Справа № 560/1807/22
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2022-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1807/22
РІШЕННЯ

іменем України

02 травня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Тарновецького І.І. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати Акт №293023 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом та постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів - від 27 липня 2021 року №300061, від 27 липня 2021 року №300062, від 27 липня 2021 року №300063, від 27 липня 2021 року №300064, від 27 липня 2021 року №300065, від 27 липня 2021 року №300066, від 27 липня 2021 року №300067, від 27 липня 2021 року №300068, від 27 липня 2021 року №300069, від 27 липня 2021 року №300070, від 27 липня 2021 року №300071, від 27 липня 2021 року №300072, від 27 липня 2021 року №300073, від 27 липня 2021 року №300074, від 27 липня 2021 року №300075, від 27 липня 2021 року №300076, від 27 липня 2021 року №300077, від 27 липня 2021 року №300078, від 27 липня 2021 року №300079, від 27 липня 2021 року №300080, від 27 липня 2021 року №300081, від 27 липня 2021 року №300082.

Позов мотивований тим, що фактично позивача 22 рази було притягнуто до адміністративно-господарського штрафу за одне і те ж саме порушення, яке, можливо, було вчинено один раз - 10.06.2021 об 14.35 годин, та яке виразилось у недопуску, можливо, до перевірки тахографа, а не роботу без тахографа, проте із тексту оскаржуваних постанов в вину ОСОБА_1 ставиться порушення абз. 11 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт. Позивач зазначає також, що контролюючими органами взагалі не перевірявся тахограф та його наявність. Відсутність складу порушення абз. 11 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт, та ст. 18 Закону України Про автомобільний транспорт підтверджується паперовими виписками показників тахографа, які додаються до позовної заяви. Окрім того, відповідно до показників тахографа, які додаються до даної позовної заяви, порушень режиму роботи взагалі не прослідковується. Також позивач зазначив, що не отримував повідомлення про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Ухвалою від 02.11.2021 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що посадовою особою Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Хмельницька область) проведено рейдову перевірку 10.06.2021 на а/д Н-03, 169 км., Хмельницька область транспортного засобу IVECO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що використовувався автомобільним перевізником ОСОБА_1 , на підставі видаткової накладної №1376342/64 від 10.06.2021, про що складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №293023 від 10.06.2021, в якому зазначено, що на час перевірки водій не допустив до перевірки тахографа, а також відсутні відомості щодо діяльності водія, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена ч. 1 абз. 11 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт: управління транспортним засобом при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без відомостей щодо діяльності водія за 09.06, 08.06, 07.06, 05.06, 04.06, 03.06, 02.06, 01.06, 31.05, 30.05, 29.05, 24.05, 23.05, 22.05, 21.05, 20.05, 19.05, 18.05, 17.05, 16.05, 14.05, 13.05.2021 року. Також, відповідач зазначив, що згідно статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт при вчиненні однією особою двох або більше правопорушень адміністративно-господарський штраф накладається за кожне правопорушення окремо. У зв`язку з цим, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив про безпідставність вказаних відповідачем у відзиві на позов тверджень.

Дослідивши докази, суд встановив такі обставини.

10.06.2021 посадова особа Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на підставі направлення на перевірку від 07.06.2021 №003992 здійснила перевірку транспортного засобу марки IVECO, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складений акт від 10.06.2021 №293023, яким встановлено, що водій здійснював міжнародне автомобільне перевезення вантажу без відомостей щодо діяльності водія за 09.06, 08.06, 07.06, 05.06, 04.06, 03.06, 02.06, 01.06, 31.05, 30.05, 29.05, 24.05, 23.05, 22.05, 21.05, 20.05, 19.05, 18.05, 17.05, 16.05, 14.05, 13.05.2021 року, також водій не допустив посадову особу відповідача до перевірки тахографа.

На підставі висновків перевірки відповідач прийняв постанови від 27 липня 2021 року №300061, від 27 липня 2021 року №300062, від 27 липня 2021 року №300063, від 27 липня 2021 року №300064, від 27 липня 2021 року №300065, від 27 липня 2021 року №300066, від 27 липня 2021 року №300067, від 27 липня 2021 року №300068, від 27 липня 2021 року №300069, від 27 липня 2021 року №300070, від 27 липня 2021 року №300071, від 27 липня 2021 року №300072, від 27 липня 2021 року №300073, від 27 липня 2021 року №300074, від 27 липня 2021 року №300075, від 27 липня 2021 року №300076, від 27 липня 2021 року №300077, від 27 липня 2021 року №300078, від 27 липня 2021 року №300079, від 27 липня 2021 року №300080, від 27 липня 2021 року №300081, від 27 липня 2021 року №300082, якими за порушення вимог ЄУТР застосував до позивача адміністративно-господарські штрафи по 680,00 грн.

Позивач оскаржив вказані постанови до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Згідно з частиною 15 статті 6 статті 53 Закону України від 05.04.2001 N 2344-III "Про автомобільний транспорт" (далі по тексту Закон №2344-III) державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до статті 6 Закону №2344-III рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Статтею 18 Закону №2344-III визначено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

За змістом статті 53 Закону №2344-III у транспортних засобах, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів та/або вантажів, установлюються і використовуються контрольні пристрої - тахографи.

Водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Згідно з положеннями абзаців 11 статті 60 Закону №2344-III за управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку застосовується штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Спірними постановами відповідач застосував до позивача адміністративно-господарські штрафи по 680,00 грн за порушення вимог ЄУТР, а саме: управління транспортним засобом при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режиму праці та відпочинку.

Обґрунтовуючи факт порушення позивачем абзацу 11 частини 1 статті 60 Закону №2344-III, відповідач послався на порушення вимог ЄУТР. Однак, у постановах відповідач не зазначив пункт ЄУТР, вимоги якого порушив перевізник.

Спірні постанови не містять посилання на акт перевірки від 10.06.2021 №293023 та порушення, встановлені цим актом. Кожна із постанов не містить дати вчинення порушення закону та управління транспортним засобом без тахокарт.

Таким чином, зі змісту таких постанов неможливо встановити за яке порушення та який період до позивача застосований адміністративно-господарський штраф. За таких обставин позивач не може бути притягнутий до відповідальності, передбаченої статтею 60 Закону №2344-III.

Також, судом взято до уваги наданні до суду представником позивача роздруківки тахометра, відповідно до показників яких судом не встановлено порушень режиму роботи та відпочинку водія.

Статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В процесі судового розгляду відповідач не довів правомірність постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу від 27 липня 2021 року №300061, від 27 липня 2021 року №300062, від 27 липня 2021 року №300063, від 27 липня 2021 року №300064, від 27 липня 2021 року №300065, від 27 липня 2021 року №300066, від 27 липня 2021 року №300067, від 27 липня 2021 року №300068, від 27 липня 2021 року №300069, від 27 липня 2021 року №300070, від 27 липня 2021 року №300071, від 27 липня 2021 року №300072, від 27 липня 2021 року №300073, від 27 липня 2021 року №300074, від 27 липня 2021 року №300075, від 27 липня 2021 року №300076, від 27 липня 2021 року №300077, від 27 липня 2021 року №300078, від 27 липня 2021 року №300079, від 27 липня 2021 року №300080, від 27 липня 2021 року №300081, від 27 липня 2021 року №300082. Тому позовні вимоги в частині визнання протиправними і скасування оскаржуваних постанов необхідно задовольнити.

Стосовно позовних вимог позивача про визнання протиправним та скасування Акту №293023 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, суд зазначає наступне.

Пунктами 20, 21 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (надалі - Порядок №1567), затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567, визначено, що виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до пунктів 26 та 27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Водночас, статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачена відповідальність автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема й за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм більш ніж на 2 відсотки при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Відтак, у разі виявлення під час габаритно-вагового контролю порушення, за яке передбачена відповідальність автомобільного перевізника, складається акт, у якому фіксується виявлене під час перевірки порушення; на підставі такого акту перевірки виноситься постанова про накладення адміністративно-господарського штрафу.

Однак, складений посадовою особою органу Укртрансбезпеки акт, що оскаржується, сам по собі не спричиняє виникнення будь-яких прав та обов`язків осіб чи суб`єктів владних повноважень, а отже, не породжує правовідносин, не має обов`язкового характеру, а викладені в ньому обставини можуть бути враховані керівником відповідного органу при застосуванні відповідних заходів.

Такий документ носить інформаційний характер, не є правовим актом індивідуальної дії та відповідно не тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків у позивача.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування оскаржуваного акту №293023 від 10.06.2021, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи надані докази, а також норми чинного законодавства суд приходить до висновку про обґрунтованість та часткову доведеність позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню частково.

За змістом частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 992,40 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Даних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26.06.2019 при розгляді справи 200/14113/18-а.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Матеріалами справи підтверджується, що під час розгляду даної справи представником позивача був адвокат Тарадуда Вячеслав Віталійович.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

У якості підтвердження здійснення витрат на правничу допомогу, представник позивача надав: ордер Серія ВХ № 1023057, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХМ №000348, договір про надання правової допомоги від 15.11.2021, розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу від 19.01.2022, квитанцію від 19.01.2022 про отримання ОСОБА_2 від позивача грошових коштів у сумі 6000,00 грн.

Відповідно до розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу від 19.01.2022 адвокат Тарадуда В.В. згідно договору про надання правової допомоги від 15.11.2021 надав наступну правову допомогу ОСОБА_1 : попередня консультація - 1 год./500 грн., підготовка та відправлення адвокатського запиту - 1 год./500 грн., опрацювання матеріалів наданих на адвокатський запит - 2 год./1000 грн., складання позовної заяви - 3 год./3000 грн., юридичний супровід справи в суді - 2000 грн.

Суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України виходить із наступного:

- дана справа відноситься до незначної складності;

- розгляд справи проведено без участі сторін.

Дослідивши надані документи на підтвердження обґрунтованості розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку, що розмір витрат сплачених адвокату Тарадуді В.В., який здійснював підготовку та складання позовної заяви у заявленому розмірі 6000,00 грн не є співмірним із складністю справи та фактично витраченим часом на виконання адвокатом робіт (наданих послуг) за наведеним у розрахунку переліком.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що обґрунтованим, об`єктивним і таким, що підпадає під критерій розумності, є визначення вартості послуг адвоката у сумі 2000,00 грн.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати постанови Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарських штрафів від 27 липня 2021 року №300061, №300062, №300063, №300064, №300065, №300066, №300067, №300068, №300069, №300070, №300071, №300072, №300073, №300074, №300075, №300076, №300077, №300078, №300079, №300080, №300081, №300082.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн (дві тисячі гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (вул. Соборна, 75, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 39816845)
Головуючий суддя І.І. Тарновецький