Справа № 240/37327/21
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року м. Житомир справа № 240/37327/21

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України у якому просить:

- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у затвердженні мені - ОСОБА_1 висновку про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30.12.2020 та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.04.2021.2021 у справі №240/17953/20.

- Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України затвердити висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30.12.2020 та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.04.2021.2021 у справі №240/17953/20, нарахувати і виплатити одноразову грошову допомогу мені - ОСОБА_1 , виходячи з 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у зв`язку із встановленням II групи інвалідності відповідно до статті 23 Закону України від 20.12.1990 №565-ХІ1 "Про міліцію", а також пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 05.11.2015 був звільнений з посади заступника начальника міського відділу - начальника міліції громадської безпеки Коростенського міського відділу УМВС України в Житомирській області у запас за п. 64 "г" через скорочення штатів, а 22 грудня 2015 року було встановлено третю групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, терміном на три роки. Зазначає, що 02 січня 2019 року за результатами переогляду було встановлено другу групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30.12.2020 та постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.04.2021 у справі №240/17953/20 зобов`язано Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в 15-денний строк після отримання заяви та повного пакету документів, надіслати до Міністерства внутрішніх справ України документи для вирішення питання про можливість призначення та виплати мені ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності, відповідно до пункту 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015. Вказує, що на виконання рішення суду листом від 15.06.2021 заступник голови ліквідаційної комісії УМВС в Житомирській області мене повідомив, що Департаментом фінансово-облікової політики МВС України на доручення Державного секретаря МВС України О.Тахтая, опрацьовано мої матеріали щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги та прийнято рішення про відмову та 25.05.2021 затверджено відповідний висновок Звертаючись до суду з позовом, позивач вважає, що вказана відмова відповідача є протиправною. Просить задовольнити позовну вимоги.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 19.11.2021 відкрито спрощене позовне провадження.

Відзив на позовну заяву надійшов до суду 28.12.2021. Заперечуючи позовні вимоги відповідач вказує, що МВС України вчинило дії відповідно до вимог законодавства та з урахуванням висновків суду. Просить відмовити у задоволенні позову.

У період із 21.02.2022 по 25.02.2022 головуюча суддя перебувала у відпустці.

Указом Президента України №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У період із 07.03.2022 по 08.04.2022 головуюча суддя перебувала у відпустці.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Встановлено, що позивачу із 22 грудня 2015 року встановлено третю групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Вказана обставина підтверджується копією виписки з акта МСЕК серії 12 ААА №218783.

Як вбачається з довідки МСЕК Серії 12ААБ №101904, позивачу при повторному огляді було встановлено другу групу інвалідності з 02.01.2019. Захворювання, так пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Сторонами визнається, що позивач у 2019 році звернувся із заявою до Голови Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області про проведення виплати одноразової грошової допомоги, виходячи з 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у зв`язку із встановленням II групи інвалідності відповідно до статті 23 Закону України від 20.12.1990 року №565-ХІІ "Про міліцію" (далі по тексту - Закон №565-ХП), а також пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі по тексту - Порядок №850), з урахуванням раніше виплаченої суми.

Листом від 22.09.2020 № 688лк/29 головою ліквідаційної комісії УМВС в Житомирській області мене повідомлено, що з дати попереднього огляду МСЕК до повторного огляду пройшло більше 2 років, то підстав для виплати одноразової грошової допомоги немає та повернуто документи без виконання.

Рішенням суду від 30 грудня 2020 року у справі №240/17953/20 зобов`язано Ліквідаційну комісію УМВС України в Житомирській області надіслати до Міністерства внутрішніх справ України документи для вирішення питання про можливість призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності, відповідно до пункту 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015.

На виконання рішення суду у справі №240/17953/20, відповідач листом №960лк/29 від 15.06.2021 повідомив позивача про наступне: за результатами опрацювання Ваших матеріалів щодо призначення Вам одноразової грошової допомоги Департаментом охорони здоров`я та реабілітації МВС України вказано на те, що медико-соціальна експертна комісія (даті - МСЕК ) проведена Вам з порушенням пункту 10 Положення про медико- соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 «Питання медико - соціальної експертизи» (далі - Положення), відповідно до якого медико - соціальну експертизу колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС. Зокрема, повідомлено про що ДУ «ТМО МВС України по Житомирській області» Вас на огляд МСЕК не направляла та відповідно при проведенні Вам МСЕК представники ДУ «ТМО МВС України по Житомирській області» до складу комісії не залучалися, що є прямим порушенням вимог Положення. Крім того, пунктом 4 Порядку передбачено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеню втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико - соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. При розгляді матеріалів встановлено, що установлення Вам при повторному огляді другої групи інвалідності (2019 рік) відбулося в період понад два роки від дати встановлення Вам при первинному огляді третьої групи інвалідності (2015 рік), що суперечить умовам пункту 4 Порядку. Ураховуючи викладене, наявність зазначених вище невідповідностей надісланих матеріалів вимогам Порядку та Положенню унеможливлює затвердження Міністерством висновку про призначення Вам одноразової грошової допомоги, тому за результатами опрацювання Ваших матеріалів прийнято рішення про відмову та 25.05.2021 затверджено відповідний висновок.

Вважаючи таку відмову необґрунтованою та протиправною, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.6 ст.23 Закону №565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Закон України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) прийнято 02 липня 2015 року. Згідно з пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень якого право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

На виконання пункту 2 розділу II Прикінцевих положень" Закону України від 13.02.2015 № 208-VIII "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок №850, що набрав чинності з 31.10.2015.

Пунктом 1 Порядку №850 встановлено, що даний порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Згідно з п.2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 3 Порядку № 850 визначені окремі підстави, які надають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, однією із яких є установлення працівникові міліції інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ. При цьому розмір такої допомоги залежить від встановленої групи інвалідності (250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи).

Разом з цим, відповідно до п.4 Порядку №850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Суд зазначає, що Верховний Суд розглядав справу з подібними правовідносинами (№711/1837/18), висновки у якій обов`язкові для врахування судом відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

Зокрема у постанові від 22.10.2020 у наведеній справі Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду дійшов такого висновку щодо застосування положень ст.23 Закону №565-XII та п.4 Порядку №850 у подібних правовідносинах (п. 41):

(1) із втратою чинності з 07.11.2015 Законом № 565-XII право на отримання одноразової грошові допомоги за працівниками міліції збереглось відповідно до пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VII і здійснюється в порядку та на умовах, визначених Порядком № 850;

(2) Закон №565-XII, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VII, так само як і Закон №580-VII не містять положень щодо можливості отримання відповідною категорією осіб одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми;

(3) положення щодо отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням працівникові міліції під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду та міститься виключно у пункті 4 Порядку № 850;

(4) передбачені пунктом 4 Порядку №850 обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності застосовуються починаючи з 31.10.2015 - з дня набрання чинності вказаним Порядком;

(5) зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності незалежно від дати, коли їх встановлено вперше до 31.10.2015 чи після.

Застосовуючи цей висновок до обставин справи, Верховний Суд у вказаній справі звернув увагу на те, що оскільки між первинним встановленням інвалідності та повторним оглядом, за наслідками якого встановлено вищу групу інвалідності минуло понад два роки, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Як установлено судом, позивачу, відповідно до виписки з акта огляду МСЕК від 30.12.2015 серії 12ААА №218783 із 22.12.2015 становлено 3 групу інвалідності, а згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №101904, із 02.01.2019 позивачу встановлено 2 групу інвалідності.

Отже, оскільки за результатом первинного огляду, позивачу із 22.12.2015 було встановлено третю групу інвалідності, а при повторному огляді інвалідність ІІ групи встановлено з 02.01.2019, тобто між цими подіями минуло понад два роки, суд дійшов висновку, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Також відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 10.09.2020 у справі №591/245/17 зобов`язання судових органів мотивувати свої рішення передбачає, що сторона судового розгляду може очікувати конкретної та чіткої відповіді на аргументи, що є визначальними для результату судового провадження.

Оскільки судом встановлено відсутність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням II групи інвалідності, аргументи сторін щодо проведення МСЕК щодо позивача з порушенням п.10 Положення №1317 та належності позивача до працівників МВС суд не оцінював, як такі, що не впливають на вирішення цього спору.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, 10,Київ,01024) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук