Справа № 260/61/22
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2022-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2022 рокуЛьвівСправа № 260/61/22 пров. № А/857/3457/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

при секретарі судового засідання: Пославському Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 січня 2022 року (суддя Гаврилко С.Є., ухвалене в м. Ужгороді) у справі № 260/61/22 за адміністративним позовом ОСОБА_2 в особі представника адвоката Цебрика Любомира Васильовича до відділу Державної виконавчої служби в у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 в особі представника адвоката Цебрика Любомира Васильовича звернулася в суд із позовом до відділу Державної виконавчої служби в у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та, з наведених у ньому підстав, просить визнати протиправною та скасувати постанову від 15.12.2021 р. заступника начальника Відділу Державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 67405602, якою на ОСОБА_2 накладено штраф в розмірі 1700 грн. за невиконання виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.10.2021р. № 308/5285/18.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 січня 2022 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, його оскаржив ОСОБА_1 подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, в якій покликаючись на неповне з`ясування судом обставин справи та порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 20 січня 2022 року та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що судом першої інстанції помилково відмовлено у задоволенні клопотання про залучення стягувача у виконавчому провадженні ОСОБА_1 до участі у справі. Також апелянт вважає, що державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови дотримався вимог законодавства, а боржник у виконавчому провадженні зобов`язаний виконувати рішення суду.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами апелянта, вважає їх необґрунтованими, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Представник апелянта згідно поданої заяви просив розгляд справи проводити без участі апелянта та його представника.

Позивач та відповідач будучи повідомленими про час та місце розгляду справи, явки представників в судове засідання не забезпечили, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Протокольною ухвалою суду від 21.04.2022 року продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 09 квітня 2021 року у справі № 308/5285/18 було визначено спосіб участі батька ОСОБА_1 у спілкуванні і вихованні сина ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та доньки ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ): - встановлено періодичні побачення з дітьми в присутності матері ОСОБА_2 , або за погодженням з ОСОБА_2 та за згодою дітей, без присутності матері, в першу та останню суботу кожного місяця з 10 по 18 годину (за місцевим часом); встановлено спільний відпочинок з дітьми протягом не менше десяти днів в літній період (з червня по серпень включно) за згодою матері ОСОБА_2 .

В подальшому, 25 жовтня 2021 року на виконання вказаного рішення суду Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області було видано виконавчий лист у справі № 308/5285/18.

08 листопада 2021 року Заступником начальника Відділу державної виконавчої служби у м. Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Венжега М.Р. було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 67405602 з примусового виконання зазначеного вище виконавчого листа № 308/5285/18 від 25 жовтня 2021 року, якою надав боржнику 10 робочих днів для виконання рішення суду.

В подальшому, постановою заступника начальника Відділу державної виконавчої служби у м. Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Венжега М.Р. про накладення штрафу від 15 грудня 2021 року у виконавчому провадженні № 67405602 на боржника - ОСОБА_2 - накладено штраф у розмірі 1700 грн за невиконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 09 квітня 2021 року у справі № 308/5285/18 без поважних причин.

Позивач в особі представника, адвоката Цебрика Л.В., не погодилась із зазначеною постановою заступника начальника Відділу державної виконавчої служби у м. Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Венжега М.Р. про накладення штрафу від 15 грудня 2021 року, звернулася в суд з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті оскаржуваної постанови відповідачем не надано оцінку поважності причинам невиконання вимог державного виконавця, зокрема їх неодержання боржником, наявності поважних причин невиконання судового рішення, зокрема, тимчасового проживання ОСОБА_4 , 2006 р.н. та ОСОБА_4 , 2009 р.н. в м. Кельн, Німеччина.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон України № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 15 частин 1, 2 Закону України № 1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Статтею 18 Закону України № 1404-VIII встановлені обов`язки і права виконавців. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно статті 4 частини 1 Закону України № 1404-VIII у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Отже, Законом України "Про виконавче провадження" визначено вичерпний перелік вимог до виконавчого документа, які є обов`язковими для зазначення таких для органу, який його видав, а також, визначено вичерпний перелік підстав, за яких виконавчий документ повертається.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, у виконавчому листі від 25 жовтня 2021 року № 308/5285/18 адресу позивача ОСОБА_2 (боржника) було вказано АДРЕСА_1 .

Крім цього, вищевказану адресу ОСОБА_2 також зазначено в матеріалах виконавчого провадження № 67405602 та в оскаржуваній постанові про накладення штрафу (а.с. а.с. 11-14).

Разом з тим, відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області 11 листопада 2008 року зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 з 25 вересня 2012 року за адресою АДРЕСА_2 (а.с. а.с. 27-30).

Відповідно до статті 28 Закону України № 1404-VIII визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відтак, державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду. У разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі накладати штраф на боржника за невиконання рішення у визначений у постанові про відкриття виконавчого провадження строк.

Відповідно до статті 27 Закону України № 1404-VIII, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Також статтею 63 Закону України № 1404-VIII визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

З врахуванням наведеного колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що державний виконавець повинен надати оцінку поважності причинам невиконання відповідного рішення.

Порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною регулюється положеннями статті 64-1 частини 2 Закону України № 1404-VIII, якої визначено, що державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Згідно статті 64-1 частини 3 Закону України № 1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону України № 1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Згідно статті 19 частини 4 Закону України № 1404-VIII, сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Судом першої інстанції вірно вказано, що даючи оцінку тому, чи правомірно на боржника накладено штраф за невиконання судового рішення, потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк.

Відтак слід зазначити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону України № 1404-VIII, а тому державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин.

Разом з тим, поважними в розумінні Закону України № 1404-VIII можуть вважатися лише об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова від 15 грудня 2021 року про накладення на позивача штрафу у розмірі 1700 грн прийнята державним виконавцем на підставі складеного акту за невиконання рішення суду.

Як вбачається з нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_1 від 24 травня 2017, він не заперечував щодо виїзду дітей ОСОБА_4 , 2006 р.н. та ОСОБА_4 , 2009 р.н. на постійне місце проживання за кордон до Німеччини з їх матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 42).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 має вид на проживання в Німеччині дійсний до 13 грудня 2021 року, а діти ОСОБА_5 , 2009 р.н, та ОСОБА_5 , 2006 р.н. вид на проживання в Німеччині дійсний до 03 квітня 2021 року. Діти ОСОБА_4 , 2006 р.н. та ОСОБА_4 , 2009 р.н. разом з матір`ю ОСОБА_6 проживають в орендованій квартирі в м. Кельн, Німеччина, орендна плата за яку становить 1190 Євро щомісяця та навчаються у навчальних закладах вказаного населеного пункту (а.с.а.с. 38-40, 69-71).

З врахуванням наведеного, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 разом із дітьми ОСОБА_4 , 2006 р.н. та ОСОБА_4 , 2009 р.н. з дозволу батька постійно проживають в м. Кельн, Німеччина, що підтверджується наявним в матеріалах справи доказами.

Разом з тим, з оскаржуваної постанови від 15 грудня 2021 року у виконавчому провадженні № 67405602 вбачається, що підставою для накладення на позивача штрафу є не виконання боржником рішення суду, яким визначено спосіб участі батька ОСОБА_1 у спілкуванні і вихованні дітей та встановлено періодичні побачення з дітьми в присутності матері ОСОБА_2 , або за погодженням з ОСОБА_2 та за згодою дітей, без присутності матері, в першу та останню суботу кожного місяця з 10 по 18 годину (за місцевим часом); встановлено спільний відпочинок з дітьми протягом не менше десяти днів в літній період (з червня по серпень включно) за згодою матері ОСОБА_2 (а.с.а.с. 13, 14).

Слід зазначити, що при цьому, виконавчим документом за яким відкрито виконавче провадження № 67405602 не встановлено ОСОБА_2 вчиняти дії зобов`язального характеру, виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 09 квітня 2021 року у справі № 308/5285/18 не зобов`язує позивача вчиняти дії чи утримуватися від дій.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження", сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує накладення штрафу на боржника. Боржник повинен бути належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження. Підставою для накладення штрафу є невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду.

Отже, державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду.

У разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі накладати штраф на боржника за невиконання рішення у визначений у постанові про відкриття виконавчого провадження строк.

Разом з тим, при прийнятті оскаржуваної постанови державним виконавцем не надано оцінку поважності причинам невиконання вимог державного виконавця, зокрема їх неодержання боржником, наявності поважних причин невиконання судового рішення, зокрема, щодо тимчасового проживання ОСОБА_4 , 2006 р.н. та ОСОБА_4 , 2009 р.н. в Німеччині.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що за умови того, що виконавчим документом не зобов`язано позивача самостійно забезпечувати доставлення дітей ОСОБА_4 , 2006 р.н. та ОСОБА_4 , 2009 р.н. за адресою проживання їй батька ОСОБА_1 (стягувача) , а також і те, що позивач разом із дітьми проживають за межами України, у Німеччині, відповідач безпідставно вказує на не виконання судового рішення позивачем без поважної причини, а тому постанову заступника начальника Відділу державної виконавчої служби у м. Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про накладення штрафу від 15 грудня 2021 року у виконавчому провадженні № 67405602 підставно визнано протиправною та скасовано.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд:

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 січня 2022 року у справі № 260/61/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга
Повне судове рішення складено 29.04.2022