначної складності, а передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини для перегляду Верховним Судом цієї справи в касаційному порядку скаржником не наведені, суд прийшов до висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 329, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради на додаткову постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2022 у справі № 120/434/21-а за позовом ОСОБА_1 до Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Надіслати скаржнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач А. Ю. Бучик

Судді: Т. Г. Стрелець

А. І. Рибачук