Справа № 140/11781/21
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2022-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2022 року ЛуцькСправа № 140/11781/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі відповідач, ГУ ДФС у Волинській області) про визнання протиправними дій з приводу неправильного нарахування та виплати грошового забезпечення під час проходження служби з 01.01.2020, встановлення розміру календарної вислуги років і нарахування вихідної допомоги при звільненні з 24.09.2021 не за встановленими правилами законодавства;

зобов`язання провести перерахунок та виплату грошового забезпечення, з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, усіх щомісячних одноразових додаткових видів грошового забезпечення, грошового забезпечення, виходячи з посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначеним шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 у 2020 році та на 01.01.2021 у 2021 році на відповідні тарифні коефіцієнти згідно із п.4 Постанови КМУ №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням раніше проведених виплат;

зобов`язання здійснити зарахування до календарної вислуги років період навчання у вищому навчальному закладі відповідно до положень ст.ст.12, 17, 17-1 Закону України №2262-Х11 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» п.2 , п.п.А п.3 Постанови КМУ №393 від 17.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення пенсії, грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей», та здійснити нарахування і виплату вихідної допомоги при звільненні у відповідності до положень чинного законодавства.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив службу в органах податкової міліції та працював в ГУ ДФС у Волинській області.

Позивач вказує, що грошове забезпечення як працівнику податкової міліції встановлене згідно з постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова №704), за змістом пункту 4 якої у первинній редакції передбачалось, що посадові оклади осіб начальницького складу податкової міліції головних управлінь ДФС в областях будуть пов`язані із розміром прожиткового мінімуму для працездатних осіб чи розміром мінімальної заробітної плати, встановлених Законами України «Про державний бюджет України» на 1 січня кожного календарного року, які щорічно змінюються в сторону збільшення. Проте, пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова №103) пункт 4 Постанови №704 викладено у новій редакції, якою посадові оклади осіб начальницького складу податкової міліції головних управлінь ДФС розраховуються із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 (1762,00 грн).

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови №103, а тому з 29.01.2020 посадові оклади, оклади за спеціальним званням розраховуються у порядку, визначеному пунктом 4 Постанови №704 до зазначених вище змін.

Позивач вважає, що грошове забезпечення, а також виплата матеріальної допомоги на оздоровлення нараховувались йому за пунктом 4 Постанови №704 із змінами, внесеними Постановою №103, які скасовані рішенням суду, що призвело до недоотримання ним належного грошового забезпечення.

Позивач в липні 2021 звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку і виплати грошового забезпечення з 01.01.2020 з врахуванням періоду проходження служби в АТО у пільговому обчисленні та про зарахування до вислуги років періоду навчання у вищому навчальному закладі. Однак ГУ ДФС у Волинській області відмовило в задоволенні його вимог, з огляду на що вважає, що його права та інтереси визначені Постановою №704 порушені.

Крім того, позивач зазначає, що на підставі наказу ГУ ДФС у Волинській області від 21.09.2021 №126-о його звільнено із органів податкової міліції та виплачено компенсацію за невикористані дні відпустки за 2020 - 42 доби та за 2021 - 26 діб, за додаткову оплачувану відпустку як батьку, який має двох і більше дітей до 15 років, - 10 діб, і вихідну допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, яка становить 21 рік 08 місяців 02 дні, в яку увійшли лише календарна вислуга в органах внутрішніх справ та податковій міліції.

Позивач вважає, що вихідна допомога при звільненні визначена неправильно, оскільки перед її нарахуванням слід було здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення з 01.01.2020 за встановленим порядком, передбаченим п.4 Постанови №704, а не в межах асигнування даного органу відповідно до Постанови №103, якою вносились зміни до п.4 Постанови №704 і яка є скасованою за рішенням суду, як незаконна в цій частині.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.103).

23.11.2021 на поштову адресу суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить:

визнати протиправними дії ГУ ДФС у Волинській області з приводу нарахування та виплати грошового забезпечення під час проходження служби з 01.01.2018, встановлення календарної вислуги років і нарахуванні вихідної допомоги при звільненні 24.09.2021;

скасувати як незаконні п.7 наказу ГУ ДФС у Волинській області від 15.01.2018 №10-о про затвердження стажу, необхідного для нарахування винагороди за вислугу років, та висновок комісії з визначення стажу на його підставі від 15.01.2018, якими встановлено ОСОБА_1 з 01.01.2018 стаж служби без врахування періоду навчання у ВУЗІ, 18 років 00 місяців 02 дні;

зобов`язати ГУ ДФС у Волинській області провести з 01.01.2018 перерахунок та виплату грошового забезпечення з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, усіх щомісячних одноразових додаткових видів грошового забезпечення, грошового забезпечення, виходячи з посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначеним шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01.01.2018 у 2018 році, на 01.01.2019 у 2019 році, на 01.01.2020 у 2020 році, на 01.01.2021 у 2021 році на відповідні тарифні коефіцієнти згідно із постановою КМУ №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням раніше проведених виплат;

зобов`язати ГУ ДФС у Волинській області здійснити зарахування до календарної вислуги років період навчання у ВУЗІ у відповідності до положень ст.ст.12, 17 Закону України №2262-Х11 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Інструкції «Про порядок обчислення стажу служби та виплати винагороди за вислугу років особам начальницького складу податкової міліції, державної податкової служби України», затвердженої наказом ДПА України №313 від 15.05.2008, п.2, п.п.А п.3 Постанови КМУ «Про порядок обчислення вислуги років, призначення пенсії грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» від 17.07.1992 №393, як учаснику АТО та здійснити нарахування і виплату вихідної допомоги при звільненні у відповідності до положень чинного законодавства з врахуванням уже виплаченої (а.с.114-117).

Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с.119-126) позовні вимоги позивача не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що скасування у судовому порядку пункту 6 Постанови №103, якою внесені зміни до пункту 4 Постанови №704, не означає відновлення положень, що діяли до внесення змін. Суд не наділений повноваженнями відновлювати дію нормативно-правового акта Кабінету Міністрів України, а Урядом не прийнято акт про відновлення дії попереднього акта та не визначено порядок відновлення регулювання відповідних правовідносин.

Крім того, визначення розміру грошового забезпечення військовослужбовців та інших осіб, проходження служби яких пов`язане з присвоєнням військових спеціальних звань, в тому числі працівників податкової міліції, належить до компетенції Кабінету Міністрів України.

У відзиві також зазначено, що відповідач здійснює виплату грошового забезпечення в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України, в межах асигнувань, що виділяються на утримання ГУ ДФС у Волинській області, та відсутні правові підстави для проведення перерахунку позивачу грошового забезпечення з врахуванням всіх його складових з 29.01.2020, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 2020-2021.

Щодо вимог позивача про зарахування йому навчання у вищому навчальному закладі до вислуги років, перерахунок і виплату надбавки за вислугу років та перерахунок тривалості відпустки, відповідач зазначає, що згідно Інструкції про порядок обчислення стажу служби для виплати винагороди за вислугу років особам начальницького складу податкової міліції державної податкової служби України обчислення періодів служби для визначення стажу здійснюється у календарному обчисленні (один місяць служби за один місяць) у порядку, передбаченому законодавством для визначення стажу служби для призначення пенсії за вислугу років начальницькому складу податкової міліції. Актами законодавства, якими визначається стаж служби для призначення пенсії за вислугу років начальницькому складу податкової міліції є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Постанова КМУ «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 №393 (далі Постанова №393). Відповідно до цих нормативних актів, зокрема, ч.2 ст.17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та п.2 Постанови №393 до вислуги років особам середнього, старшого та вищого начальницького складу податкової міліції під час призначення пенсії згідно вказаного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на службу до податкової міліції або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби. Отже, законодавством передбачено, що час навчання у цивільному вищому навчальному закладі зараховується до календарної вислуги років додатково і саме при вирішенні питання про призначення пенсії.

Що стосується надбавки за вислугу років, як складової частини грошового забезпечення працівників податкової міліції, то її нарахування здійснюється за періоди несення служби на атестованих посадах, пов`язаних з присвоєнням військового та/або спеціального звання, у відповідності до Постанови КМУ «Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги» від 30.10.1998 №1716 та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української PCP, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 (з наступними змінами та доповненнями). Отже, періоди навчання у цивільному вищому навчальному закладі, які не пов`язані з проходженням служби на атестованих посадах, не можуть бути зараховані до вислуги років, на підставі якої визначається розмір надбавки за вислугу у складі грошового забезпечення і тривалість відпустки.

Щодо вимог позивача про зарахування йому до календарної вислуги період проходження служби в зоні АТО/ООС, перерахунок і виплату надбавки за вислугу років та перерахунок тривалості відпустки, то період проходження служби в зоні АТО/ООС підлягає зарахуванню додатково до вислуги років при призначенні пенсії і не може бути зарахований до вислуги років, на підставі якої визначається розмір надбавки за вислугу у складі грошового забезпечення і тривалість відпустки.

В поданій до суду відповіді на відзив позивач з доводами відзиву не погодився та підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, уточненій позовній заяві (а.с.133-134).

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач з 13.07.2001 був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ, що підтверджується записами його трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с.41-43).

З 01.20.2012 ОСОБА_1 проходив службу в органах податкової міліції та працював в ГУ ДФС у Волинській області, зокрема, з 26.05.2020 призначений на посаду начальника відділу організаційно-аналітичного забезпечення ГУ ДФС у Волинській області (а.с.22) та відповідно до наказу від 01.10.2020 №1414 йому присвоєно чергове спеціальне звання «полковник податкової міліції» (а.с.23).

Згідно з наказом відповідача від 15.01.2018 №10-о «Про затвердження стажу, необхідного для нарахування винагороди за вислугу років» на підставі висновку комісії з визначення стажу служби для виплати винагороди за вислугу років особам начальницького складу податкової міліції ГУ ДФС у Волинській області від 15.01.2018 позивачу затверджено стаж служби для виплати винагороди за вислугу років станом на 01.01.2018 18 років 00 місяців 02 дні (а.с.109-113).

05.07.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про зарахування періоду навчання у цивільному навчальному закладі до вислуги років (а.с.11-12).

Листом від 21.07.2021 №199/Ч/03-97-10-10 ГУ ДФС у Волинській області повідомило позивача, що періоди його навчання у Національній академії внутрішніх справ України, які не пов`язані з проходженням служби на атестованих посадах, не можуть бути зараховані до вислуги років, на підставі якої визначається розмір надбавки за вислугу у складі грошового забезпечення і тривалість відпустки (а.с.9-10).

08.07.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про зарахування до календарної вислуги років 8 місяців пільгової вислуги за період проходження служби в зоні АТО/ООС (а.с.16-17).

Листом від 17.08.2021 №244/Ч/03-97-10-10 відповідач повідомив позивача про те, що період проходження його служби в зоні АТО/ООС підлягає зарахуванню додатково до вислуги років при призначенні пенсії і не може бути зарахований до вислуги років, на підставі якої визначається розмір надбавки за вислугу у складі грошового забезпечення і тривалість відпустки (а.с.13-15).

03.09.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку та доплати грошового забезпечення у відповідності до положень п.4 Постанови №704 від 30.08.2017 з врахуванням посадового окладу, окладу за спеціальним званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня календарного року, але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати встановленого законом на 01 січня календарного року з 01.01.2020 по даний час…. (а.с.18-19).

ГУ ДФС у Волинській області листом від 01.10.2021 №316/Ч/03-97-10-10 повідомило позивача, що перерахунок розміру його грошового забезпечення не може бути здійснений, оскільки мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників, а також інших виплат (а.с.20-21).

При цьому, з матеріалів справи слідує, що відповідно до наказу ГУ ДФС у Волинській області від 21.09.2021 №125-о позивач звільнений з посади та органів податкової міліції в запас Збройних Сил України за п.64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 №114. (а.с.44). Даним наказом встановлено, що вислуга позивача на день звільнення в пільговому обчисленні складає 22 роки 04 місяці 26 днів, в календарному обчислення складає 21 рік 08 місяців 02 дні.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 357.1 статті 357 Податкового кодексу України форми та розмір матеріального забезпечення осіб начальницького і рядового складу податкової міліції, включаючи грошове утримання, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм нарахування та виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції визначає Порядок виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 17.07.2018 №616, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16.08.2018 за №928/32380 (далі - Порядок №616).

Як установлено пунктом 3 розділу І Порядку №616, грошове забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції (крім курсантів навчального закладу ДФС) складається з: 1) посадового окладу; 2) окладу за спеціальним званням; 3) щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: надбавок за вислугу років, за особливості проходження служби, за спортивне звання, за почесне звання, за виконання функцій державного експерта з питань таємниць, за службу в умовах режимних обмежень; доплати за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук; доплати за вчене звання; премій; 4) одноразових додаткових видів грошового забезпечення: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; допомоги для оздоровлення.

За змістом пункту 1 розділу ІІ Порядку №616 посадові оклади особам начальницького складу податкової міліції встановлюються залежно від займаних ними посад у розмірах, установлених додатками 9-11 до Постанови №704 та визначених у штатних розписах відповідних органів ДФС, з дня призначення на відповідну посаду.

Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку №616 передбачено, що оклади за спеціальним званням особам рядового та начальницького складу податкової міліції встановлюються у розмірах, визначених додатком 14 до Постанови №704 (з урахуванням пункту 4 Постанови №704), з дня присвоєння спеціального звання Указом Президента України або наказом органу ДФС, або наказом навчального закладу ДФС відповідно до Указу Президента України від 21.03.2002 №277 «Про переліки посад військовослужбовців і працівників правоохоронних органів, що підлягають заміщенню особами вищого офіцерського (начальницького) складу, та граничних військових і спеціальних звань за цими посадами» та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114.

Постановою №704, яка набрала чинності з 01.03.2018, затверджено: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1 (далі - тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів); схему тарифних розрядів за посадами осіб начальницького складу податкової міліції головних управлінь в областях, м. Києві та органу з обслуговування великих платників податків Державної фіскальної служби згідно з додатком 10 (далі - схема тарифних розрядів); схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Станом на час прийняття Постанови №704, пункт 4 зазначеної постанови передбачав, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

У свою чергу додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови №704 містять примітки, у яких в якості розрахункової величини зазначений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).

В Додатках 1 та 14 до Постанови №704 у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти. Вказані Додатки також мають примітки пояснювального характеру. Зокрема, у цих примітках наведена інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться.

З 24.02.2018 набула чинності Постанова №103, пунктом 6 якої у первинній редакції внесені зміни до постанов Кабінету Міністрів України, зокрема, пункту 4 Постанови №704 викладено в новій редакції, яка передбачала, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Отже, з 24.02.2018 змінено розрахункову величину, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, а саме: замість «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)» передбачено використання «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року».

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови №103, яким вносились зміни до Постанов Кабінету Міністрів України, що додаються, зокрема пункту 4 Постанови № 704.

Таким чином, з 29.01.2020 - дня набрання законної сили рішенням у справі №826/6453/18 пункт 6 Постанови №103 втратив чинність та була відновлена дія пункту 4 Постанови №704 у первісній редакції.

Проте, згідно з пунктом 3 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII (далі - Закон №1774-VIII) мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Отже, вказаною нормою закону законодавець заборонив застосовувати новий розмір мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, в тому числі й військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Суд зазначає, що під час розв`язання правової колізії між нормами пункту 3 розділу II Закону №1774 та пункту 4 Постанови №704, у редакції до внесення змін Постановою №103, перевагу належить віддати положенням закону як акту права вищої юридичної сили, оскільки відповідно до частини третьої статті 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

З огляду на викладене, згідно з Постановою №704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.02.2021 у справі №200/3757/20-а, від 11.02.2021 у справі №200/3774/20-а, від 11.02.2021 у справі №240/11952/19, від 14.04.2021 у справі №240/12309/20, від 04.11.2021 у справі № 460/7603/20.

Отже, за вказаного правового регулювання та обставин справи суд зазначає, що розмір грошового забезпечення встановлюється Кабінетом Міністрів України шляхом прийняття відповідних нормативно-правових актів, та суд не має повноважень встановлювати розміри грошового забезпечення працівників, які є іншими, ніж передбачено чинним законодавством та фінансовим забезпеченням відповідного державного органу. При цьому, Постанова №704 набрала чинності у 2018 році і нею було встановлено, що розмір посадового окладу визначається шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт, тобто розмір прожиткового мінімуму визначається станом на 01.01.2018, та вказаною постановою не передбачено перерахунок розміру посадового окладу щорічно у зв`язку з підвищенням розміру прожиткового мінімуму. Станом на 29.01.2020 Урядом України не приймалося жодного нормативного акту про зміну розміру грошового забезпечення працівників податкової міліції, як обов`язкової передумови для виникнення у відповідача обов`язку перерахунку грошового забезпечення позивача, в т. ч. за його заявою від 03.09.2021.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що у відповідача не було фактичних та правових підстав для проведення перерахунку грошового забезпечення позивача з врахуванням всіх складових (в тому числі посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, відпускних та лікарняних, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні) за період з 01.01.2018 по 24.09.2021 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на 01.01.2019, на 01.01.2020, на 01.01.2021, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до Постанови №704 на підставі його заяви від 03.09.2021, оскаржувані у цій справі дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку грошового забезпечення є правомірними та такими, що вчинені відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог в цій частині належить відмовити.

Щодо позовних вимог про скасування п.7 наказу ГУ ДФС у Волинській області від 15.01.2018 №10-о про затвердження стажу необхідного для нарахування винагороди за вислугу років та висновку комісії з визначення стажу на його підставі від 15.01.2018, зарахування до календарної вислуги років періодів навчання у ВУЗІ та проходження служби в зоні АТО/ООС, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною другою статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Кабінетом Міністрів України 17.07.1992 прийнято постанову №393, якою затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі - Порядок №393).

До вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», під час призначення пенсії згідно з пунктом «а» статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби (пункт 2 Порядку №393).

До вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів; час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів (пункт 3 Порядку №393).

Водночас механізм нарахування та виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції регламентується Порядком виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 17.07.2018 №616, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.08.2018 за №928/32380 (далі Порядок №616).

Відповідно до пункту 1 розділу IV даного Порядку надбавка за вислугу років особам начальницького складу податкової міліції (крім курсантів навчального закладу ДФС) виплачується у розмірах, визначених додатком 16 до постанови №704, з дня виникнення права на її отримання. Надбавка за вислугу років виплачується на підставі наказу відповідного органу ДФС, виданого на підставі протоколу засідання комісії, уповноваженої визначати стаж для нарахування надбавки за вислугу років у порядку, встановленому Інструкцією про порядок обчислення стажу служби для виплати винагороди за вислугу років особам начальницького складу податкової міліції державної податкової служби України, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 15 травня 2008 року №313, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 25 червня 2008 року за № 553/15244 (далі Інструкція №313). Особам начальницького складу податкової міліції, яким у встановленому порядку зараховано до вислуги років раніше не враховані періоди служби (роботи), доплата надбавки за вислугу років здійснюється з дня отримання органом ДФС від осіб начальницького складу податкової міліції документів, що підтверджують їх стаж для нарахування надбавки за вислугу років, у порядку, встановленому пунктом 2 цієї глави. Якщо особі начальницького складу встановлено надбавку в менших, ніж належало, розмірах з вини посадових осіб органу ДФС, здійснюється перерахунок надбавки за весь період, протягом якого особа начальницького складу податкової міліції мала право на неї.

При цьому в силу вимог п.3 Інструкції №313 обчислення періодів служби для визначення стажу здійснюється у календарному обчисленні (один місяць служби за один місяць) у порядку, передбаченому законодавством для визначення стажу служби для призначення пенсії за вислугу років начальницькому складу податкової міліції.

Таким чином, Постанова №393 встановлює порядок обчислення стажу (вислуги років) особам начальницького і рядового складу поліцейським, який проводиться саме з метою призначення пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей». При цьому вказана постанова прийнята саме на виконання вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» та може бути застосована для визначення вислуги років особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ саме у випадку призначення пенсії за вислугу років.

Крім того, з аналізу статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пунктів 2, 3 Постанови №393 випливає, що зарахування часу навчання у вищих навчальних закладах, а також часу проходження служби під час безпосередньої участі в антитерористичній операції до вислуги років поліцейським здійснюється лише при призначенні пенсії на умовах зазначеного Закону.

З огляду на зазначене, відсутні підстави для зарахування позивачу до вислуги років, на підставі якої визначається розмір надбавки за вислугу років, часу навчання у вищому навчальному закладі та служби в зоні АТО/ООС, оскільки вислуга років в період проходження служби обчислюється виходячи з розрахунку 1 місяць служби за 1 місяць вислуги, що врегульовано пунктом 3 Інструкції №313.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування висновку комісії з визначення стажу служби для виплати винагороди за вислугу років особам начальницького складу податкової міліції ГУ ДФС у Волинській області відносно ОСОБА_1 від 15.01.2018 та скасування наказу ГУ ДФС у Волинській області від 15.01.2018 №10-о відносно позивача.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач діяв в межах повноважень та на підставі вимог чинного законодавства, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій