Справа № 340/10931/21
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2022-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2022 року справа № 340/10931/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брегея Р.І., розглянувши в м.Кропивницький у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (далі Управління) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії і стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду зі заявою до Управління про визнання протиправною бездіяльності щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічних відпусток (далі компенсація) за 2011-2019 роки.

Водночас просив суд зобов`язати відповідача вчинити такі дії.

Також просив суд стягнути з відповідача компенсацію.

Стверджує, що, звільняючи зі служби, Управління не виплатило компенсацію.

Відповідач заперечив щодо задоволення позову, подавши відзив на нього (а.с.55-58).

Зазначив, що при звільненні виплачується компенсація лише за невикористану в році звільнення відпустку (відпустка, яка надається за рік, в котрому мало місце звільнення).

23 грудня 2021 року судом відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с.50-51).

Суд, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про часткове задоволення позову з таких підстав.

Встановлені обставини і факти, що стали підставами звернення до суду.

Так, з 01 серпня 2002 року по 28 червня 2006 року позивач навчався (курсант) в Академії державної податкової служби України (а.с.13-14).

З 29 червня 2006 року проходив службу в органах податкової міліції (а.с.13-14).

Наказом Управління від 24 листопада 2021 року №158-о звільнений зі служби в податковій поліції з наступного дня (а.с.12).

При звільненні не виплатили компенсацію за 2011-2019 роки (а.с.55-58).

ОСОБА_1 зазначає, що у 2011 році не відбув 15 діб щорічної відпустки, у 2012 році 6 діб, у 2013 році 22 доби, у 2014 році 20 діб, у 2015 році 24 доби, у 2016 році 15 діб, у 2017 році 14 діб, у 2018 році 18 діб, у 2019 році 30 діб (а.с.1-10, 18).

Загалом 164 доби.

Відповідач у відзиві не ставить під сумнів правильність обчислення кількості невідбутих днів щорічних основних відпусток (а.с.55-58).

22 грудня 2021 року подано позов до суду (а.с.1-11).

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи.

Перш за все, спір пов`язаний зі звільненням з публічної служби.

Приписами частини 5 статті 122 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

ОСОБА_1 звернувся до суду в межах згаданого строку.

Приписами пункту 353.1 статті 353 ПК України встановлено, що особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Постановою Уряду Української РСР від 29 липня 1991 року №114 затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (далі Положення).

Приписами пункту 56 Положення встановлено, що особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Позивач відбув відпустки за 2020 -2021 роки.

Застосовуючи цю норму права, Управління визнало право на отримання компенсації за відпустки, право на які виникло з 01 січня 2021 року.

Суд вважає таке трактування частково правильним.

Під словосполученням «невикористану в році звільнення відпустку» можна розуміти і відпустки, які міг би ОСОБА_1 використати у разі продовження проходження служби.

Тобто, відпустки минулих років, право на які не втрачено на день звільнення.

Якщо норма права допускає подвійне тлумачення, то суд має застосувати найкраще для інтересів людини.

Цих дій вимагає такий конституційний принцип як верховенство права (стаття 8 Розділу І (Загальні засади) Основного Закону).

Принцип верховенства права пронизує усю Конституцію України, у тому числі і Розділ VIII (правосуддя).

Його сутнісний зміст розкрито у приписах частини 1 статті 6 КАС України.

Цією нормою права встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Водночас суд проведе екскурс діючим законодавством, яке регулює аналогічні правовідносини стосовно інших груп працівників, щоб проаналізувати їх змістовне наповнення.

Така потреба обумовлена перевіркою висновку суду щодо подвійного тлумачення норми права, котра регулює спірні правовідносини.

Так, приписами частини 1 статті 83 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, мова йде про компенсацію невикористаної щорічної відпустки за всі роки праці.

Приписами частини 1 статті 24 Закону України «Про відпустки» (далі Закон 2) визначено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, знову, мова йде про компенсацію невикористаної щорічної відпустки за всі роки праці.

Приписами абзацу 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Отже, мова йде про компенсацію невикористаної щорічної відпустки за всі роки служби.

Проаналізувавши норми права згаданих трьох законів, можна чітко побачити, що Управління, застосовуючи до спірних правовідносин припис пункту 56 Положення, обрало трактування, яке має ознаки дискримінації по відношенню до інших категорій працівників.

Такий вибір трактування порушує принцип верховенства права.

Підсумовуючи, суд зробив висновок, що при звільненні позивача в Управління виник обов`язок нарахувати та виплатити компенсацію за 2011-2019 роки.

Відповідач не виконав його, а тому допустив протиправну бездіяльність.

Отже, позов у цій частині вимог належить задовільнити.

Суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення компенсації, так як ОСОБА_1 не визначив її певною сумою.

Сторони не понесли судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невідбуту частину щорічних основних відпусток за період з 2011 року по 2019 рік (164 дні).

Зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невідбуту частину щорічних основних відпусток за період з 2011 року по 2019 рік (164 дні).

В іншій частині вимог позову відмовити у задоволенні.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І. Брегей