Справа № 420/6158/21
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2022-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2022 р. Категорія 112010201м.ОдесаСправа № 420/6158/21
Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.
час і місце ухвалення: письмове провадження,
м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Домусчі С.Д. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, мотивуючи його тим, що посадовими особами військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_1 встановлено жовтень 2015 року, базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача, у зв`язку із збільшенням розміру грошового забезпечення за рахунок іншихскладових, без змін розміру посадового окладу. При цьому, позивач вважає, що для нарахування індексації грошового забезпечення не повинен застосовуватись базовий місяць, який застосував відповідач оскільки відбулось підвищення розміру грошового забезпечення позивача за рахунок збільшення розміру надбавки, а не за рахунок посадового окладу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати капітану 2 рангу запасу ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в повному обсязі за період з 01.01.2014 року по 31.07.2017 року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити капітану 2 рангу запасу ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2014 р. по 31.07.2017 року, з урахуванням базового місяця для нарахування йому індексації січень 2008 року, а також з огляду на вже проведену виплату у період до 01.01.2016 та згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.05.2019 р. у справі № 420/1688/19, у період з 01.01.2016 року по 31.07.2017 року. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати капітану 2 рангу запасу ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення в повному обсязі за період з 01.08.2017 року по 28.02.2018 року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити каштану 2 рангу запасу ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.08.2017 р. по 28.02.2018р., з урахуванням базового місяця для нарахування йому індексації - січня 2008 року, а також з огляду на вже проведену виплату згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.05.2019р. у справі № 420/1688/19. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в частині задоволених позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи частково позов, суд першої інстанції не врахував, що у позивача відбулося підвищення грошового забезпечення за рахунок збільшення розміру надбавки, у зв`язку з чим саме січень 2016 року для позивача є базовим місяцем для подальшого розрахунку індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення. Крім того, апелянт вказує на безпідставність вимог позивача про зобов`язання нарахувати індексацію грошового забезпечення із застосуванням певного базового місяця в рамках іншої справи як нового юридичного спору, враховуючи, що питання правомірності нарахування позивачу індексації грошового забезпечення вже було предметом спору у справі № 420/1688/19. Також, апелянт зазначає, що на виконання рішення суду по справі № 420/1688/19 військовою частиною НОМЕР_2 була нарахована та виплачена позивачу індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 31.07.2017 року.

На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.05.2021 року у справі №420/1688/19, залишеним без змін Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2020 року, позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 - задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 31.07.2017 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 31.07.2017 року. Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.08.2017 року по 28.02.2018 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.08.2017 року по

28.02.2018 року. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в частині визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 25.09.2018 року, зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 25.09.2018 року - відмовлено.

Відповідно до витягу з розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , який здійснено на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2020 року у справі № 420/1688/19, встановлено базовий місяць - жовтень 2015 року.

06.04.2021 року листом № 1022 Війська частина НОМЕР_2 розглянула звернення щодо

виплати індексації грошового забезпечення та надання довідки про розмір належної та

невиплаченої індексації грошового забезпечення в період з 1 січня 2016 року по 31 липня 2017 року, та повідомила, що індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась до окремого розпорядження, а отже, за вказаний період, зазначена довідка не може бути видана.

Вищеозначена позиція суб`єкта владних повноважень послугувала підставою для звернення до суду з даною позовною заявою.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців в період з 01.01.2016 року по 31.07.2017 року та за період з 01.08.2017 року по 28.02.2018 року не відбулося, що є підставою для встановлення іншого базового місяця для проведення індексації, а тому саме січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2014 року по 31.07.2017 року та за період з 01.08.2017 року по 28.02.2018 року.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з ст.1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ч.2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з положеннями ст.8 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо: індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Преамбулою Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII встановлено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з положеннями ст.2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно з ч.І ст. 6 Закону України Про індексацію грошових доходів населення у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення

визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Згідно зі ст.5 Закону України Про індексацію грошових доходів населення, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно ч. 2 ст. 6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року (далі - Порядок №1078).

Згідно з п. 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Згідно з п.4 цього Порядку, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Відповідно до п.6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Таким чином, Індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці.

Відповідно до вимог чинних нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

При цьому нормами Закону України Про індексацію грошових доходів населення та Порядку №1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Пунктом 6 Порядку №1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації.

Згідно п.14 Порядку № 1078 роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики.

У роз`ясненнях Мінсоцполітики № 10685/0/14-15/10 від 16.07.2015 року, №252/10/136-16 від 09.06.2016 року, №13700/з від 08.08.2017 року, №78/0/66-17 від 08.08.2017 року зазначено, що проведення індексації грошових доходів, зокрема, грошового забезпечення військовослужбовців, здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, тобто у межах коштів, передбачених на ці цілі.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.05.2019 року у справі №420/1688/19, залишеним без змін Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2020 року, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 31.07.2017 року; зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 31.07.2017 року; визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.08.2017 року по 28.02.2018 року; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.08.2017 року по 28.02.2018 року, а отже встановлено право позивача на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 31.07.2017 року, а також з 01.08.2017 року по 28.02.2018 року.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем У країни і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. № 1402-VІІІ, встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно з приписами ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апелянта стосовно того, що на виконання рішення суду у справі № 420/1688/19 військовою частиною НОМЕР_2 була нарахована та виплачена позивачу індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 31.07.2017 року, оскільки доказів зазначеного в матеріалах справи не має. Натомість, як вже зазначалось, 06.04.2021 року листом № 1022 Війська частина НОМЕР_2 розглянула звернення щодо виплати індексації грошового забезпечення та надання довідки про розмір належної та невиплаченої індексації грошового забезпечення в період з 1 січня 2016 року по 31 липня 2017 року, та повідомила, що індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась до окремого розпорядження, а отже, за вказаний період, зазначена довідка не може бути видана.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати капітану 2 рангу запасу ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в повному обсязі за період з 01.01.2014 року по 01.01.2016 року, суд зазначає наступне.

Положеннями ч.ч. 1 та 2 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» регламентовано, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Пунктом 11 Порядку № 1078 встановлено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року місяця опублікування Закону України «Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення».

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абзац 7 пункту 4 Порядку №1078).

Пунктом 6 Порядку № 1078 визначено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України, зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

На підставі аналізу вищенаведених положень законодавства, можливо дійти висновку, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 20 листопада 2019 року по справі № 620/1892/19.

Системний аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Крім того на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

Таким чином, враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дії відповідача щодо не виплати позивачу індексації грошового забезпечення з 01.01.2014 року по 01.01.2016 року, є протиправними, оскільки вчинені всупереч вимогам чинного законодавства України.

Згідно Порядку № 1078, місяць у якому підвищилося грошове забезпечення з урахуванням виплат, що входять до його складу (посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення), є базовим. У разі підвищення військовослужбовцю грошового забезпечення, для визначення базового місяця при проведенні індексації здійснюється порівняння суми підвищення грошового забезпечення та суми індексації, що нараховується в місяці збільшення грошового доходу. При проведенні такого порівняння береться грошове забезпечення до підвищення у розрахунку за повний відпрацьований місяць та величина приросту індексу споживчих цін, на який нараховується індексація. Якщо відбувається підвищення грошового забезпечення на суму меншу, ніж сума індексації, має бути здійснено підвищення грошового забезпечення та додано суму індексації, визначену з урахуванням суми підвищення грошового забезпечення.

У зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" № 1013 від 09.12.2015 р. (далі - Постанова № 1013) істотно змінився порядок індексації зарплати та інших доходів населення.

Внесеними змінами передбачено ряд новел в порядку проведення індексації грошових доходів населення. Зокрема, якщо раніше базовим місяцем вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати), то після прийняття Постанови №1013 місяцем підвищення став місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного грошового утримання, стипендій, виплат із соціального страхування (п.5 Порядку № 1078).

Крім того, якщо раніше базовий місяць (місяць підвищення) визначався у разі коли зросла зарплата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати, то після внесення змін - тільки у разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад).

У редакції Постанови № 1013 п. 5 Порядку № 1078 викладено у такій редакції:

"У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу".

Отже, починаючи з 01.12.2015 р. обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку обіймає працівник, у тому числі військовослужбовець.

Поряд із цим, суд зазначає, що п.1 Постанови № 1013 передбачено підвищення з 01.12.2015 р. посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та деяких інших працівників.

При цьому, підвищення окладів не стосувалось військовослужбовців. Тобто, Постановою № 1013 були підвищені оклади майже в усіх галузях бюджетної сфери (за винятком працівників 1 - 3-го тарифних розрядів за ЄТС), окрім окладів у складі грошового забезпечення військовослужбовців.

Отже, місяць в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Разом з тим, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то базовий період не змінюється, а сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Постановою Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007р. "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу", яка набрала чинності 01.01.2008р. та втратила чинність 01.03.2018р. (далі - Постанова №1294), встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені Додатком №1 до Постанови №1294.

Таким чином, зміна посадових окладів військовослужбовців відбулась 01.01.2008 р. згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007р.

Надалі розмір посадового окладу військовослужбовців було змінено 01.03.2018р. згідно з постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017р.

Проаналізувавши постанову Кабміну України № 1294 в період її дії з 01 січня 2008 року по 01 березня 2018 року, суд вбачає незмінність розмірів посадових окладів військовослужбовців.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на те, що у січні 2016 року у позивача відбулося підвищення грошового забезпечення за рахунок збільшення розміру надбавки, у зв`язку з чим саме січень 2016 року для позивача є базовим місяцем для подальшого розрахунку індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення, оскільки зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.

Також, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апелянта, щодо безпідставності вимог позивача про зобов`язання нарахувати індексацію грошового забезпечення із застосуванням певного базового місяця в рамках іншої справи як нового юридичного спору, враховуючи, що питання правомірності нарахування позивачу індексації грошового забезпечення вже було предметом спору у справі № 420/1688/19, оскільки в рамках вказаної справи не досліджувалось питання встановлення базового місяця.

Таким чином, враховуючи те, що судом не встановлено зміну розміру посадового окладу позивача у період з 01.01.2016 року по 31.07.2017 року та у період з 01.08.2017 року по 28.02.2018 року, застосовувати у якості базового місяця необхідно січень 2008 року.

Разом з тим, щодо вимог позивача до Військової частини НОМЕР_2 , суд зазначає, що виплата зазначеним відповідачем на користь позивача сум грошового забезпечення відбувається після нарахування таких сум Військовою частиною НОМЕР_1 , у зв`язку із чим, до прийняття ВЧ НОМЕР_1 рішення про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 02.01.2014 року по 31.07.2017 року, відсутні підстави для зобов`язання військової частини НОМЕР_2 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідні суми індексації грошового забезпечення. Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 в означеній частині, є передчасними, та відповідно задоволенню не підлягають.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати капітану 2 рангу запасу ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в повному обсязі за період з 01.01.2014 року по 31.07.2017 року; зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити капітану 2 рангу запасу ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2014 р. по 31.07.2017 р., з врахуванням базового місяця для нарахування йому індексації - січня 2008 року, а також з огляду на вже проведену виплату у період до 01.01.2016 згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.05.2019 р. у справі № 420/1688/19 у період з 01.01.2016 року по 31.07.2017 року; визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо виплати капітану 2 рангу запасу ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення в повному обсязі за період з 01.08.2017 року по 28.02.2018 року; зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити каштану 2 рангу запасу ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.08.2017 р. по 28.02.2018 р., з врахуванням базового місяця для нарахування йому індексації - січня 2008 року, а також з огляду на вже проведену виплату згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.05.2919 р. у справі № 420/1688/19.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 , - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року по справі № 420/6158/21, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

суддя-доповідача Семенюк Г.В.
судді Домусчі С.Д. Шляхтицький О.І.