Справа № 160/3911/21
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2022-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 квітня 2022 року м. Дніпросправа № 160/3911/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року в адміністративній справі №160/3911/21 (головуючий суддя першої інстанції Захарчук-Борисенко Н.В.) за позовом ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 16.03.2021 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, в якому, з урахуванням заяви про доповнення підстав позову від 26.04.2021 року, просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 04.06.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 258102,00 грн. ( в т.ч. 172068,00 грн. податкове зобов`язання, 86034,00 грн. штрафні санкції).

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що за результатами перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення фінансово-господарських операцій з ТОВ «Байріс Компані» (попередня назва ТОВ «Редейл Плюс») за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року складено акт від 10.04.2019 року № 20498/04-36-13-05/. Перевіркою встановлено порушення ПК України в частині завищення податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «Редейл Плюс», в результаті чого позивачем занижено податок на додану вартість на загальну суму 172068,72 грн.. Позивач не погоджується з висновками акту перевірки, оскільки такі висновкт ґрунтуються на наявності вироку щодо керівника ТОВ «Рейдел Плюс», як на доказ відсутності реальних господарських операцій. Крім того, позивач вказує на порушення податковим органом вимог ПК України, оскільки питання, яке було предметом перевірки було охоплено під час попередньої перевірки позивача, за результатами якої 23.01.2019 року складено акт перевірки.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 року відмовлено ФОП ОСОБА_1 в поновленні строку звернення до адміністративного суду та залишено позов без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст. 240 КАС України.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.08.2021 року ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 року скасовано та справу направлено для продовження розгляду до судц першої інстанції.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права. Апелянт зазначає, що судом взагалі в рішенні не надано оцінки доказам незаконно проведеної перевірки, які подавались позивачем 26.04.2021 року разом із заявою про доповнення підстав позову. Скаржник звертає увагу, що контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені п.п.78.1.1, 78.1.4, 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час проведення попередніх перевірок платника податків.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції, призначене о 12 год.30 хв. 26.04.2022 року не прибули, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник відповідача 29.03.2022 року подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу в порядку письмового провадження без участі представника відповідача.

26.04.2022 року електронною поштою від представника позивача - адвоката Крісак М.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату. Вказане клопотання обгрунтоване тим, що у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, позивач та представник позивача виїхали за межі Дніпропетровської області та не мають об`єктивної можливості прийняти участь у судовому засіданні.

Проте, до вказаного клопотання не надано будь-яких доказів, які б підтверджували виїзд позивача та його представника за межі Дніпропетровської області чи території України. Також в клопотанні не зазначено про неможливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, в той час як вказане клопотання надіслано саме на електронну пошту апеляційного суду.

Оскільки підстави відкладення розгляду справи не підтверджені заявником будь-якими доказами, апеляційний суд визнає таке клопотання необгрунтованим, а причини неявки в судове засідання позивача та його представника неповажними.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на скаргу, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 є фізичною особою-підприємцем, основними видами господарської діяльності якого є: 49.41. Вантажний автомобільний транспорт (основний), 46.11. Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами, 77.12. Надання в оренду вантажних автомобілів. Дата державної реєстрації 13.08.2001 року.

Відповідач - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

В період з 28.03.2019 року по 03.04.2020 року ГУ ДПС у Дніпропетровській області на підставі, в тому числі і п.п.78.1.1 п.78 ст.78 ПК України, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення фінансово-господарських операцій з ТОВ «Байріс Компані» (попередня назва ТОВ «Редейл Плюс») за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, за результатами якої 10.04.2019 року складено акт № 20498/04-36-13-05/ НОМЕР_1 (а.с.13-23 т.1).

Висновками акту перевірки встановлено порушено позивачем вимог п.44.1 ст.44, п.п.«а» п.198.1 п.198.3 п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України в частині завищення податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «Редейл Плюс», в результаті чого позиваче занижено податок на додану вартість на загальну суму 172068,72 грн. по періодам липень та серпень 2017 року.

На підставі вказаного акту перевірки контролюючим органом 04.06.2019 року прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 258102,00 грн. (172068,00 грн. за податковим зобов`язанням, 86034,00 грн. за штрафними санкціями) (а.с.24 т.1).

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем під час перевірки та до матеріалів справи на підтвердження здійснення реальності господарських операцій надано лише видаткові накладні, будь-яких розрахункових документів позивачем не надано. Таким чином, позивачем не надано жодних доказів про те, що сума за договором купівлі - продажу № 23/07-17 від 23.07.2017 року ним була сплачена, а тому фактичний рух активів позивача за вказаними господарськими операціями не доведений, тобто позивачем як покупцем товару у складі вартості товару ПДВ не сплачено до бюджету, а відтак, позивач не мав правових підстав для формування та відшкодування сум ПДВ.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Позивач оспорює вищевказане податкове повідомлення-рішення та просить його скасувати, посилаючись на те, що висновки відповідача ґрунтуються на припущеннях, реальність господарської операції позивача по взаємовідносинах з ТОВ «Байріс Компані» (попередня назва ТОВ «Редейл Плюс») підтверджується первинними бухгалтерськими документами, а наявність обвинувального вироку суду відносно ОСОБА_2 , якого визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.1 ст.205, ч.1 ст.358 КК України, а саме: пособництво у фіктивному підприємстві, тобто створенні суб`єкта господарської діяльності ТОВ «Редейл Плюс» з метою прикриття незаконної діяльності, не може бути безумовною підставою для визнання безтоварності господарської операції.

Крім того, позивачем 26.04.2021 року подавалась до суду першої інстанції заява про доповнення підстав позову, згідно якої позивач просив скасувати спірне податкове повідомленні-рішення, посилаючись на порушення контролюючим органом під час призначення перевірки вимог п.78.2 ст.78 Податкового кодексу України. До вказаної заяви позивачем додано акт перевірки №2834/04-36-13- від 23.01.2019 року.

Вказана заява судом першої інстанції була прийнята до розгляду, проте, в рішенні суду вимоги заяви не знайшли свого відображення, судом не надано оцінки зазначеним в заяві підставам скасування спірного ППР та не зазначено, з яких причин такі підстави судом не враховано при прийнятті судового рішення.

Відповідно до статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України); виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст.78 ПК України).

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Кодексом, не поширюються на перевірки, що проводяться на звернення такого платника податків.

Відповідно до пункту 78.2 статті 78 ПК України контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.

Як вбачається з матеріалів справи документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 призначено, в тому числі, і на підставі п.п.78.1.1 п.78 ст.78 ПК України. Вказана перевірка проводилась з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення фінансово-господарських операцій з ТОВ «Байріс Компані» (попередня назва ТОВ «Редейл Плюс») за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року. За результатами перевірки контролюючим органом 10.04.2019 року складено акт №20498/04-36-13-05/ НОМЕР_1 (а.с.13-23 т.1).

Як зазначалось вище, позивачем 26.04.2021 року подавалась до суду першої інстанції заява про доповнення підстав позову, згідно якої позивач просив скасувати спірне податкове повідомленні-рішення, посилаючись на порушення контролюючим органом під час призначення перевірки вимог п.78.2 ст.78 Податкового кодексу України. До вказаної заяви позивачем додано акт перевірки №2834/04-36-13- від 23.01.2019 року (а.с.82-121 т.1).

Вказана документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 проводилась з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообв`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року.

З акту перевірки №2834/04-36-13- від 23.01.2019 року вбачається, що в переліку основних суб`єктів-контрагентів, з якими ФОП ОСОБА_1 перебував у правових відносинах у період, що перевірявся зазначено і ТОВ «Байріс Компані» (а.с.90 т.1).

Таким чином, враховуючи, що господарські операції ФОП ОСОБА_1 за період діяльності з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року вже були предметом перевірки податковим органом під час попередньої перевірки, результати якої викладені в акті перевірки від 23.01.2019 року №2834/04-36-13-, а тому проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення фінансово-господарських операцій з ТОВ «Байріс Компані» (попередня назва ТОВ «Редейл Плюс») за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, не відповідає положенням п.78.2 ст. 78 ПК України.

Відтак, податкове повідомлення-рішення, яке прийняте на підставі акту перевірки, проведеної з порушенням вимог п.78.2 ст. 78 ПК України, є протипраним та належить скасуванню.

Колегія суддів вважає, що дослідження інших підстав позову щодо протиправності спірного податкового повідомлення-рішення за наявності досліджених вище обставин, є зайвим та апеляційним судом не проводиться.

З урахуванням викладених вище обставин в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції не вірно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до вимог ст.117 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року в адміністративній справі № 160/3911/21 задовольнити.

Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року в адміністративній справі № 160/3911/21 скасувати.

Позов ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № від 04.06.2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак