Справа № 140/13915/21
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2022-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2022 року ЛуцькСправа № 140/13915/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) № Ф-11097-55У від 23 листопада 2019 року та № Ф-11097-55 від 10 березня 2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 жовтня 2021 року позивач встановив на свій мобільний пристрій застосунок «Дія» та дізнався про наявність відкритих стосовно нього двох виконавчих проваджень за №№ 59707964 та 61718732.

На підставі адвокатського запиту до органів державної виконавчої служби, адвокатом було отримано документи, що стали підставою для відкриття вказаних виконавчих проваджень, а саме вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23 липня 2019 року за №Ф-11097-55У на суму 18 276,72 грн та від 10 березня 2020 року за №Ф-11097-55У на суму 26 539,26 грн.

Не погоджуючись із такими вимогами позивач вирішив скористатись своїм законним правом на оскарження таких вимог у судовому порядку.

Зазначає, що йому не зрозуміла дана вимога, оскільки вона не носить конкретизації, з якої саме причини виникла дана заборгованість.

Позивач зазначає, що можливо це пов`язано із тим, що ним було подано 20 років тому (точного року не пам`ятає) заяви про відкриття підприємницької діяльності.

Після подання самої заяви про відкриття підприємницької діяльності жодних дій не вчиняв, підприємницькою діяльністю жодного дня не займався.

Звертає увагу суду на те, що йому жодного разу не надходили ніякі листи із органів податкової служби з вимогами щодо здачі звітності чи будь-яких інших листів. Вважає, що підприємницьку діяльність так і не розпочав, оскільки не зареєструвався належним чином, та не мав права її здійснювати.

При цьому, відносно ФОП ОСОБА_1 у ЄДРПОУ зазначено що свідоцтво про державну реєстрацію визнано недійсним.

ФОП ОСОБА_1 не тільки не здійснював, але і не міг здійснювати підприємницьку діяльність з огляду на недійсність його свідоцтва про державну реєстрацію.

Оскаржувана вимога не відповідає вимогам, що встановлені Законом №2464-VI. Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449, а отже відповідачем порушено процедуру, яка передує прийняттю вимоги про сплату боргу (недоїмки). Наголошує, що бездіяльність з боку відповідача щодо невинесення протягом тривалого часу після внесення змін в законодавство вимоги про сплату боргу (недоїмки) поклала на позивача надмірний тягар зі сплати єдиного внеску та призвела до порушення права позивача на володіння своїми грошовими коштами в розумінні положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Позивач вважає, що оскаржувана вимога не відповідає критерію пропорційності, адже не дотримано справедливої рівноваги між інтересами держави та інтересам особи позивача, оскільки мета сплати єдиного внеску до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування досягається сплатою єдиного внеску роботодавцем.

Разом з тим, вказує, що всупереч вимогам чинного законодавства позивач жодного разу не був повідомлений про необхідність внесення будь-яких платежів. Жодних листів не отримував, як убачається із оскаржуваних вимог вони йому були надіслані на адресу АДРЕСА_1 , адреса ж реєстрації та проживання позивача з 2013 року - АДРЕСА_2 .

З врахуванням викладеного позивач просить задовольнити позов повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до частини першої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи це тим, що згідно інтегрованої картки платника податків позивачу нараховано єдиний соціальний внесок. На цій підставі позивачу були сформовані та направлені поштою з повідомленням про вручення на адресу: АДРЕСА_1 вимоги про сплату боргу (недоїмки) по ЄСВ. Дана адреса зазначена як в Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, так і в АІС «Податковий блок». Позивач тільки 18 листопада 2021 року за власним рішенням припинив підприємницьку діяльність, про що свідчить запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У зв`язку з несплатою та збільшенням боргу по ЄСВ після настання граничних термінів сплати, ГУ ДПС у Волинській області відповідно до статті 25 Закону України від 08 жовтня 2010 року №2464-УІ «Про збір та облік єдиною внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-11097-55У від 23 листопада 2019 року на суму 18 276,73 грн.; №Ф-11097-55У від 10 березня 2020 року на суму 26 539,26грн по ОСОБА_1 передані на виконання до ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень (Розділ VI п. 3 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Мінфіну України від 20 квітня 2015 року №449 (далі - Інструкція №449).

Відповідно до вищезазначеного нарахування єдиного внеску здійснюється згідно облікових даних з інформаційної системи, тобто в автоматичному режимі.

Разом з тим, згідно з пунктом 70.7 статті 70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до підпункту 70.2.4 пункту 70.2 статті 70 ПК України до облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься інформація, в тому числі, щодо місця проживання.

Тобто, платник податків у разі зміни податкової адреси зобов`язаний подати заяву про внесення змін до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків (форма 5-ДР) для внесення змін щодо місця проживання. Докази того, що платник податків у встановленому порядку повідомив контролюючий орган про зміну місця проживання, відсутні.

Згідно з пунктом 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги.

З огляду на зазначене контролюючим органом дотримано вимоги щодо надіслання (вручення) платнику податків податкових вимог.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 27 грудня 2000 року позивач зареєструвався фізичною особою-підприємцем 0022988), місце проживання: АДРЕСА_1 .

Згідно даних інтегрованої картки платника податків позивачу нараховано єдиний соціальний внесок за наступні періоди: 09 лютого 2018 року у сумі 8 448 грн (за 2017 рік); 19 квітня 2018 року у сумі 2 457,18 грн (за І квартал 2018 року); 19 липня 2018 року у сумі 2 457,18 грн (за II квартал 2018 року); 19 жовтня 2018 року у сумі 2 457,18 грн (за III квартал 2018 року); 21 січня 2019 року нараховано у сумі 2 457,18 грн (за IV квартал 2018 року); 19 квітня 2019 року у сумі 2 754,18 грн (за І квартал 2019 року); 19 липня 2019 року у сумі 2 754,18 грн (за II квартал 2019 року); 21 жовтня 2019 року у сумі 2 754,18 грн (за III квартал 2019 року); 20 січня 2020 року у сумі 2 754,18 грн (за IV квартал 2019 року); 21 квітня 2020 року у сумі 2 078,12 грн (за І квартал 2020 року); 20 липня 2020 року у сумі 1 039,06 грн (за II квартал 2020 року); 19 жовтня 2020 року у сумі 3 178,12 грн (за III квартал 2019 року); 19 січня 2021 року у сумі 2 200,00 грн (за IV квартал 2020 року).

На підставі цих даних, відповідачем сформовано вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-11097-55У від 23 листопада 2019 року щодо сплати єдиного соціального внеску в сумі 18 276,72 грн та № Ф-11097-55 від 10 березня 2020 року щодо сплати єдиного соціального внеску в сумі 26 539,26 грн (а. с. 8-9).

Не погодившись з вищевказаними рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Станом на дату формування оскаржуваної вимоги правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08 липня 2010 року №2464-VІ (надалі - Закон №2464-VІ).

Відповідно до підпунктів 2, 6 частини першої статті 1 Закону №2464-VІ єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VІ платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Статтею 7 Закону №2464-VІ визначено базу нарахування єдиного внеску.

Згідно підпунктів 2, 3 частини першої статті 7 Закону №2464-VІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абз.3 ч.8 ст.9 Закону України №2464-VI).

Згідно частини дванадцятої статті 9 Закону №2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону №2464-VІ, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Відповідно до абзацу 7 частини першої статті 5 Закону №2464-VІ, зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзацах другому, п`ятому та сьомому пункту 1 та пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб - підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці шостому пункту 1 та пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», - за їхньою заявою після проведення передбачених законодавством перевірок платників, звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці восьмому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - за їхньою заявою.

Згідно Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15 травня 2013 року №755-VІ (далі - Закон №755-VІ) регулюються відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до частини восьмої статті 4 Закону №755-VІ фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Як вбачається з Безкоштовного Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач припинив підприємницьку діяльність 18 листопада 2021 року за власним рішенням, а отже і статус платника єдиного внеску втрачено з 18 листопада 2021 року, а відтак вимога про сплату боргу з єдиного соціального внеску є законною та обґрунтованою, що виключає правові підстави для задоволення позовних вимог.

Наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за №508/26953, затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Інструкція №449).

Ця Інструкція визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції №449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);

платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

В даному випадку позивачу надіслано вимогу у випадку, передбаченому абзацом третім пункту 3 розділу VI Інструкції №449 (платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску).

За приписами пункту 4 розділу VI Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

Аналіз змісту вищенаведених норм свідчить про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Крім того, суд вважає помилковою позицію позивача стосовно того, що свідоцтво про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_1 є недійним і як наслідок автоматичне припинення підприємницької діяльності позивача, та спростовується наступним.

Відповідно до приписів статті 46 Закону №755-IV фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця проводиться у разі: прийняття фізичною особою-підприємцем рішення про припинення підприємницької діяльності; смерті фізичної особи-підприємця; постановлення судового рішення про оголошення фізичної особи померлою або визнання безвісно відсутньою; постановлення судового рішення про визнання фізичної особи, яка є підприємцем, недієздатною або про обмеження її цивільної дієздатності; постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Отже, такої підстави для припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця як визнання недійсним свідоцтва про її державну реєстрацію немає.

При цьому, суд наголошує, що з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вбачається реєстраційний запис від 18 листопада 2021 року №001022988 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 за власним рішенням.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, відповідач формуючи вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-11097-55У від 23 листопада 2019 року та № Ф-11097-55 від 10 березня 2020 року, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 244-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ідентифікаційний код юридичної особи 44106679).

Суддя Ф.А. Волдінер