Справа № 280/7208/21
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2022-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

26 квітня 2022 року м. Дніпросправа № 280/7208/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.10.2021 ( суддя першої інстанції Прасов О.О.) в адміністративній справі №280/7208/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому позивач просив:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з жовтня 2016 року по лютий 2018 року;

стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 суму індексації грошового забезпечення за період з жовтня 2016 року по лютий 2018 року, з урахуванням вже нарахованої та виплаченої суми, в розмірі 19429,71 грн.;

стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати індексації грошового забезпечення за період з 17.10.2019 по день ухвалення судового рішення у даній справі, у розмірі 19429,71 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що проходив службу за контрактом у ВЧ НОМЕР_1 НГУ в період з 17.10.2016 по 17.10.2019. Звільнений наказом командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ №65о/с від 16.10.2019. При звільненні військовою частиною протиправно не здійснено в повному обсязі індексації грошових доходів за період з жовтня 2016 року по лютий 2018 року. Позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату індексації грошових доходів за 2016-2019 роки. Листом за №3/29/11/1-13/2 від 07.05.2021 відповідач надав інформацію, відповідно до якої, позивачу було за період з січня 2017 року по лютий 2018 року здійснено нарахування та виплату індексації на суму 59,45 грн. Інформацію за 2016 рік відповідач не надав, посилаючись на те, що картки на грошове забезпечення за 2016 рік було надіслано до Центрального архіву Національної гвардії України. Позивач вважає дії відповідача такими, що суперечать законодавству України. Базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення позивача є січень 2008 року, в якому Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 за №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу", яка набрала чинності 01.01.2008 та втратила чинність 01.03.2018, встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців. У зв`язку з вищевикладеним, сума індексації грошового забезпечення в період з жовтня 2016 року по лютий 2018 року повинна становити 19489,16 грн. Обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі. Враховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює грошове забезпечення військовослужбовців, не встановлено дату проведення остаточного розрахунку зі звільненими працівниками та відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, суд може застосувати норми ст.116 та ст.117 КЗпП України, як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення з військової служби.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.10.2021 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не виплати ОСОБА_1 при звільненні індексації грошового забезпечення за період з листопада 2016 року по лютий 2018 року у сумі 171 грн. 45 коп.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з листопада 2016 року по лютий 2018 року у сумі 171 грн. 45 коп.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 при звільненні індексації грошового забезпечення за період жовтень 2016 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 при звільненні індексації грошового забезпечення за період жовтень 2016 року.

В іншій частині позовної заяви відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час апеляційного перегляду судом встановлено, що згідно з Посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 02.11.2017, позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Судом досліджено: Військовий квиток позивача Серії НОМЕР_3 ; лист ВЧ НОМЕР_1 НГУ від 07.05.2021 за №3/29/11/1-13/2 на адресу позивача з додатками Особистими картками на грошове забезпечення за 2017, 2018, 2019 роки; Розрахунок нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 ; інші документи.

При цьому, у Розрахунку нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 зазначено, що за період з листопада 2016 року по жовтень 2019 року сума індексації склала 1825,56 грн.; фактично виплачено 1642,98 грн.; належить до виплати 182,58 грн.

Відповідно до Військового квитка Серії НОМЕР_3 позивача: зараховано до списків ВЧ НОМЕР_1 НГУ на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ від 17.10.2016 за №230; звільнено з військової служби на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ від 16.10.2019 за №650/с (пп.а п.2 ч.5 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (у зв`язку із закінченням строку контракту)).

У листі ВЧ НОМЕР_1 НГУ від 07.05.2021 за №3/29/11/1-13/2 на адресу позивача зазначено, зокрема: … Картки на грошове забезпечення по 2016 рік було надіслано до Центрального архіву Національної гвардії України НГУ за адресою: м.Київ, вул.Євгена Коновальця, 38. Тому перевірити достовірність Вашого твердження, що Вам не нараховувалась індексація за період з 17.10.2016 року по 31.12.2016 року не маємо можливості. Згідно карток на грошове забезпечення за 2017-2019 роки Вам було здійснено нарахування та виплата індексації на суму 1626,32 грн. Решта нарахувань була здійснена в межах чинного законодавства. ….

Вважаючи порушеними свої права, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період його служби у ВЧ НОМЕР_4 НГУ за період з жовтня 2016 року по лютий 2018 року.

Частиною 1 статті 2 Закону України №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Закон України №2011-XII визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 9 Закону України №2011-XII встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України №1282-ХІІ.

Згідно з статтею 1 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ст. 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Частиною 2 ст. 5 Закону №1282-ХІІ встановлено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Законом України №76-VIII від 28.12.2014 року статтю 5 доповнено частиною шостою, якою визначено, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Вказана частина ст.5 діє в редакції Закону України №2148-VIII від 03.10.2017 року, а саме проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Частиною 5 ст.242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо спірних правовідносин по даній справі висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 12.12.2018 року по справі №825/874/17, який зазначив, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. При цьому відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Положеннями Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року від 17.07.2003 року №1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Разом з тим, виплата індексації не ставиться, вищевказаними нормативно-правовими актами, у залежність від надходження коштів до власника підприємства, установи, організації. Однак, суди попередніх інстанцій правильно зазначили, що відсутність на рахунках відповідача коштів для виплати індексації грошового забезпечення не є належним доказом неможливості здійснення вказаних виплат (доказом наявності поважних причин не проведення розрахунку).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України» (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства.

Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Верховний Суд зазначив, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Отже неспроможними є посилання представника відповідача у апеляційній скарзі на рішення суду про відсутність фінансової можливості нараховувати та виплачувати індексацію грошового забезпечення позивачці.

Згідно відповіді відповідача наданій позивачу та додатків до ней позивачу нарахована та виплачена індексація за період з листопада 2016 року по лютий 2018 року: сума індексації склала 247 грн.56 коп., фактично виплачено 76 грн.11 коп. Тому суд правомірно дійшов висновку про розмір суми яка належить виплаті у розмірі 171 грн.45 коп. Наразі, відповідачем це не спростовується

У той же час суд вважає, що щомісячний розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією та дискреційними повноваженням відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і отримував грошове забезпечення.

Суд дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення у період з жовтня 2016 року по лютий 2018 року та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за вказаний період: стягнути не нараховану але не виплачену індексацію грошового забезпечення за період з листопада 2016 року по лютий 2018 року у сумі 171 грн.45 коп. та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за жовтень 2016 року, оскільки з наданих відповідачем карток на грошове забезпечення по 2016 року, відсутні відомості щодо нарахування та виплати індексації з 17.10.2016 року по 31.12.2016 року (а.с.11-13).

Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.10.2021 в адміністративній справі №280/7208/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
Повний текст постанови складено 29 квітня 2022 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва