Справа № 400/3599/20
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/3599/20

Головуючий І інстанції Птичкіна В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Димерлія О.О., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 січня 2022 року (м.Миколаїв, дата складання повного тексту судового рішення - 05.01.2022р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

01.09.2020р. ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не донарахування та недоплати йому щорічної разової допомоги за 2020р., як учаснику бойових дій у розмірі - 6800 грн.;

- стягнути з Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради на його користь щорічну разову грошову допомогу за 2020р., як учаснику бойових дій у розмірі - 6800 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на його звернення у строки, встановлені ч.1ст.20 Закону України «Про звернення громадян»;

- стягнути з відповідача на його користь завдану немайнову (моральну) шкоду у розмірі - 2000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач, після прийняття Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020р. №3-р/2020, набув право на разову грошову допомогу до 5 травня за 2020р. у розмірі, передбаченому ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», однак відповідачем безпідставно було відмовлено йому у призначенні та проведенні цієї виплати.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020р. (ухваленим у порядку письмового провадження) позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради щодо ненарахування та невиплати позивачу щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за 2020р. Зобов`язано Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2020р. у відповідності до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі - 6800 грн. У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач09.12.2020р. подав апеляційну скаргу.

Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2020р. дана апеляційна скарга була залишена без руху.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2021р. апеляційна скарга - повернута апелянту.

30.12.2021р. позивачем подано заяву, в якій останній, керуючись положеннями ст.ст.382,383 КАС України, просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради щодо невиконання рішення суду 1-ї інстанції від 30.11.2020р. у справі №400/3599/20 в порядку черговості відповідно до «Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду у 2021р.» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2021р. №902);

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду першої інстанції від 30.11.2020р. у справі №400/3599/20;

- зобов`язати Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради протягом 30 днів з дня отримання ухвали суду про встановлення судового контролю виконати рішення суду 1-ї інстанції від 30.11.2020р. у справі №400/3599/20;

- зобов`язати Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради протягом 30 днів з дня отримання ухвали про встановлення судового контролю подати звіт про виконання рішення суду 1-ї інстанції від 30.11.2020р. у справі №400/3599/20.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 січня 2022 року (ухваленою в порядку письмового провадження) вказану заяву позивача в частині вимог, заявлених в порядку ст.382 КАС України - задоволено та зобов`язано відповідача,не пізніше 05.02.2022р. подати до суду звіт про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.10.2020р. у справі №400/3599/20.

Разом із тим, заяву позивача в частині вимог, заявлених у порядку ст.383 КАС України, суд 1-ї інстанції повернув заявнику без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною вище ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 26.01.2022р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом, при винесенні оскаржуваного судового рішення,було порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.01.2022р. в частині повернення заяви (щодо вимог, заявлених у порядку ст.383 КАС України), та направити заяву в цій частині до суду першої інстанції для продовження її розгляду по суті.

Доводи апелянта обґрунтовані тим, що він має право на належне виконання судового рішення, а висновки суду 1-ї інстанції про те, що з даною заявою, в порядку ст.383 КАС України, позивач звернувся з порушенням 10-денного строку - є безпідставними.

10.02.2022р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.02.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідач, у свою чергу, правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з п.3 ч.1 ст.294 та ч.2 ст.312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачу (заявнику)розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить висновку про відсутність будь-яких належних підстав для її задоволення.

Так, частиною 1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Як передбачено ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ч.ч.2,3 ст.14 КАС України).

За приписами ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У Рішенні від 30.06.2009р. №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив про те, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз.1 пп.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19.03.1997р. у справі «Горнсбі проти Греції» Суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Так, приймаючи оскаржувану ухвалу, суд 1-ї інстанції виходив з того, що після набрання рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.01.2022р. законної сили (тобто у лютому-березні 2021р.) та у разі невиконання, на думку ОСОБА_1 , відповідачем такого судового рішення, почав відраховуватись строк, коли позивач (стягувач) дізнався про порушення своїх прав. Водночас, із даною заявою, в порядку ст.383 КАС України, позивач звернувся до суду лише 30.12.2021р., тобто з порушенням 10-денного строку для звернення із цією заявою.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що питання судового контролю за виконанням судових рішень безпосередньо врегульовано ст.ст.382,383 КАС України.

Як слідує зі змісту ч.1 ст.383 КАС України, особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з ч.6 ст.383 КАС України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому ст.249 цього Кодексу.

Отже, системний аналіз вищезазначених процесуальних норм свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований, у тому числі, ст.383 КАС України, має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами його застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень або ж дій суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із невиконанням судового рішення у відповідній справі, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Заява ж позивача фактично обґрунтована неправомірною бездіяльності відповідача, який, незважаючи на черговість виконання судового рішення (12 позиція у списках виконання), нібито свідомо не виконує та (або) ухиляється від виконання рішення суду від 30.10.2020р. у справі №400/3599/20.

Так, ч.4 ст.383 КАС України чітко визначено, що таку заяву може бути подано протягом 10 (десяти) днів з дня, коли позивач дізнався або ж повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Отже, моментом, з якого починається перебіг десятиденного строку на подання заяви є той момент, коли особа-позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення його прав у зв`язку із невиконанням рішення суду, але не пізніше останнього дня строку пред`явлення до виконання виконавчого листа. При цьому, визначена даною правовою нормою умова «не пізніше останнього дня строку пред`явлення до виконання виконавчого листа» не є альтернативною десятиденному строку, а має застосовуватись саме в його межах.

Уважно дослідивши заяву ОСОБА_1 на предмет відповідності вимогам, закріпленим у ст.383 КАС України, колегія суддів звертає увагу на таке.

Як зазначає сам позивач, у зв`язку з відсутністю добровільного виконання боржником рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.10.2020р. (справа №400/3599/20) державним виконавцем ВПВР УЗПВР у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відкрито виконавче провадження №65847286.

Вказане виконавче провадження на даний час ще триває.

Як свідчать матеріали справи, 05.08.2021р. в рамках виконавчого провадження №65847286, державним виконавцем ВПВР УЗПВР у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) винесено постанову про накладення штрафу на Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради за невиконання вказаного вище рішення суду.

Таким чином, десятиденний строк звернення із заявою в порядку ст.383 КАС України щодо протиправної бездіяльності на предмет невиконання судового рішення обчислюється з наступного дня після закінчення строку його виконання.

Більш того, листом Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради від 06.10.2021р. №Д-83-59 позивача було повідомлено, що відповідачем сформовані окремі списки за черговістю виконання рішення відповідно до пріоритетності спрямування коштів, за яким рішення у справі №400/3599/20 знаходиться на 12 позиції. Однак, на даний час коштів для забезпечення виконання рішення суду Департаменту виділено не було.

Як встановлено з матеріалів справи, в порядку ст.383 КАС України ОСОБА_1 звернувся лише тільки 30.12.2021р., тобто зі значним порушенням 10-денного строку для звернення із цією заявою.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що встановлення строків звернення до суду законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених у КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє, насамперед, досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Конституційний Суд України у Рішенні від 13.12.2011р. №17-рп/2011 зазначив, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

У той же час, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась до суду, пов`язані із дійсно істотними обставинами, перешкодами або труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до суду (у т.ч. з відповідною заявою) необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Колегія суддів наголошує на тому, що позивач, в даному випадку, мав реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою оскарження протиправної бездіяльності (дій) суб`єкта владних повноважень щодо невиконання (неналежного виконання) судового рішення, проте, він цього не зробив та пропустив установлений законом строк.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував на тому, що право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним та воно може бути обмеженим, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка стосовно цього користується певними межами самостійного оцінювання (рішення від 18.10.2005р. у справі «МШ «Голуб» проти України»).

За правилами ч.5 ст.383 КАС України, у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику, що, у свою чергу, свідчить про правомірність висновків суду першої інстанції.

Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга позивача також не містить, а її доводи критично оцінюються колегією суддів, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанцій та були враховані судом під час прийняття оскаржуваного судового рішення.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст.316 КАС України, суд 2-ї інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.249,308,311,315,317,321,322,325,328,383 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 січня 2022 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст.328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 29.04.2022р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: О.О. Димерлій

В.О. Скрипченко