Справа № 140/4359/21
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2022-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/4359/21 пров. № А/857/4156/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Ільченко А.З.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача - Ковальчук О.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Луцької міської ради на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 28.01.2022р. про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській обл. про визнання протиправним та скасування наказу про відмову у затвердженні документації із землеустрою, зобов`язання затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (суддя суду І інстанції: Димарчук Т.М.; час та місце ухвалення судового рішення судом першої інстанції: 28.01.2022р. м.Луцьк; дата складання повного тексту згаданого рішення: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28.01.2022р. задоволено заяву Головного управління /ГУ/ Держгеокадастру у Волинській обл. про заміну сторони виконавчого провадження; замінено боржника у виконавчому провадженні ВП № 67831498 з виконання виконавчого листа № 20681/2021, виданого 12.11.2021р. Волинським окружним адміністративним судом, з ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. на Луцьку міську раду (а.с.170-173).

Вказану ухвалу суду в апеляційному порядку оскаржила Луцька міська рада, яка покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення питання щодо заміни сторони виконавчого провадження, просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. про заміну сторони виконавчого провадження відмовити (а.с.176-180).

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що спірним рішенням суд фактично переклав юридичні наслідки (судовий і виконавчий збори, витрати виконавчого провадження) за прийняття ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. протиправного наказу та допущену бездіяльність на Луцьку міську раду, що суперечить завданням та основним засадам адміністративного судочинства.

Наголошує на тому, що ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. не припиняло своєї діяльності, сторони виконавчого провадження не повідомляли Луцьку міську раду про наявність дозволу на розроблення документації із землеустрою. Приписами п.24 Перехідних положень Земельного кодексу /ЗК/ України не передбачено процедури передачі заяв та матеріалів, які станом на 27.05.2021р. перебувають на розгляді органів виконавчої влади, до відповідних місцевих рад.

Підсумовуючи наведене, вказує на те, що в розглядуваному випадку положення ст.379 КАС України не підлягають застосуванню, оскільки покладення на Луцьку міську раду всіх юридичних наслідків майнового та немайнового характеру за протиправні бездіяльність та рішення відповідача, суперечить приписам абз.2 ст.61 Конституції України, за змістом яких юридична відповідальність має індивідуальний характер.

Вважає, що є наявними підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, на підставі ч.2 ст.374 КАС України, а не для заміни сторони виконавчого провадження.

Відповідачем ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми діючого законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення.

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29.06.2021р. у справі № 140/4359/21 позов ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. задоволено; визнано протиправним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. № 3-422/15-21-СГ від 05.02.2021р. «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою»; зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. затвердити ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель, що перебувають у державній власності Іванчицівської сільської ради Рожищенського району Волинської обл. площею 1,3050 га, кадастровий номер :01:003:0404; вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.100-104).

Рішення суду набрало законної сили 30.07.2021р., у зв`язку із чим 12.11.2021р. Волинським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 20681/2021.

У подальшому старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Новосадом О.Ю. 10.12.2021р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №67831498 з примусового виконання виконавчого листа № 20681/2021, виданого 12.11.2021р. Волинським окружним адміністративним судом (а.с.166).

13.01.2022р. ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. подало до суду заяву про заміну сторони (боржника) в адміністративній справі (виконавчому провадженні), а саме ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. на Луцьку територіальну громаду в особі Луцької міської ради (а.с.119-123).

Необхідність заміни боржника мотивує тим, що наказом ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. № 10-ОТГ від 04.02.2021р. «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, у тому числі спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0404 площею 1,3050 га, передані у комунальну власність територіальній громаді в особі Луцької міської ради (а.с.97). Відтак, ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. не має повноважень щодо розпорядження спірною земельною ділянкою.

Вирішуючи питання щодо заміни сторони виконавчого провадження та задовольняючи заяву ГУ Держгеокадастру у Волинській обл., суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п.24 розділу Х ЗК України земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0404 перейшла у комунальну власність.

Згідно з абз.5 п.24 розділу Х ЗК України з дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

На переконання суду, у даному випадку наявні ознаки публічного правонаступництва, оскільки одночасно із передачею земельної ділянки у комунальну власність відбулось часткове передання (набуття) адміністративної компетенції (щодо передачі земельних ділянок у власність чи користування) одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) внаслідок часткового припинення адміністративної компетенції ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. та прийняття такої компетенції іншим органом - Луцькою міською радою. Перехід майна у власність в силу закону зумовлює перехід зобов`язання по відновленню порушених прав особи органом, компетентним відновити такі права.

З урахуванням викладеного, починаючи з 27.05.2021р., ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. не має права здійснювати розпорядження земельною ділянкою, кадастровий номер :01:003:0404, зокрема, затверджувати проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

При цьому, компетенційним правонаступником ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. є Луцька територіальна громада в особі Луцької міської ради.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції підставними і такими, що відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Із змісту наведеної норми слідує, що заміна сторони виконавчого провадження є можливою лише у випадку вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, при цьому під час розгляду вказаного питання підлягають дослідженню докази, які підтверджують факт вибуття сторони виконавчого провадження, а також підстави для правонаступництва відповідної особи.

Під правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні. Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення.

Також згідно ч.5 ст.15 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016р. «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За приписами ст.52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Системний аналіз вказаних норм вказує на те, що інститут заміни сторони виконавчого провадження за своїм змістом є аналогічний інституту процесуального правонаступництва (ст.52 КАС України). Разом з тим, норми ст.379 КАС України спрямовані на продовження виконавчого провадження у разі вибуття його сторони із заміною її іншою особою.

Виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка його завершує. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішенням законної сили або за інших умов, установлених законом. Сторони судового провадження на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. При цьому законодавством установлено головну умову, за якої обов`язки боржника може бути перекладено на іншу особу, - це вибуття сторони виконавчого провадження.

З огляду на зміст ст.52 КАС України процесуальне правонаступництво передбачено не лише у зв`язку зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб`єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі в разі заміни кредитора або боржника в зобов`язанні. Процесуальне правонаступництво в розумінні ст.52 КАС України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.

Отже, ухвала про здійснення процесуального правонаступництва на стадії виконання судового рішення є документом, що забезпечує виконання рішення та фактично є його невід`ємною частиною, а тому заміна сторони в зобов`язанні (правонаступництво) на стадії виконавчого провадження є зміною судового рішення, передбаченою чинним законодавством, що оформлюється ухвалою. Оскарження такої ухвали варто розуміти як оскарження судового рішення.

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

У такому разі також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2019р. (справа № 905/1956/15), також вона відображена у постановах Верховного Суду від 12.06.2018р. у справі № 2а-23895/09/1270, від 13.03.2019р. у справі № 524/4478/17, від 20.02.2019р. у справі № 826/16659/15.

Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

При цьому можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.

Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій (крім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа.

При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суд повинен залучити до участі у справі їхніх правонаступників.

У разі ж відсутності правонаступників суд повинен залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другий відповідач суд залучає іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.

Отже, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень.

Також згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 09.11.2020р. в справі № 826/14670/16, під публічним правонаступництвом слід розуміти повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції; це вступ у чинні адміністративно-правові відносини нового суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) на місце суб`єкта, що або припинив своє існування або повністю чи частково позбувся адміністративної компетенції.

В розглядуваному випадку заміна боржника у виконавчому провадженні зумовлена наслідками передачі спірної земельної ділянки з державної у комунальну власність, при цьому ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. як боржник у виконавчому провадженні втратило повноваження щодо розпорядження цією земельною ділянкою, а тому позбавлено реальної можливості виконати судове рішення.

При цьому, правом розпорядження спірною земельною ділянкою за дотримання відповідних умов наділена Луцька міська рада, яка отримала у комунальну власність земельну ділянку.

Постановою КМ України № 1113 від 16.11.2020р. «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» передбачено передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність відповідно до ст.117 ЗК України.

Підпунктом 58 п.4 розділу 1 Закону України № 1423-IX від 28.04.2021р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», що набув чинності 27.05.2021р., доповнено розділ X Перехідні положення ЗК України пунктом 24, яким передбачено, що з дня чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель визначених цим пунктом.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

Колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що повноваження стосовно розпорядження спірною земельною ділянкою перейшли до Луцької міської ради, підтвердженням чого є наступні законодавчі норми.

Відповідно до ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з ч.4 ст.122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Закон України № 1423-IX від 28.04.2021р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» набрав чинності 27.05.2021р., при цьому розділ Х Земельного кодексу України «Перехідні положення» доповнено пунктом 24.

Відповідно до абз.1 п.24 розділу Х ЗК України з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);

б) оборони;

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;

г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;

д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;

е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Із матеріалів справи слідує, що місце розташування об`єкта землеустрою: за межами населених пунктів Іваничівської сільської ради Рожищенського району Волинської обл. :01:003:0404). Оскільки земельна ділянка, розташована за межами населених пунктів у межах Луцької територіальної громади, тому на неї поширюються положення п.24 розділу Х ЗК України.

Згідно з абз.2, 3 пункту 24 розділу Х ЗК України земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Таким чином, відповідно до п.24 розділу Х ЗК України земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0404 перейшла у комунальну власність.

Відповідно до абз.5 п.24 розділу Х ЗК України з дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

За наведених обставин та вказаного правового регулювання, є наявними ознаки публічного правонаступництва, оскільки одночасно із передачею земельної ділянки у комунальну власність відбулось часткове передання (набуття) адміністративної компетенції (щодо передачі земельних ділянок у власність чи користування) одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) внаслідок часткового припинення адміністративної компетенції ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. та прийняття такої компетенції іншим органом - Луцькою міською радою. У цьому випадку факт реорганізації (ліквідації) ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. значення немає, оскільки йдеться про перехід функцій (повноважень) від одного органу до іншого, які визначені ЗК України.

Перехід майна у власність в силу закону зумовлює перехід зобов`язання по відновленню порушених прав особи органом, компетентним відновити такі права.

Питання відсутності регламентації порядку повідомлення про прийняті рішення щодо земельних ділянок та передачі відповідної документації від ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. до Луцької міської ради не може вважатися перешкодою для заміни сторони виконавчого провадження.

Водночас, листом ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. № 18-3-0.32-3538/2-21 від 04.06.2021р. на електронну адресу Луцької міської ради скеровано інформацію щодо наданих дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення за рахунок земель державної власності.

Також тлумачення апелянтом приписів п.24 розділу Х ЗК України як необхідність затвердження документації в загальному порядку, визначеному ст.186 ЗК України (шляхом подання до Луцької міської ради відповідної заяви та проекту землеустрою), нівелює зміст прийнятого судом рішення та призводить до необхідності позивача повторно звертатися із відповідними документами до іншого суб`єкта владних повноважень, що не сприяє швидкому та повному захисту прав та інтересів позивача.

Із урахуванням викладеного, ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. не має право здійснювати розпорядження земельною ділянкою із кадастровим номером :01:003:0404, зокрема, затверджувати проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

При цьому, компетенційним правонаступником ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. є Луцька територіальна громада в особі Луцької міської ради.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає заява ГУ Держгеокадастру у Волинській обл. про заміну сторони виконавчого провадження є своєчасною, підставною та обґрунтованою.

За наведених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про необхідність застосування у розглядуваному випадку приписів ст.379 КАС України та щодо наявності обставин для проведення заміни сторони виконавчого провадження, а тому оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам закону.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність винесеної ухвали суду не впливають та висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстави для скасування ухвали колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Згідно ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта Луцьку міську раду.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Луцької міської ради на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 28.01.2022р. про заміну сторони виконавчого провадження в адміністративній справі 140/4359/21 залишити без задоволення, а вказану ухвалу суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Луцьку міську раду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
С. М. Кузьмич
Дата складання повного тексту судового рішення: 28.04.2022р.