Справа № 340/1096/22
Суддя: С.В. Дегтярьова
Дата ухвалення: 2022-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/1096/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складу головуючого судді Дегтярьової С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: Головного управління ДПС у Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55, )

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в лютому 2022 року звернулася з позовом до суду, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Кіровоградській області щодо відмови у задоволенні заяви про перерахування надміру сплачених коштів єдиного соціального внеску від 26 листопада 2021 року;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Кіровоградській області скласти та направити органу Казначейської служби висновок про повернення їй надміру та/або помилково сплачених коштів на суму 9009,66 грн.

Свою позицію мотивувала тим, що з 27.08.2009 року прийнята на посаду юрисконсульта у Товариство з обмеженою відповідальністю "Агродар ЛТД" де працює по день подання позову.

Вказала, що на підставі свідоцтва №000153 від 15.01.2018 є адвокатом та з 22.02.2018 року перебуває на обліку в ГУ ДПС у Кіровоградській області, як платник єдиного соціального внеску за видом економічної діяльності "Адвокатська діяльність", з огляду на необхідність здійснення своїх трудових обов`язків, зокрема, представництва Товариства з обмеженою відповідальністю "Агродар ЛТД" в суді.

Під час отримання усної консультації в Олександрійській ДПІ позивачу повідомлено, що чинним законодавством встановлено обов`язок для самозайнятої особи визначити базу нарахування ЄСВ у відповідності до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" fле не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску в разі неотримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року з моменту внесення до Єдиного реєстру адвокатів України запису про здійснення адвокатської діяльності.

Позивач повідомила, що нею було сплачено у 2018-2019 роках на рахунок відповідача єдиний внесок в розмірі 9009,66 грн. за 2018 рік.

Вважаючи, що вказані кошти є помилково сплаченими та підлягають поверненню на її користь, позивач звернулася до відповідача з заявою про повернення коштів, проте отримала відмову, яку вважає протиправною.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини в частині щодо адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування врегульовані нормами Податкового кодексу України (далі ПК УКраїни) та Законом України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464-VI).

За визначенням, наведеним в підпункті 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 ПК України самозайнята особа-платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

У пункті 14.1.195 пункту 14.1 статті 14 ПК України надано визначення поняттю "працівник" - це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон №5076-VI) адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

У пункті 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI закріплено що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з абзацом другим пункту 1 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

За змістом пункту 5 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI до платників єдиного внеску віднесено також осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується:

- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

- для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відносини щодо сплати єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї права на здійснення підприємницької діяльності, яку особа фактично не здійснює, Законом №2464-VI не врегульовано.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є самозайняті особи, зокрема, адвокати, які здійснюють адвокатську діяльність індивідуально. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності індивідуально та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем. Інше тлумачення правових норм, якими врегульована сплата єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДФС і мають свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, та які одночасно перебувають у трудових відносинах в межах цієї діяльності, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм Закону №2464-VI був зроблений Верховним Судом у постанові від 27.11.2019 у справі №160/3114/19 та в подальшому підтриманий, зокрема в постанові від 04.12.2019 в адміністративній справі №440/2149/19.

Судом встановлено, що позивач у 2018-2019 роках мала лише дохід у формі заробітної плати (а.с.29-35).

Таким чином, мета збору єдиного внеску для позивача досягнута за рахунок сплати відповідних коштів її роботодавцем (ТОВ "Агродар ЛТД"), а тому суд вважає що у вказаний період остання не мала обов`язку сплачувати єдиний внесок.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем факт сплати позивачем єдиного внеску за період січень-листопад 2018 року в розмірі 9009,66 грн.

В ході судового розгляду встановлено, що позивач 02.04.2019 року звернулася до ГУ ДФС у Кіровоградській області з заявою про повернення помилково сплачених коштів на рахунок Олександрійської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області за єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне страхування. Але листом від 17.04.2019 року №1933/адв/11-28-53-06-16 в задоволенні заяви відмовлено (а.с.15-16).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.12.2019 року по справі №340/1720/19 визнано протиправною бездіяльність ГУ ДФС у Кіровоградській області щодо нерозгляду заяви та зобов`язано її розглянути. При розгляді справи судом встановлено той факт, що у позивача не виник обов`язок по самостійній сплаті ЄСВ, а сплачені суми підлягають поверненню (а.с.83-88).

Позивач 30.04.2020 року повторно звернулася до ГУ ДФС у Кіровоградській області з заявою про повернення помилково сплачених коштів. Але листом від 09.06.2020 року №1916/АДВ/11-28-53-08-15 в задоволенні заяви відмовлено. Заява мотивована наявністю у позивача заборгованості зі сплати єдиного внеску, оскільки 13.08.2019 року Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-104129-53У станом на 31.07.2019 року на суму 5508,36 грн.

Судом встановлено, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 року по справі №340/101/20 вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-104129-53У станом на 31.07.2019 року на суму 5508,36 грн. визнана протиправною та скасована (а.с.66-71). В ході судового розгляду суд дійшов висновку про відсутність у позивача обов`язку для самостійної сплати ЄСВ як самозайнятою особою у період з 01.01.2019 року по 31.07.2019 року. Рішення набрало законної сили 21.08.2020 року.

Натомість відповідач сформував 05.02.2021 року нову вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-104129-53 станом на 31.01.2021 року на суму 15577,96 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 року по справі №340/1107/21 вимога про сплату боргу (недоїмки) від 05.02.2021 року №Ф-104129-53 станом на 31.01.2021 року на суму 15577,96 грн. визнана протиправною та скасована (а.с.58-65). В даному провадженні суд також дійшов висновку про відсутність у позивача обов`язку для самостійної сплати ЄСВ як самозайнятою особою у період до 31.01.2021 року. Рішення набрало законної сили 06.10.2021 року.

Судом встановлено, що після скасування вимог з ІКП позивача виключені відомості про наявність боргу (а.с.104-106).

Позивач втретє звернулася до ГУ ДФС у Кіровоградській області з заявою про повернення помилково сплачених коштів 27.11.2021 року (а.с.112-113). Але листом від 16.12.2021 року №10070/6/11-28-24-01-12 в задоволенні заяви відмовлено. Заява мотивована відсутністю у позивача і переплати, і заборгованості з ЄСВ (а.с.49-52).

Відповідно до частини четвертої статті 8 Закон №2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з пунктом 2 статті 9 Закон №2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Пунктом 43.1 статті 43 Податкового кодексу України визначено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Відповідно до пункту 43.3 статті 43 Податкового кодексу України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/а бо надміру сплаченої суми.

Частиною 3 пункту 43.5 статті 43 Податкового кодексу України контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 №6 затверджено Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.02.2016 за №193/28323 (Порядок №6). Даний порядок діяв в період звернення позивача з заявою про повернення сплаченого ЄСВ та відповіді на неї.

Пункт 3 Порядку №6 визначає:

- неналежний Платник - платник, з рахунку якого здійснено помилкове списання коштів та/або який не є платником єдиного внеску;

- помилково сплачені суми єдиного внеску - суми Коштів, які на певну дату зараховані на невідповідний рахунок 3719 та/або сплачені з рахунку неналежного Платника;

- рахунок 3719 - відповідні небюджетні рахунки за балансовим рахунком 3719 «Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування», відкриті в органах Державної казначейської служби України.

Таким чином, сплачені позивачем суми єдиного внеску у 2018-2019 рік у розмірі 9009,66 грн. за відсутності у неї відповідного обов`язку, вважаються сплаченими помилково.

Згідно з підпунктом 1 пункту 5 Порядку №6 повернення Коштів здійснюється у випадку надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на відповідний рахунок 3719.

Відповідно до пункту 6 Порядку №6 повернення Коштів здійснюється на підставі заяви Платника про таке повернення (далі - Заява).

У випадках, передбачених підпунктами 1, 2 та 4 пункту 5 цього Порядку, заява подається до органу доходів і зборів, на рахунок якого сплачено кошти, за формою, визначеною у додатку 1 до цього Порядку.

Пунктом 7 Порядку №6 передбачено, що у разі надходження заяви про повернення коштів з рахунку 3719 підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у строк не більше ніж десять робочих днів з дати реєстрації заяви проводить перевірку наданої платником інформації.

Заява залишається без задоволення у таких випадках:

- невідповідність заяви формі, визначеній у додатку 1 до цього Порядку;

- недостовірність викладеної у заяві платника інформації;

- подання заяви не за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску;

- наявність у платника заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або фінансових санкцій.

У разі відмови в задоволенні заяви про повернення коштів з рахунку 3719 платнику єдиного внеску підрозділом органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, надається повідомлення за підписом посадової особи із зазначенням причин відмови.

У разі задоволення заяви про повернення коштів з рахунку 3719 підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, передає заяву з відміткою про підтвердження повернення коштів до підрозділу органу доходів і зборів, відповідального за ведення обліку платежів та складання звітності.

Підрозділ органу доходів і зборів, відповідальний за ведення обліку платежів та складання звітності, у строк не більше ніж три робочих дні з дня отримання Заяви з відміткою про підтвердження повернення Коштів, на підставі даних інформаційної системи готує висновок за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку (далі - Висновок) та два примірники Реєстру висновків про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску (далі - Реєстр висновків) за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку. Висновки реєструються в журналі обліку висновків про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку та протягом одного робочого дня від дати їх реєстрації разом з примірником Реєстру висновків передаються до підрозділу органу доходів і зборів, відповідального за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку.

Згідно з пунктом 8 Порядку №6 на підставі висновку та у строк не пізніше ніж три робочих дні з дня його реєстрації підрозділ органу доходів і зборів, відповідальний за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку, нижчого рівня оформлює розрахунковий документ на повернення Коштів з рахунку, на який їх було сплачено, та направляє його відповідному управлінню (відділенню) Державної казначейської служби України у районі, районі у місті, місті обласного, республіканського значення (далі - управління (відділення) Казначейства).

Управління (відділення) Казначейства на підставі розрахункового документа органу доходів і зборів нижчого рівня перераховує кошти за рахунок поточних надходжень за день з відповідного рахунку 3719 на рахунок платника, зазначений у заяві, відкритий у банку або органі Казначейства.

Як вбачається із листа, відповідач вважає відсутніми підстави для повернення сплачених позивачем коштів в рахунок єдиного внеску за 2018 рік. В той же час, відповідач не вказує про невідповідність заяви у формі, визначеній у додатку 1 до Порядку №6, подання заяви не за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску.

Суд звертає увагу сторін на те, що висновок податкового органу про відсутність переплати спростовується документальними доказами про сплату відповідних сум єдиного внеску та даними, що містяться в інтегрованій картці позивача за 2018-2022 роки, витяг з якої наданий відповідачем.

Так, зі змісту інтегрованої картки встановлено, що сплата у самі 9009,66 грн. за 2018 рік відбулась, натомість, з огляду на позицію податкового органу з приводу того, що самозайнята особа повинна сплачувати ЄСВ за відсутності доходу та за обставин сплати ЄСВ роботодавцем, з яким в неї укладений трудовий договір, внесків, що перевищують мінімальний розмір, відповідач зарахував такі оплати у виконання такого "обов`язку" та після позицій судів, описаних вище, відповідні коригування в картці не провів (а.с.104-107).

У ході розгляду даної справи суд дійшов висновку про необґрунтованість таких доводів відповідача та протиправність спірної відмови.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту права позивача, порушених спірною відмовою буде зобов`язання ГУ ДПС у Кіровоградській області розглянути питання щодо підготовки висновку про повернення позивачу помилково сплачений нею єдиний соціальний внесок за 2018 рік, що відповідає положенням Порядку №6, і свідчить про необхідність задовольнити позовні вимоги частково.

Така позиція є тотожною з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 13 квітня 2021 року у справі №804/4885/17 (адміністративне провадження №К/9901/48593/18).

Відповідно до ч.1 та 3 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог шляхом незначної зміни формулювання судом, зважаючи на те, що їх суть фактично залишилась такою, як сформульовано в позові, суд не вбачає підстав зменшувати позивачу судові витрати зі сплати судового збору та вважає за можливе стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 992,40 грн.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 291, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 26 листопада 2021 року про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 9009,66 грн.

3. Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Кіровоградській області розглянути питання щодо підготовки висновку про повернення ОСОБА_1 надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за поданою нею заявою від 26 листопада 2021 року в сумі 9009,66 грн.

4. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), здійснені нею судові витрати на оплату судового збору в сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області (код ЄДРПОУ ВП 43995486).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду С.В. Дегтярьова