Справа № 760/12521/21
Суддя: Зуєвич Л. Л.
Дата ухвалення: 2022-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/501/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі головуючого судді - Зуєвич Л.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / ( АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до інспектора Управління патрульної поліції міста Києва лейтенанта поліції Чемусь Любомира Михайловича /далі - інспектор патрульної поліції Чемусь Л.М./ (адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9), Департаменту патрульної поліції /далі - Департамент/ (; адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

11.05.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказаний адміністративний позов, датований 05.05.2021, за підписом представника позивача - адвоката Бордунової Н.О. (діє на підставі ордеру), в якому позивач просить постанову інспектора патрульної поліції Чемусь Л.М. серії БР № 439042 від 25.04.2021 про накладення адміністративного стягнення про справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), якою накладено стягнення у виді штрафу 3 400,00 грн визнати протиправною та скасувати, а провадження у справі закрити.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Справу фактично передано судді по реєстру 18.05.2021.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24.05.2021 позов ОСОБА_1 залишено без руху в зв`язку з відсутністю в матеріалах позову доказів сплати судового збору.

12.07.2021 до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків (з додатками).

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 16.07.2021 вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено здійснювати у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін (письмовому провадженні).

Клопотань від позивача та відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надійшло.

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України /далі - КАС України/).

Доводи позову

В позові вказується, що 25.04.2021 постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 439042, позивача, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, а саме що він керував автомобілем Land Rover Range Rover Velar д.н.з. НОМЕР_1 здійснив рух по смузі М.Т.З. позначеному дорожнім знаком 5.11 чим порушив п. 17.1 ПДР. При перевірці встановлено, що ОСОБА_1 не отримав посвідчення водія на території України і має протерміноване посвідчення водія Канади чим порушив ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3 400,00 грн.

З зазначеною постановою позивач не погоджується наголошуючи, що він здійснював керування транспортним засобом маючи при собі посвідчення водія країни Канада, країни в якій він проживає постійно.

Зауважує, що Конвенція про дорожній рух від 08.11.1968 року, яка ратифікована із застереженням і заявами Указом Президії ВР УРСР № 2614-УІІІ від 25.04.1974 визначає, що договірні сторони будуть визнавати будь-яке водійське посвідчення, яке відповідає вимогам додатку № 6 до даної Конвенції та будь-яке водійське посвідчення, та будь-яке водійське посвідчення, яке відповідає додатку № 7 до даної Конвенції, при умові, що воно надається з відповідним національним водійським посвідченням.

Позивач вважає, що оскільки він керував транспортним засобом маючи при собі посвідчення водія громадянина Канади, інспектор неправомірно виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, так як в діях позивача немає складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Щодо правової позиції відповідачів

22.11.2021 до суду надійшов відзив Департаменту в якому вказується, що твердження позивача, викладені у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Так, вказується, що при патрулювання Печерського району міста Києва, інспектором було виявлено транспортний засіб LAND ROVER з номерним знаком НОМЕР_2 , який здійснював рух по смузі для маршрутних транспортних засобів у м. Києві, по бульвару Дружби Народів (відео з реєстратора, який знаходився в службовому автомобілі - додається), що стало причиною зупинення водія згідно ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Відтак, інспектор, підійшовши до водія, представився, пояснив причину зупинки, та на підставі п. 2.4 (а) висунув законну вимогу водію пред`явити документи передбачені у п. 2.1 ПДР (відео з нагрудного реєстратора додається). В ході перевірки документів було встановлено, що посвідчення, яке надав водій, протерміноване від 02.06.2020, про що інспектор повідомив водія (на 07 хв 00 сек - 1 відео).

При цьому звертається увага на те, що водій, надаючи пояснення вказав, що не здійснив заміну посвідчення водія у зв`язку з карантинними обмеженнями.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до винесеної інспектором патрульної поліції Чемусь Л.М. постанови серії БР № 439042 (а.с. 7), 25.04.2021 о 14 год 45 хв у місті Києві, по бульвару Дружби Народів 40-А, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом LAND ROVER з номерним знаком НОМЕР_2 , здійснив рух по смузі маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.11, чим порушив п. 17.1 ПДР.

При перевірці документів встановлено, що громадянин ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія на території України і має протерміноване посвідчення водія Канади, чим порушив п. 2.1 б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), чим скоїв адміністративне правопорушення, за яке ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Внаслідок зазначеного позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в розмірі 3 400,00 грн.

Судом переглянуто відеозапис, доданий до відзиву Департаменту, з якого вбачається, що 25.04.2021 о 20:49 при спілкуванні з інспектором патрульної поліції Гринкевич Д.Д. визнав, що надані ним водійські права Канади є протермінованими, проте зазначив, що згідно законодавства Канади, у зв`язку з карантинними обмеженнями, які діяли з березня 2020 року, такі права є діючими.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлені основні права та обов`язки водія транспортного засобу, якими, зокрема, вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.1 ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів

Згідно з п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Статтею 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ч. 2 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у керуванні транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") (формальний склад).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Отже, відсутність посвідчення водія відповідної категорії у водія виключає його право на керування транспортним засобом. З цього слідує, що посвідчення водія може бути предметом перевірки при встановленні права особи на керування транспортним засобом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Статтею ст. 251 КпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом встановлено, що на вимогу інспектора патрульної поліції, позивачем було пред`явлено інспектору патрульної поліції посвідчення водія, видане Канадою, термін якого сплив 02.06.2020.

Крім того, що пред`явлене водійське посвідчення було прострочене, суд звертає увагу на те, що Канада не входить до переліку країн-підписантів Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, яка ратифікована Указом Президії ВР УРСР № 2614-VIII від 25.04.1974.

Таким чином, посвідчення водія, видане Канадою, не дає право особі керувати транспортним засобом на території України.

Суд звертає увагу на існування трьох міжнародних конвенцій: Паризької міжнародної конвенції про автомобільний рух 1926 року, Женевської конвенції про дорожній рух 1949 року і Віденської конвенції про дорожній рух 1968 року.

Канада є стороною Женевської конвенції про дорожній рух 1949 року, проте стороною такої Конвенції не є Україна.

Таким чином, дії позивача підпадають під кваліфікацію адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки він не пред`явив посвідчення водія, яке дає право керувати транспортним засобом на території України.

Вбачається, що постанова інспектора патрульної поліції була винесена після повного з`ясування всіх обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за результатами чого інспектором було прийнято рішення застосувати до позивача санкцію ч. 2 ст. 126 КУпАП.

З огляду на досліджені матеріали справи, суд приходить до висновку, що інспектором патрульної поліції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів була винесена постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо заперечує проти адміністративного позову.

Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Суд зазначає, що в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного та беручи до уваги те, що позивач не надав жодного допустимого доказу на підтвердження своєї позиції, суд приходить до висновку, що в діях інспектора патрульної поліції відсутні ознаки неправомірності, а тому адміністративний позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Щодо судового збору

Відповідно до ч. 1 ст. 140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 257, 269, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 251, 256, 268, 276, 287-289, 293 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції міста Києва лейтенанта поліції Чемусь Любомира Михайловича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л. Л. Зуєвич