Справа № 460/16774/21
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2022-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 травня 2022 року м. Рівне №460/16774/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доТериторіального сервісного центру №5641
про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Територіального сервісного центру №5641 про визнання протиправною відмови відповідача щодо перезакріплення номерних знаків НОМЕР_1 , які були передані ним на зберігання, за іншим транспортним засобом - VOLKSWAGEN TIGUAN, 2015 року випуску, номер кузову: НОМЕР_2 , що зареєстрований за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язання перезакріпити номерні знаки НОМЕР_1 , які були передані ним на зберігання, за іншим транспортним засобом - VOLKSWAGEN TIGUAN, 2015 року випуску, номер кузову: НОМЕР_2 , що зареєстрований за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову ОСОБА_3 покликається на те, що на відповідальному зберіганні в структурних підрозділах Головного сервісного центру МВС перебувають номерні знаки НОМЕР_1 , що були закріплені за його транспортним засобом відповідно до заяв від 23.07.2020 та від 28.04.2021. В жовтні 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про закріплення номерних знаків НОМЕР_1 відповідно до пункту 5.2 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, що затверджена наказом МВС від 11.08.2010 № 379 (далі Інструкція № 379), за іншим транспортним засобом - VOLKSWAGEN TIGUAN, 2015 року випуску, номер кузову: НОМЕР_2 , що зареєстрований за ОСОБА_2 . Однак, відповідач відмовив в задоволенні такої заяви, покликаючись на те, порядок закріплення, перезакріплення номерних знаків встановлений Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388, який не містить пункту про перезакріплення номерних знаків за транспортними засобами інших власників. Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача та вважає його протиправним, оскільки наявність суперечностей у нормативно-правових актах, на думку останнього, не може позбавляти його права розпоряджатися належними йому номерними знаками на власний розсуд. За наведених обстави, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав та подав до суду відзив. Свої заперечення проти позову обґрунтовує тим, що сервісні центри МВС у своїй реєстраційній діяльності керується Законом України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» (далі - Порядок № 1388), а також постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2007 №795 «Про затвердження переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ. Національної поліції та Державної міграційної служби, і розміру плати за їх надання». Як вказує відповідач, постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1077 «Зміни, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 і від 4 червня 2007 р. №795» до абзацу 7 пункту 42 Порядку №1388 внесені зміни, що виключають можливість перезакріплення номерних знаків за транспортними засобами інших власників. При цьому, відповідач не погоджується з посиланнями позивача на пункту 5.2 Інструкції № 379, оскільки ця Інструкція була прийнята з метою впорядкування роботи підрозділів Державтоінспекції МВС з питань видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Проте такі органі ліквідовані, а державну реєстрацію транспортних засобів на сьогодні здійснюють територіальні органи з надання сервісних послуг МВС. Крім того, у даному випадку першочерговому застосуванню підлягають норми Порядку № 1388, оскільки він затверджений постановою Кабінету Міністрів України. Також відповідач просить суд врахувати, що номерний знак не є об`єктом права власності, а лише ідентифікаційним знаком у процедурі державної реєстрації транспортного засобу. Тому, на думку відповідача, власник транспортного засобу не придбаває номерний знак у власність, а лише відшкодовує встановлену нормативним актом його вартість. Враховуючи, що позивач не є власником транспортного засобу VOLKSWAGEN TIGUAN, 2015 року випуску, номер кузову НОМЕР_2 , тому підстави для перезакріплення за цим транспортним засобом номерних знаків НОМЕР_1 відсутні. Таким чином, відповідач просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій навів доводи на спростування заперечень відповідача проти позову, тотожні наведеним у позовній заяві.

Відповідач правом на подання до суду заперечення на відповідь на відзив не скористався.

Заяви, клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі:

10.12.2021 позовна заява надійшла до суду.

13.12.2021 ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

11.01.2022 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

26.01.2022 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Обставини справи, встановлені судом:

На підставі заяв позивача від 23.07.2020 та від 28.04.2021 на відповідальному зберіганні в структурних підрозділах Головного сервісного центру МВС перебувають номерні знаки НОМЕР_1 , що були закріплені за його транспортним засобом.

27.10.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо перезакріплення номерного знаку НОМЕР_1 , що перебуває на відповідальному зберіганні в ТСЦ МВС № 5641 та був закріплений за транспортним засобом ВАЗ 21150, 2005 року випуску, що належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 14.07.2005, за іншим транспортним засобом, а саме VOLKSWAGEN TIGUAN, 2015 року випуску, номер кузову: НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_2 .

Відповідач листом від 10.11.2021 за № 31/17-5641-1404з роз`ясним, що даний номерний знак можливо безплатно перезакріпити тільки за легковим автомобілем, який належить на праві власності позивачу, у відповідності до вимоги пункту 42 Порядку № 1388.

Позивач, не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи його протиправним, звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи даний спір по суті, та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, Територіальні сервісні центри РСЦ ГСЦ МВС у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, указами та розпорядженнями Президента України, постановами і актами Верховної Ради України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, наказами МВС, ГСЦ МВС, РСЦ, а також іншими нормативно-правовими актами.

Територіальний сервісний центр № 5641 РСЦ ГСЦ МВС у Рівненській області при здійсненні своєї реєстраційної діяльності керується Законом України від «Про дорожній рух» 30.06.1993 № 3353-ХІІ (далі - Закон № 3353-ХІІ), постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», а також постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2007 № 795 «Про затвердження переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції та Державної міграційної служби, і розміру плати за їх надання».

За змістом статті 34 Закону № 3353-ХІІ державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України. На транспортні засоби оформляються та видаються реєстраційні документи, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України, та закріплюються номерні знаки, які відповідають вимогам стандартів. Закупівля за державні кошти бланків реєстраційних документів та номерних знаків для транспортних засобів здійснюється відповідно до вимог законодавства тими органами, на які покладений обов`язок щодо їх реєстрації. Єдині зразки державних номерних знаків та вимоги до них, у тому числі тих, що виготовляються за індивідуальним замовленням, встановлюються державними стандартами України.

Єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків установлюється Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388.

За приписами пункту 3 Порядку №1388 державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

У пункту 8 Порядку № 1388 визначено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов`язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Згідно з абзацом першим пункту 16 Порядку № 1388, номерний знак видається на зареєстровані в уповноважених органах МВС транспортні засоби.

Пунктом 33 Порядку №1388 передбачено, що перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі, зокрема, зміни їх власників. При перереєстрації транспортних засобів у разі зміни їх власників зняття з обліку таких транспортних засобів не проводиться.

При цьому суд зазначає, що відповідно до абзацу 7 пункту 42 Порядку № 1388, номерні знаки із перереєстрованих або знятих з обліку транспортних засобів за умови відповідності їх інформаційного змісту щодо адміністративно-територіальної належності, порядкового номера та серії встановленим вимогам можуть за зверненням власників перезакріплюватися за іншими придбаними ними транспортними засобами.

Тобто Порядок №1388 не передбачає, що номерні знаки можуть за зверненням власника перезакріплюватися за транспортними засобами інших осіб.

Відтак, на думку суду, відсутні підстави вважати, що відповідач діяв неправомірно, надаючи позивачу відмову у перезакріпленні номерного знака НОМЕР_1 за іншим транспортним засобом - VOLKSWAGEN TIGUAN, 2015 року випуску, номер кузову: НОМЕР_2 , що зареєстрований за ОСОБА_2 .

Водночас, позивач зазначає, що така відмова суперечить пункту 5.2 Інструкції Інструкція № 379, яка є чинною.

Однак суд не може погодитися з такими доводами позивача, з огляду на таке.

Так, Інструкція № 379 затверджена наказом Міністерства внутрішніх справи України з метою впорядкування роботи підрозділів Державтоінспекції МВС з питань видачі реєстраційних документів і номерних знаків на транспортні засоби.

Абзацом 1 пункту 4.1 Інструкції № 379 передбачено, що у разі заміни номерних знаків (крім випадків їх втрати або викрадення) проводиться перереєстрація транспортних засобів із заміною свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта). При цьому попередньо видані номерні знаки вилучаються. На заяві обов`язково проставляються відмітка про їх вилучення із зазначенням дати вилучення та підпис уповноваженої посадової особи. Вилучені номерні знаки оприбутковуються як такі, що вже були в користуванні, і при їх відповідності встановленим вимогам можуть видаватися для повторного використання або знищуватися в установленому порядку.

За приписами пункту 5.2 Інструкції № 379 номерні знаки, які були закріплені за транспортним засобом, вилучаються, про що робиться відповідна відмітка на заяві.

За письмовою заявою власника ТЗ (додаток 12) або уповноваженої ним особи на вказаний у заяві термін номерні знаки, які були закріплені за цим ТЗ і відповідають діючим стандартам, приймаються на зберігання Центром, який проводив зняття з обліку ТЗ, за умови внесення плати за їх зберігання відповідно до вимог пункту 3.5 глави 3 цієї Інструкції. Зазначені номерні знаки за зверненням їх власника перезакріплюються за іншими придбаними ними транспортними засобами або за транспортними засобами інших власників.

За відсутності такої заяви або після закінчення зазначеного в заяві терміну вилучені номерні знаки оприбутковуються як такі, що були в користуванні, і при їх відповідності чинним стандартам можуть видаватися для повторного використання або знищуються в установленому порядку.

Таким чином, положення пункту 5.2 Інструкції № 379 дійсно передбачають можливість за заявою власника перезакріплення номерних знаків за транспортним засобом іншого власника, що, однак, не узгоджується з положеннями Порядку №1388.

Тобто, у даному випадку, має місце неоднакове регулювання одного і того ж питання різними нормативно-правовими актами - Порядком № 1388 та Інструкцією № 379, а якщо точніше - між абз. 7 п. 42 Порядку № 1388 та абз. 2 п. 5.2 Інструкції № 379.

Втім, суд враховує, що зміни до абз. 7 п. 42 Порядку № 1388, якими виключено слова "або за транспортними засобами інших власників", були внесені постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1077 "Про затвердження Тимчасового порядку виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України та внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 і від 4 червня 2007 р. № 795".

Отже, норми абз. 7 п. 42 Порядку № 1388, якими не передбачається можливість перезакріплення номерного знака за новим власником транспортного засобу, були прийняті та набули чинності у грудні 2018 року, тобто значно пізніше у порівнянні з нормами абз. 2 п. 5.2 Інструкції № 379, які залишилися незмінними з часу затвердження Інструкції у серпні 2010 року.

Більше того, суд зауважує, що Інструкція № 379 затверджена наказом МВС України, тоді як Порядок № 1388 - постановою Кабінету Міністрів України.

Відтак саме Порядок № 1388 має вищу юридичну силу, тоді як накази МВС, зокрема Інструкція № 379, носять відомчий, похідний характер та підлягають застосуванню лише в тій частині, що не суперечить актам Кабінету Міністрів України.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України від 26.12.2008 за № 758-0-2-08-19 "Щодо практики застосування норм права у випадку колізії" колізія норм права вирішується шляхом вибору того нормативного акта, який має бути застосований до конкретного випадку (юридичного факту).

Існує декілька способів, за якими можливо визначити нормативно-правовий акт, яким необхідно керуватися:

1) у разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності. Така неузгодженість може виникнути внаслідок того, що прийняття нової норми не завжди супроводжується скасуванням "застарілих" норм з одного й того ж питання;

2) у разі існування суперечності між актами, прийнятими різними за місцем в ієрархічній структурі органами - вищестоящим та нижчестоящим, застосовується акт, прийнятий вищестоящим органом, як такий, що має більшу юридичну силу.

3) у разі існування неузгодженості між актами, виданими одним й тим же органом, але які мають різну юридичну силу, застосовується акт вищої юридичної сили. Наприклад, у випадку суперечності норм закону та Конституції України, які прийняті Верховною Радою України - колізія вирішується на користь Конституції, яка має найвищу юридичну силу.

4) при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

З огляду на викладене суд доходить до висновку, що у даному випадку існуюча неузгодженість між абз. 7 п. 42 Порядку № 1388 та абз. 2 п. 5.2 Інструкції № 379 щодо регулювання процедури перезакріплення номерного знака підлягає вирішенню шляхом застосування норм Порядку № 1388.

Тому, відмовляючи позивачу ОСОБА_1 у перезакріпленні номерного знака за транспортним засобом, який належить іншій особі ОСОБА_2 , відповідач правильно застосовував положення абз. 7 п. 42 Порядку № 1388, якими такої можливості не передбачено.

При вирішенні спору суд також враховує, що постановою Кабінету Міністрів України № 795 від 04.06.2007 «Про затвердження переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції та Державної міграційної служби, і розміру плати за їх надання» (з наступними змінами) затверджено перелік платних послуг, що надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції та Державної міграційної служби, і розмір плати за їх надання, що додаються.

При цьому постановою Кабінету Міністрів України від 24.07.2019 № 663 внесено зміни до розділу II переліку платних послуг, визначених вищевказаною постановою № 795 від 04.06.2007, та доповнено пунктами 39-2 і 39-3.

Так, пунктом 39-2 передбачено, що територіальні органи з надання сервісних послуг МВС здійснюють видачу (заміну) номерних знаків, що видаються за бажанням власників легкових автомобілів та містять визначену комбінацію із чотирьох цифр, що починається з двох нулів, а дві наступні цифри неоднакові, на платній основі. Вартість такої послуги становить 8000,00 грн.

Як встановлено судом, позивач просив відповідача перезакріпити за новим власником номерний знак НОМЕР_1 .

Отже, навіть якщо при вирішенні спірного питання застосовувати положення пункту 5.2 Інструкції № 379, якими передбачено можливість перезакрпілення номерного знака за новим власником, то обов`язковою умовою для перезакріплення номерного знака НОМЕР_1 є оплата послуги за видачу номерних знаків, що видаються за бажанням власників легкових автомобілів та містять визначену комбінацію із чотирьох цифр, що починається з двох нулів, а дві наступні цифри неоднакові, в сумі 8000,00 грн.

Разом з тим у матеріалах справи відсутні будь-які докази сплати або наміру про сплату цієї суми позивачем або власником іншого транспортного засобу ОСОБА_2 .

Наведене додатково свідчить про відсутність у діях відповідача ознак протиправності, адже відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не може діяти інакше, окрім як на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що визначені чиним законодавством.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 316 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі статтею 179 ЦК України, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Тобто, номерний знак не вважається об`єктом права власності в розумінні норми цивільного права, а є ідентифікаційним знаком у процедурі державної реєстрації транспортного засобу. Вільний обіг номерного знаку у цивільному обороті не передбачено, а тому реалізація щодо нього (номерного знаку) особою права вільного володіння та розпорядження не може здійснюватись. При цьому, власник транспортного засобу при його реєстрації фактично здійснює відшкодування встановленої нормативним актом вартості номерних знаків, а не придбає їх у власність, незалежно від розміру такого відшкодування.

Підтвердженням цього також є запроваджені абзацом 3 пункту 16 Порядку № 1388, обмеження щодо заборони вивезення (пересилання) за межі України номерних знаків, виданих на території України, окремо від транспортних засобів, на які вони видані.

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача про те, що номерні знаки не є річчю, предметом матеріального світу, щодо якого виникає право власності.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10.09.2019 у справі № 819/854/16.

Відтак відмова відповідача щодо перезакріплення номерного знаку НОМЕР_1 , який був переданий позивачем на зберігання, за іншим транспортним засобом - VOLKSWAGEN TIGUAN, 2015 року випуску, номер кузову: НОМЕР_2 , що зареєстрований за ОСОБА_2 , є правомірною, відповідає чинному законодавству та не порушує майнових чи інших прав та законних інтересів позивача. Тому суд не вбачає підстав для визнання оскаржуваних дій відповідача протиправними.

За приписами частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною першою статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частина перша статті 77 КАС України), а згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову належить відмовити повністю.

Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору відповідно до статті 139 КАС України позивачу не відшкодовуються за відсутності правових підстав.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Територіального сервісного центру № 5641 про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 03 травня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Територіальний сервісний центр №5641 (вул. Київська, 108 Б,м. Рівне,33027, ЄДРПОУ/РНОКПП 43611870)

Суддя Н.В. Друзенко