Справа № 140/1795/22
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2022-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2022 року ЛуцькСправа № 140/1795/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі ГУ ПФУ в Кіровоградській області, відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 49 від 27.01.2022 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до Закону України «Пpo загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати період навчання у школі-магазині, що діяла при Володимир-Волинській райспоживспілці з 07.09.1982 по 03.01.1983 до страхового стажу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати період роботи в ДП «Шахта №9 «Нововолинська» з 09.07.2019 по 30.04.2021 до спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком №2 для призначення пенсії згідно Закону України «Пpo загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та призначити пенсію на пільгових умовах праці за Списком №2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в 20.01.2022 позивач звернулася з письмовою до ГУ ПФУ у Волинській області про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Листом №0300-0204-8/4537 від 27.01.2022 ГУ ПФУ у Кіровоградській області повідомило позивачу про відмову у призначенні пенсії, оскільки за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 07.09.1982 по 03.01.1983 через відсутність в трудовій книжці наказу на зарахування на роботу, та до пільгового страхового стажу не зараховано перед роботи з 09.07.2019 по 30.04.2021 через відсутність даних про сплату ДП «Шахта №9 Нововолинська» даних про сплату внесків до державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, вважає його неправомірним та таким, що не відповідає чинному законодавству і порушує її право на пенсійне забезпечення з наступних підстав.

У період з 07.09.1982 по 03.01.1983 позивач проходила навчання у школі-магазині, що діяла при Володимир-Волинській райспоживспілці, що підтверджується записом у трудовій книжці НОМЕР_1 . Позивач вказує, що додаткові документи для підтвердження цього стажу надати не може, оскільки відповідно до довідки №3 від 01.02.2022, виданої Володимир-Волинською районною спілкою споживчих товарів немає можливості підтвердити період навчання у школі-магазині так, як підтверджуючі документи не збереглись.

У період з 09.07.2019 по 30.04.2021 страхувальник (ВП «Шахта №9 Нововолинська» ДП «Волиньвугілля») щомісячно здійснював відрахування страхових внесків із заробітної плати та сплачував страхові внески за позивача, а факт не зарахування сум страхових внесків, сплачених із заробітної плати на банківський рахунок Пенсійного фонду за відсутності вини позивача, не є підставою для відмови у зарахуванні страхового стажу вказаного періоду роботи.

З наведених підстав просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В поданому до суду відзиві ГУ ПФУ у Волинській області не визнав та просить відмовити в його задоволенні. В обґрунтування своєї позиції вказує, що 20.01.2022 позивач ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV). З урахуванням вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженому постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 205 року № 22-1, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1), органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії, визначено ГУ ПФУ в Кіровоградській області.

Рішенням ГУ ПФУ у Кіровоградській області від 27.01.2022 №49 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону №1058-IV у зв`язку із відсутністю підстав для призначення, а саме у зв`язку із відсутністю у позивача на дату звернення передбаченого законодавством необхідного страхового та пільгового стажу.

На момент звернення із заявою страховий стаж позивач становить 22 роки 06 місяців 27 днів, з них пільговий стаж за Списком №2 03 роки 11 місяців 25 днів.

Страховий стаж позивача за період з 09.07.2019 по 30.04.2021 не відображений в реєстрі застрахованих осіб, оскільки страхові внески страхувальником (роботодавцем) не сплачені. При цьому відповідач не вчиняв жодних протиправним дій по відношенню до позивача. Крім того, до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 07.09.1982 по 03.01.1983 оскільки, в трудовій книжці НОМЕР_1 відсутній наказ на зарахування на роботу.

З наведених підстав просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 повністю.

В поданому до суду відзиві відповідач ГУ ПФУ в Кіровоградській області не визнав та просить відмовити в його задоволенні, оскільки з урахуванням факту відсутності в в трудовій книжці наказу на зарахування на роботу (навчання) за період з 07.09.1982 по 03.01.1983, та відсутності даних про сплату страхових внесків за період з 09.07.2019 по 30.04.2021 підстав для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах у головного управління немає.

Інші заяви по суту справи до суду не надходили.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20.01.2022 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону №1058-IV.

Рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області №49 від 27.01.2022 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону №1058-IV. Як слідує із вказаного рішення, страховий стаж позивача становить 22 роки 6 місяців 27 днів, з них пільговий стаж по Списку №2 3 роки 11 місяців 25 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи з 07.09.1982 по 03.01.1983 оскільки в трудовій книжці НОМЕР_1 відсутній наказ на зарахування на роботу. До пільгового та страхового стажу не зараховано період роботи з 09.07.2019 по 30.04.2021 оскільки відсутні дані про сплату внесків до Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).

Частиною першою статті 9 Закону №1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За загальним правилом, на час виникнення спірних відносин, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

Відповідно до частини першої статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

За приписами абзацу першого пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно;

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

За приписами статті 1 Закону №1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом;

персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;

працюючий пенсіонер - особа, якій призначено пенсію та яка є застрахованою відповідно до пунктів 1 - 7, 11 - 13 частини першої статті 11 цього Закону;

роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників (у тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні); власник розташованого в Україні іноземного підприємства, установи, організації (у тому числі міжнародної), філії та представництва, який використовує працю найманих працівників, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-ІV).

Закон №1058-ІV набрав чинності 01 січня 2004 року.

Періоди трудової діяльності до 01 січня 2004 року, які зараховуються до страхового стажу, визначені статтею 56 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (надалі Закон №1788-XII).

Так, згідно зі статтею 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Як визначено статтею 62 Закону №1788-XII, частиною першою статті 48 Кодексу законів про працю України (КЗпП України), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII Кабінет Міністрів України постановою від 12 серпня 1993 року №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Згідно з пунктами 1, 3 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Як свідчать записи трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач, зокрема, з 07.09.1982 по 03.01.1983 проходила навчання у школі-магазині, що діяла при Володимир-Волинській райспоживспілці. Цей запис трудової книжки засвідчений печаткою та підписом відповідальної особи.

Однак, із рішення про відмову у призначенні пенсії від 27.01.2022 №49 судом встановлено, що відповідачем при обчисленні страхового стажу для призначення пенсії позивача не було враховано період роботи з 07.09.1982 по 03.01.1983 оскільки, в трудовій книжці НОМЕР_1 відсутній наказ на зарахування на роботу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зверталася до Володимир-Волинської районної спілки споживчих для підтвердження вказаного періоду роботи, однак згідно наданої довідки вказаної установи №3 від 01.02.2022 підтвердити період навчання у школі-магазині, що діяла при Володимир-Волинській райспоживспілці немає можливості, оскільки підтверджуючі документи не збереглися.

На думку суду, відсутність документів по підприємству для підтвердження стажу, не може нівелювати відомості трудової книжки, та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

При цьому підставою для внесення запису №1 в трудову книжку НОМЕР_1 (07.09.1982 зарахування учнем школи-магазину) вказана постанова РПС від 04.09.1982 року.

Суд вважає, що, в даному випадку, позивач не може бути позбавлена свого права на включення при обрахунку страхового стажу періоду роботи з 07.09.1982 по 03.01.1983, оскільки позивач вчинила необхідні для призначення пенсії дії та надала усі наявні документи для підтвердження вказаного стажу роботи.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ в Кіровоградській області безпідставно не зарахувало до страхового стажу ОСОБА_1 спірний період з 07.09.1982 по 03.01.1983.

Більше того, суд зауважує, що відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, й не може впливати на її особисті права. Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постановах Верховного Суду від 28.02.2018 у справі 428/7863/17 та від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Посилання на відсутність чи неточність записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Висновки, аналогічні за своїм змістом, містяться у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а.

Верховний Суд у постановах від 30.09.2019 в справі №638/18467/15-а та від 25.04.2019 в справі №593/283/17 зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду України для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду.

Крім того, із спірного рішення слідує, що до пільгового та страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період з 09.07.2019 по 30.04.2021 через відсутність даних про сплату внесків до Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно із частиною другою статті 20 Закону № 1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону № 1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на думку суду, виходячи зі змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Крім того, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача як застрахованої особи, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 30.09.2019 у справі №414/736/17, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач просить зарахувати до страхового та пільгового стажу період роботи з 09.07.2019 по 30.04.2021 у BП «Шахта №9 Hoвoвoлинcькa» ДП «Boлиньвyгiлля».

Підставою для відмови в зарахуванні позивачу до страхового (пільгового) стажу для перерахунку пенсії на пільгових умовах слугувала відсутність у відповідача інформації щодо сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Судом встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці позивача ОСОБА_1 , з 26.08.2005 працює у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», зокрема з 09.07.2019 вантажником дільниці техкомплексу.

Разом з тим, довідкою ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» підтверджується та обставина, що позивачу за період роботи липень 2019 року - грудень 2021 року була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку нараховано ЄСВ. ЄСВ який нарахований на заробітну плату ОСОБА_1 перерахований до податкового органу з липня 2019 року по грудень 2021 року включно.

Таким чином, оскільки з наявних у справі письмових доказів вбачається, що в спірний період липень 2019 року квітень 2021 року (09.07.2019 по 30.04.2021) позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку в свою чергу нараховувалися страхові внески, тому у відповідача відсутні підстави не зараховувати до страхового та пільгового стажу позивача вказаний період роботи при призначені їй пенсії.

На переконання суду, відповідач протиправно не зарахував до пільгового страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 09.07.2019 по 30.04.2021 у ВП «Шахта №9 «Нововолинськ» ДП «Волиньвугілля», що стало причиною для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідної до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV.

При цьому, відсутність за даними системи індивідуальних відомостей про застраховану особу про сплату страхових внесків за спірний період у ВП «Шахта №9 «Нововолинськ» ДП «Волиньвугілля» не може бути підставою для не зарахування цих періодів до страхового та пільгового стажу при призначенні пенсії позивачу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки позивач, з врахуванням спірних періодів, має більше половини необхідного стажу на роботах з шкідливими і важкими умовами праці та у неї наявний наявності передбачений абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV відповідний страховий стаж, тому ОСОБА_1 має право на призначення пільгової пенсії із зменшенням пенсійного віку на 3 роки.

Із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах позивач звернулася 20.01.2022 у віці 57 років 3 місяці 20 днів.

Відтак, пенсійний орган протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії не врахувавши вищевказані спірні періоди.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідачі як суб`єкти владних повноважень не надали суду достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили, що дії щодо не зарахування позивачу спірних періодів її роботи до страхового та пільгового стажу при призначенні пільгової пенсії за віком вчинені відповідно до норм законодавства, з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для їх вчинення.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України», пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України», пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України»).

Згідно з п.п.4, 23 ч. 1 Європейської соціальної хартії від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)» №137-V 14 вересня 2006 року, усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства («Stretch - United Kingdom» № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини»). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність («Von Maltzan and Others v. Germany» № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Як встановлено частиною другою вказаної статті, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною третьою статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З врахуванням встановлених обставин та на підставі аналізу норм законодавства, наведених вище, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зарахування позивачу періоду з 07.09.1682 року по 03.01.1983 до страхового стажу та періоду з 09.07.2019 по 30.04.2021 до пільгового страхового стажу.

Відповідно до повноважень, визначених частиною другою статті 245 КАС України, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту прав позивача у даному випадку є прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 27.01.2022 №49 про відмову позивачу у призначенні пенсії; зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області (до якого позивач зверталася із заявою про призначення пенсії) зарахувати ОСОБА_1 період навчання у школі-магазині, що діяла при Володимир-Волинській райспоживспілці з 07.09.1982 по 03.01.1983 до страхового стажу, період роботи в ВП «Шахта №9 «Нововолинськ» ДП «Волиньвугілля» з 09.07.2019 по 30.04.2021 до пільгового страхового стажу за Списком №2 для призначення пільгової пенсії за віком та призначити пенсію за віком на пільгових умовах праці за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV з 20.01.2022.

Як визначено статтею 244 КАС України, суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що суд задовольняє позов, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2 необхідно стягнути судовий збір у сумі 992,40 грн, сплата якого підтверджується квитанцією від 03.02.2022.

Керуючись статтями 139, 243, 245, 246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, ідентифікаційний код 13358826), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, місто Кропивницький, вулиця Соборна, будинок 7А, ідентифікаційний код 20632802) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 27.01.2022 №49 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 період навчання у школі-магазині, що діяла при Володимир-Волинській райспоживспілці з 07.09.1982 по 03.01.1983 до страхового стажу, період роботи в ВП «Шахта №9 «Нововолинськ» ДП «Волиньвугілля» з 09.07.2019 по 30.04.2021 до пільгового страхового стажу за Списком №2 для призначення пільгової пенсії за віком та призначити пенсію за віком на пільгових умовах праці за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 20.01.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк