Справа № 480/11010/21
Суддя: А.Б. Діска
Дата ухвалення: 2022-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.09.2021 на ділянці дороги (а/д М-05, 210 км.+450 м., Київ-Одеса, Уманський район) було проведено перевірку транспортного засобу марки Volvo (номерний знак НОМЕР_1 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 ) з напівпричепом НODGЕР (номерний знак НОМЕР_3 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 ), власницею яких є ОСОБА_1 . Транспортним засобом керував ОСОБА_2 . За результатами перевірки складено акт № 298713 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 15.09.2021. Під час перевірки виявлено порушення перевезення вантажу (згідно ТТН № Р7 від 14.09.2021, вантаж - овес) з перевищенням встановлених п. 22.5 ПДР габаритно-вагових норм на 12,09 % (навантаження на одиничну вісь склало 12,33 т при нормі 11 т). Після цього, заступником начальника Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки - начальником відділу державного контролю за безпекою на транспорті у Сумській області Танченко О. І. винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 235141 від 06.10.2021. У Постанові № 235141 вказано про допущення Товариством з обмеженою відповідальністю «Сапсан Експрес» порушення пункту 4 статті 38 Закону України від 05.04.2001 № 2344-ІІІ «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон України «Про автомобільний транспорт»), відповідальність за яке, передбачена абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Оскаржувану постанову позивач вважає протиправною, оскільки після зважування працівники Уктрансбезпеки повідомили водію, що автомобіль з напівпричепом перевантажено за показником навантаження на одиничну вісь (навантаження склало 12,33 т. при нормі 11 т.) та надали ОСОБА_2 роздруківку (талон) від 15.09.2021 щодо результатів зважування автомобіля з причепом та зазначили, що він може рухатися далі. Акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів чи інших документів ОСОБА_2 не отримував, підписувати йому нічого не надавали, пропозицій щодо приведення у відповідність маси автомобіля не надходило.
На вимогу водія працівник Укртрансбезпеки ОСОБА_3 відмовився надати документи про справність (атестацію) зважувального обладнання, що є порушенням пункту 13 Порядку № 879. Також, в документах взагалі відсутні відомості про справність обладнання, яким могло бути проведено перевірку габаритно-вагового контролю, оскільки за відсутності відомостей про справність вимірювальних приладів здійснення габаритно-вагового контролю не допускається (п. п. 12-13 Порядку № 879).
У талоні №1 (роздруківці) зазначено, що здійснено зважування причепа НОМЕР_1 . Зазначена вага щодо 5 осей. При цьому позивач наголошує на тому, що напівпричеп HODGEP має номерний знак НОМЕР_3 , (серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 ), а не НОМЕР_1 . Також, згідно технічних характеристик напівпричеп HODGEP має 3, а не 5 осей.
Також, після проведення габаритно-вагового контролю працівник Укртрансбезпеки при фіксації факту перевищення вагового нормативного параметру дозволив подальший рух ТЗ, що суперечить п.п. 21-24 Порядку № 879, п.2.4-2 ПДР. У разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт (встановлює пункт 2.4-2 ПДР України).
Крім того, позивач вказує, що водій перевозив овес - сипучий вантаж, який змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі, тому, результати вимірювання, здійснені посадовою особою Укртрансбезпеки, не можна вважати достовірними, оскільки такі вимірювання не дозволяють врахувати перерозподіл ваги на осі транспортного засобу та зсув центру ваги під час нахилу тягача при заїзді на платформу вимірювального засобу.
Також позивач зазначає, що представники ТОВ «Сапсан Експрес» жодним чином не були повідомлені про розгляд справи. У постанові № 235141 зазначено про порушення пункту 4 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» відповідальність за яке передбачена абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Акцентує увагу на тому, що стаття 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» містить декілька частин, тому, з постанови не зрозуміло, що стало підставою для притягнення ТОВ «Сапсан Експрес» до відповідальності згідно з абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Оскільки порушення пункту 4 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» не може тягнути за собою відповідальність згідно з абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», тому, на думку позивача, постанова № 235141 підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 29.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідачем було подано до суду відзив, в якому проти позову заперечує та просить у його задоволенні відмовити. Відповідач зазначає, що під час перевірки виявлено порушення перевезення вантажу (згідно ттн № Р7 від 14.09.2021, вантаж-овес) з перевищенням встановлених п. 22.5 ПДР габаритно-вагових норм на 12,09% (навантаження на одиночну вісь склало 12,33 т при нормі 11т). Позивача повідомлено під розписку про розгляд справи. 06.10.2021 в присутності представника позивача проведено розгляд справи. Під час розгляду справи представником позивача не надано дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами. За результатами розгляду справи заступником начальника Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 235141. 06.10.2021 копію постанови отримано представником позивача нарочно, про що свідчить відповідний напис на зворотньому боці постанови.
Також відповідач зазначає, що відповідно до вимог статті 2652 КУпАП та Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1102, затримання транспортних засобів належить до повноважень територіальних органів Національної поліції. Ані Кодекс України про адміністративні правопорушення, ані Постанова Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування», якою затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879), ані будь-які інші нормативно-правові акти не уповноважують посадових осіб Укртрансбезпеки та її територіальних органів здійснювати тимчасове затримання транспортного засобу.
Також відповідач вказує на відсутність будь-яких норм, які зобов`язують посадових осіб надавати документи, що підтверджують проходження періодичної повірки вимірювального та зважувального обладнання на прохання водія. А чинним законодавством передбачено обов`язок забезпечення належного розміщення та кріплення вантажу, яке б унеможливлювало його зміщення під час руху. Зміщення вантажу, та як наслідок, перевищення встановлених вагових обмежень, є порушенням. При цьому, чинним законодавством не передбачено спеціальних умов для зважування транспортних засобів, які виконують перевезення сипучих, рідких вантажів.
Відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, в яких просить у задоволенні позову відмовити.
Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи 15.09.2021 Центральним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки було проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом транспортного засобу марки Volvo (номерний знак НОМЕР_1 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 ) з напівпричепом НODGЕР (номерний знак НОМЕР_3 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 ), належних ОСОБА_1 .
За наслідками перевірки було складено акт № 298713 від 15.09.2021, в якому зазначено, що під час перевірки виявлено порушення перевезення вантажу (згідно ттн № Р7 від 14.09.2021, вантаж овес) з перевищенням встановлених п. 22.5 Правил дорожнього руху габаритно-вагових норм на 12,09% (навантаження на одиничну вісь склало 12,33 т при нормі 11 т), відповідальність за які передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу (а.с.44).
Не погодившись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Пунктами 2, 3 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Постанова № 1567), передбачено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (чинні, станом на час виникнення спірних правовідносин) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначено Порядком Порядком № 879.
Згідно п. 16, 18 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль. За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.
Як вбачається з матеріалів справи територіальним органом Укртрансбезпеки в ході здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки Volvo, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом НODGЕР, номерний знак НОМЕР_3 , що перебував в користування позивача на підставі договору оренди (а.с. 47), було встановлено перевищенням встановлених п. 22.5 Правил дорожнього руху габаритно-вагових норм на 12,09 % (навантаження на одиничну вісь склало 12,33 т при нормі 11 т). Вказана обставина підтверджується талоном про зважування, довідкою про здійснення габаритно-вагового контролю № 027907 від 15.09.2021 та актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (а.с. 38, 40, 41).
Посилання позивача на те, що у талоні № 1 (роздруківці) зазначено про зважування причепа НОМЕР_1 з 5 осями, у той час, як причеп має номер НОМЕР_3 та 3 осі, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки доказів того, що напівпричеп зважувався окремо від тягача Volvo з номерним знаком НОМЕР_1 , позивачем не надано. Водночас як вбачається з п. 5 довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю, зважування здійснювалось тягача та напівпричепа суцільним автопоїздом, а згідно даних талону № 1 зважуванню підлягав транспортний засіб, що мав 5 осей. Отже посилання в талоні № 1 на номерний знак тягача дає можливість ідентифікувати транспортний засіб, який проходив габаритно-ваговий контроль.
Як зазначає позивач, талон після зважування транспортного засобу було вручено водію. Оскільки дані талону, долученого позивачем до позовної заяви (а.с. 7) не відрізняються від талону, що додано відповідачем (а.с.38), та даних, зазначених у довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 027907 (а.с. 40), суд вважає такі документи належними доказами, які підтверджують обставину перевищення в ході перевезення вантажу транспортним засобом марки Volvo, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом НODGЕР, номерний знак НОМЕР_3 встановлених п. 22.5 Правил дорожнього руху габаритно-вагових норм, а саме навантаження на одиничну вісь 12,33 т при нормі 11 т.
Суд зауважує, що відповідно до п. 12, 13 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.
На підтвердження того, що ваги № 2061, якими здійснювалось (відповідно до талону про зважування та довідки про здійснення габаритно-вагового контролю № 027907 від 15.09.2021) зважування транспортного засобу марки Volvo, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом НODGЕР, номерний знак НОМЕР_3 , відповідають вказаним вимогам законодавства, відповідачем було надано суду сертифікат відповідності та декларацію про відповідність № 2061 (а.с. 35-37).
Таким чином, наведені вище письмові докази підтверджують, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки Volvo, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом НODGЕР, номерний знак НОМЕР_3 , під час проведення рейдової перевірки здійснювався технічними засобами, що пройшли повірку, мають відповідне свідоцтво та є придатними до застосування.
Доводи позивача про те, що оскільки сипучий вантаж змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі, результати вимірювання, здійснені посадовою особою Укртрансбезпеки, не можна вважати достовірними через те, що такі вимірювання не дозволяють врахувати перерозподіл ваги на осі транспортного засобу та зсув центру ваги під час нахилу тягача при заїзді на платформу вимірювального засобу, суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.
Права, обов`язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - Перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів Замовників визначено Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 № 363 (далі Правила № 363).
Згідно п. 8.15 Правил № 363 вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.
Відповідно до п. 12.5 Правил № 363 для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.
Отже перевізник повинен дотримуватись технічних характеристик, не навантажувати на автомобіль більше його технічних можливостей і не допускати перевантаження на вісі транспортного засобу, в даному випадку, на одиночну вісь більше 11 т.
Також, переміщення вантажу під час руху є неприпустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу, що є загрозою для безпеки дорожнього руху.
Завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.
Вказане узгоджується з висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №814/1460/16.
Частиною четвертою ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (далі Закон № 2344-III) встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Згідно п. 21 Постанови № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Так, Центральним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки у зв`язку з виявленням в ході проведення перевірки транспортного засобу марки Volvo, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом НODGЕР, номерний знак НОМЕР_3 , перевезення вантажу (згідно ттн № Р-7 від 14.09.2021, вантаж овес) з перевищенням встановлених п. 22.5 Правил дорожнього руху габаритно-вагових норм на 12,09%, було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 298713 від 15.09.2021 (а.с. 44).
Відповідно до вимог п. 25 - 27 Постанови № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.
У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
Суд не погоджується з доводами позивача про те, що про час та місце розгляду справи його повідомлено не було, оскільки про повідомлення уповноваженого згідно довіреності представника Пілягіна М. А. свідчить відповідна розписка (а.с. 45, 46).
Та обставина, що працівники Укртрансбезпеки після проведення габаритно-вагового контролю та фіксації факту перевищення вагового нормативного параметру, дозволили подальший рух транспорту, не може свідчити про недопущення позивачем порушення, передбаченого ч. 4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».
При цьому посилання відповідача у оскаржуваному рішенні на пункт 4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» Не може бути підставою для визнання протиправним та скасування постанови, оскільки ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» не містить будь-яких пунктів. Водночас обов`язкова наявність дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданого компетентними уповноваженими органами, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень, визначена саме ч. 4 ст. 48 Закону. Суд зазначає, що формальна помилка не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення.
Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Беручи до уваги наведене у сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень довів правомірність своїх дій при проведенні рейдової перевірки та прийнятті оскаржуваної постанови.
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати у зв`язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають відшкодуванню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "САПСАН ЕКСПРЕС" до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Б. Діска