Справа № 160/2414/22
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2022-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2022 року Справа № 160/2414/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮркова Е.О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, третя особа: Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля", про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
02 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Павлоградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, третя особа: Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля", з вимогами:
- визнати протиправними дії Павлоградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області щодо відмови прийняти заяву-розрахунок від 02.10.2020 р. та здійснити фінансування для надання матеріального забезпечення застрахованій особі ОСОБА_1 відповідно листка непрацездатності серії АДЮ № 582921 виданий 21.04.2020 року та листка непрацездатності серії АДЮ 583052 виданий 05.05.2020 року;
- зобов`язати Павлоградське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області прийняти листки непрацездатності серія АДЮ № 582921 виданий 21.04.2020 року та листка непрацездатності серії АДЮ 583052 виданий 05.05.2020 року, нарахувати допомогу по тимчасовій непрацездатності за період часу 26.04.2020 р. по 30.04.2020 р., з 10.05.2020 р. по 15.05.2020 р. в розмірі 10 679,53 грн. та здійснити фінансування для надання матеріального забезпечення застрахованій особі ОСОБА_1 в кількості 11 днів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 року відкрито провадження у адміністративній справі № 160/2414/22 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що працював на ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля". Наказом ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" від 15.04.2020 року № 46, від 15.04.2020 р. № 2888, від 15.04.2020 р. № 2890, від 15.04.2020 р. № 2892 з 20.04.2020 року по 15.05.2020 р. оголошено простій цього підприємства з оплатою праці працівників, що знаходяться в простої, в розмірі не нижче тарифної ставки (окладу), як передбачено ч.1 ст.34, ч.1 ст. 113 КЗпП України та відповідно до п. 9.12 Колективного договору. Режим простою на підприємстві «виробничому структурному підрозділі шахтоуправління «Дніпровське» ПрАТ ДТЕК «Павлоградвутілля» було введено з причини виникнення кризової ситуації в тепловій генерації, та не з вини працівника. Під час простою позивач знаходився на лікарняному в період з 21 квітня 2020 року по 30 квітня 2020 року та з 05 травня 2020 року по 15 травня 2020 року, що підтверджується листками непрацездатності серії АДЮ № 582921 та АДЮ № 583052. Вказує, що період перебування на лікарняному, який збігається з календарними днями перебування підприємства в простої, не було оплачено позивачу. Позивач звернувся до відповідача з заявою щодо усунення порушень соціального страхування, проте листом від 28.12.2021 року № 24.1-15/4308 було відмовлено у задоволенні моєї заяви. Вказує, що така відмова є протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.
Відповідачем 03.03.2022 року подано до суду відзив на позов, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити, та посилається на те, що до Павлоградського відділення 05.10.2020 року від страхувальника ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» надійшла заява-розрахунок про здійснення фінансування для надання матеріального забезпечення застрахованим особам, але Павлоградським відділенням відхилена заява-розрахунок, у зв`язку з включеними до неї листків непрацездатності працівників підприємства з періодом непрацездатності, що збігається з періодом простою підприємства. Зазначено, що Павлоградським відділенням неодноразово надавалась інформація до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» щодо призначення та виплати матеріального забезпечення під час простою підприємства, а також оплати днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів Фонду страхування України за період непрацездатності, яка припадає на час простою не з вини працівника (якщо не передбачений вихід працівника на роботу) та триває після його закінчення, а саме необхідність призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності застрахованим особам за календарні дні, починаючи з 16 травня 2020 року на умовах, визначених статтею 22 Закону № 1105 та вжиття заходів для забезпечення прав застрахованих осіб на своєчасне отримання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 02.01.2020 року переведений гірником очисного забою з повним робочим днем у шахті на дільницю з видобутку вугілля ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».
Наказом ПрАТ ДТЕК «Павлоградвугілля» № 1086 від 15.04.2020 року з 20.04.2020 року оголошено простой. Пунктом 2 вказаного наказу визначено, що робітникам, що перебувають в простої, дозволено не перебувати в період простою по місцю роботи протягом всього робочого дня (зміни).
Наказом ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ ДТЕК «Павлоградвугілля» № 2888 від 15.04.2020 року з 20.04.2020 року по 15.05.2020 року оголошено простой. Пунктом 2 вказаного наказу визначено, що робітникам, що перебувають в простої, дозволено не перебувати в період простою по місцю роботи протягом всього робочого дня (зміни).
У період з 21 квітня 2020 року по 30 квітня 2020 року та з 05 травня 2020 року по 15 травня 2020 року позивач перебував на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності серії АДЮ № 582921 та серії АДЮ № 583052.
На звернення позивача від 08.07.2021 року № 22 листом від 14.07.2021 року № 1069 ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» повідомило, що оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності (з 21.04.2020 по 25.04.2020 та з 05.05.2020 по 09.05.2020) здійснена за рахунок коштів роботодавця згідно з законодавством. Роботодавець виконав всі вимоги і звернувся до Фонду страхування України із заявою-розрахунком про призначення матеріального забезпечення.
16.12.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Павлоградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області з заявою про оплату листків непрацездатності серії АДЮ № 582921 та серії АДЮ № 583052.
Павлоградським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду в Дніпропетровській області листом № 24.1-15/4308 від 28.12.2021 року повідомлено позивача, що враховуючи, що дні хвороби за листками непрацездатності серії АДЮ № 582921 та серії АДЮ № 583052 збігаються з періодом простою підприємства та відсутній факт виходу на роботу для підтримання життєдіяльності підприємства, виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності за рахунок коштів Фонду соціального страхування України не надається.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105 (далі - Закон № 1105).
Відповідно до статті 20 Закону № 1105 надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг, зокрема, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною).
Статтею 22 Закону № 1105 передбачено, що допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу) у разі настання в неї одного з таких страхових випадків, зокрема тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві.
Згідно статті 30 наведеного Закону, рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб).
Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.
У відповідності до частини 1 статті 31 Закону № 1105 підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.
Тобто, для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності єдиною і необхідною умовою, що підтверджує юридичний факт наявності права на її отримання, є належним чином виданий та оформлений листок непрацездатності.
При цьому, вичерпний перелік підстав для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності наведений у статті 23 Закону № 1105, а саме:
1) у разі одержання застрахованою особою травм або її захворювання при вчиненні нею злочину;
2) у разі навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю з метою ухилення від роботи чи інших обов`язків або симуляції хвороби;
3) за час перебування під арештом і за час проведення судово-медичної експертизи;
4) за час примусового лікування, призначеного за постановою суду;
5) у разі тимчасової непрацездатності у зв`язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або дій, пов`язаних з таким сп`янінням;
6) за період перебування застрахованої особи у відпустці без збереження заробітної плати, творчій відпустці, додатковій відпустці у зв`язку з навчанням.
Так, порядок оформлення і видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, встановлено наказом Міністерства охорони здоров`я від 09 квітня 2008 року № 189 (далі Порядок - № 189).
Згідно з пунктом 3.2 Порядку № 189 організація експертизи тимчасової непрацездатності здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства, у тому числі Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом МОЗ України від 13 листопада 2011 року №455 та Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом МОЗ України від 03 листопада 2004 року № 532/274/136-ос/1406.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з листків непрацездатності, останні видані на підставі та у відповідності до приписів законодавства. Будь-яких помилок, виправлень, відсутності реквізитів, визначених вищенаведеними інструкціями, листки непрацездатності серії АДЮ № 582921 та серії АДЮ № 583052 не містять.
Питання правомірності видачі ОСОБА_1 листків непрацездатності серії АДЮ № 582921 та серії АДЮ № 583052 не є спірним та не заперечується відповідачем.
Також порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян визначено Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом МОЗ України від 13.11.2001 року № 455, яка не містить положення згідно з яким листок непрацездатності не видається у період простою підприємства.
Аналізуючи норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що під час простою підприємства не з вини працівника допомога по тимчасовій непрацездатності має виплачуватись працівнику на загальних підставах.
Суд зазначає, що не може бути відмовлено у виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності застрахованій особі у випадах інших, ніж передбачені статтею 23 Закону №1105.
Судом наявності таких підстав не встановлено, а відповідачем не надано доказів того, що вказані листки видані з порушенням закону або є недійсними. Відповідачем вказана обставина не спростована і взагалі не була досліджена під час розгляду вказаних листків непрацездатності.
Посилання відповідача на не підтвердження факту виходу на роботу для підтримання життєдіяльності підприємства є безпідставними, оскільки перебування особи на лікарняному унеможливлюють вихід на роботу.
Також суд наголошує, що наказом ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ ДТЕК «Павлоградвугілля» № 2888 від 15.04.2020 року з 20.04.2020 року по 15.05.2020 року оголошено простой. Пунктом 2 вказаного наказу визначено, що робітникам, що перебувають в простої, дозволено не перебувати в період простою по місцю роботи протягом всього робочого дня (зміни).
Також суд зауважує, що ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» не зазначалось про невихід ОСОБА_1 на роботу після закінчення лікарняного, а також про встановлення прогулу; крім того, за період 26.04.2020 р. по 30.04.2020 р., з 10.05.2020 р. по 15.05.2020 р. ОСОБА_1 не було оплачено час простою.
Факт відсутності оплати за період, зокрема з 26.04.2020 р. по 30.04.2020 р., з 10.05.2020 р. по 15.05.2020 р. часу простою є обставинами, що вказують на втрату заробітної плати (доходу).
Крім того, актом перевірки додержання законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 45/4.5-2, на який посилається відповідач, містить обґрунтування правомірності невиплати допомоги по тимчасовій непрацездатності: у період простою не з вини працівника у нього не відбувається факту втрати заробітної плати, допомога по тимчасовій непрацездатності за календарні дні його хвороби або травми, які збігаються з календарними днями перебування працівника в простої, за рахунок коштів Фонду не надається, оскільки це буде суперечити нормам частини першої статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Так, за вказаною нормою, допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків:
1) тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві;
2) необхідності догляду за хворою дитиною;
3) необхідності догляду за хворим членом сім`ї;
4) догляду за дитиною віком до трьох років або дитиною з інвалідністю віком до 18 років у разі хвороби матері або іншої особи, яка доглядає за цією дитиною;
5) карантину, накладеного органами санітарно-епідеміологічної служби;
5-1) на період перебування у закладах охорони здоров`я, а також на самоізоляції під медичним наглядом у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також локалізацію та ліквідацію її спалахів та епідемій;
6) тимчасового переведення застрахованої особи відповідно до медичного висновку на легшу, нижчеоплачувану роботу;
7) протезування з поміщенням у стаціонар протезно-ортопедичного підприємства;
8) перебування в реабілітаційних відділеннях санаторно-курортного закладу після перенесених захворювань і травм.
Настання у позивача страхового випадку підтверджено листками непрацездатності серії АДЮ № 582921 та серії АДЮ № 583052. Також факт відсутності оплати за період, зокрема з 26.04.2020 р. по 30.04.2020 р., з 10.05.2020 р. по 15.05.2020 р. часу простою є обставинами, що вказують на втрату заробітної плати (доходу).
Також наведеним актом підтверджено, що заяви-розрахунки, що містять листки непрацездатності застрахованих осіб, по яких підтверджено вихід працівника на роботу, профінансовані Павлоградським відділенням своєчасно та в повному обсязі.
Проте, як вже судом зазначалось, перебування особи на лікарняному унеможливює вихід на роботу.
Також пунктом 2 наказу ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ ДТЕК «Павлоградвугілля» № 2888 визначено, що робітникам, що перебувають в простої, дозволено не перебувати в період простою по місцю роботи протягом всього робочого дня (зміни).
Окрім того, вказаний акт перевірки № 45/4.5-2 містить посилання на неіснуючу норму статті 113 Кодексу законів про працю України щодо обов`язку роботодавця оплатити з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) не зазначаючи обмежень у разі наявності листків непрацездатності.
Щодо визначення оплати простою як «інших норм і гарантії в оплаті праці», згідно статті 12 Закону України «Про оплату праці», то суд вказує, що наведена стаття Закону України «Про оплату праці» має назву «Інші норми і гарантії в оплаті праці», проте не визначає, що оплата праці за час простою не є доходом.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У відповідності до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 992,40 грн., що документально підтверджується квитанцією № 4195-8474-9319-1856 від 31.01.2022 року.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 992,40 грн. підлягає стягненню з Павлоградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Павлоградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області щодо відмови прийняти заяву-розрахунок від 02.10.2020 р. та здійснити фінансування для виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності застрахованій особі ОСОБА_1 , відповідно листка непрацездатності серії АДЮ № 582921 виданого 21.04.2020 року та листка непрацездатності серії АДЮ 583052 виданого 05.05.2020 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 08 квітня 2022 року.

Суддя Е.О. Юрков