Справа № 553/2330/21
Суддя: Високих М. С.
Дата ухвалення: 2022-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м. Полтави
Справа № 553/2330/21
Провадження № 2-а/553/16/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі головуючого судді Високих М.С., за участю секретаря судового засідання Лунич Ю.Г., представника позивача Тарасенка М.В., представника відповідача Ковальова О.М.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавської митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил,

в с т а н о в и в:

Адвокат АО «Партнери» Литвиненко А.І., діючи в інтересах позивача, звернулась до суду із згаданим позовом, в якому прохає визнати протиправною та скасувати постанову Полтавської митниці Державної Митної служби України від 10.08.2021 у справі про порушення митних правил №0199/11000/21, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності, передбаченої ст.485 МК України та закрити провадження у справі (а.с.2-6).

Не погоджуючись з вказаною постановою позивачем стверджено про порушення процедури розгляду справи щодо неповідомлення особи про розгляд справи, порушення відповідачем строків розгляду та про неправомірність визначення суми штрафу.

Заявлені вимоги вмотивовані тим, що 19.08.2021 позивачем було отримано оскаржувану постанову у справі про порушення митних правил, яка винесена відповідачем з грубим порушенням вимог законодавства. Так, позивача не було повідомлено про розгляд справи, що обмежило його у здійсненні прав, передбачених ст.498 МК України; відповідачем були порушені строки розгляду справи, визначені ст.525 МК України; відповідачем було неправомірно визначено розмір штрафу на підставі службової записки митного поста «Полтава».

Провадження у справі відкрито за ухвалою суду від 30.08.2021 (а.с.25).

17.09.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с.28-32), в якому Полтавська митниця прохає відмовити у задоволенні позову за безпідставністю та необґрунтованістю заявлених вимог.

30.09.2021 на адресу суду надійшла відповідь на відзив (а.с.64-67), в якій представником позивача повідомлено про здійснення митного оформлення транспортного засобу, з посиланням на вказану обставину як на підставу для звільнення від адміністративної відповідальності, передбаченої ст.485 МК України.

13.10.2021 Полтавською митницею подано до суду заперечення на відповідь на відзив (а.с.71-75).

За ухвалою від 08.12.2021 здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 01.04.2022 підготовче провадження у справі було закрито.

Будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, доручивши представляти свої інтереси адвокату Тарасенку М.В.

В судовому засіданні представник позивача Тарасенко М.В. заявлені вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені у заявах по суті справи.

Наполягаючи на задоволенні позову, ствердив про допущені митним органом порушення при здійсненні провадження у справі та наголосив, що позивач не був обізнаний про розгляд справи. Відповідачем було визначено митну вартість автомобіля на підставі службової записки, яка носить інформативний характер. В подальшому при здійсненні реєстрації транспортного засобу за позивачем, митним органом було визначено його вартість значно нижчою. Одночасно представник позивача прохав врахувати, що позивач добровільно сплатив митні платежі, що є підставою для звільнення його від відповідальності на підставі п.9-7 Прикінцевих і перехідних положень Митного кодексу України.

Представник відповідача Ковальов О.М. проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених в заявах по суті справи та наголосив, що до Дніпровської митниці надійшло повідомлення про використання ОСОБА_1 транспортного засобу з іноземною реєстрацією ввезеним в режимі «транзит», на підставі чого здійснювались перевірочні заходи. Відповідач був повідомлений про розгляд справи, неодноразово викликався до митниці для опитування за адресою його місця проживання, яка є актуальною і підстави неотримання позивачем кореспонденції не залежали від митного органу. Щодо строків розгляду справи зазначив, що у зв`язку із неотриманням ОСОБА_1 викликів та реорганізацією Дніпровської митниці розгляд справи переносився, тобто розгляд справи відбувався у визначений строк після отримання всіх необхідних матеріалів. Митна вартість правомірно була визначена відповідачем на підставі ст.60 МК України за подібними товарами, а здійснення митного оформлення після винесення постанови не звільняє позивача від відповідальності. У стягненні судових витрат прохав відмовити, посилаючись на їх не співмірність складності справи та не підтвердження належними доказами.

З`ясувавши позиції сторін, дослідивши приєднані до справи матеріали та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд зазначає про наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Судом установлено, що 28.04.2021 Дніпровською митницею Держмитслужби щодо ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил № 0199/11000/21 за ст.485 МК України, в тім, що ОСОБА_1 використовував транспортний засіб з іноземною реєстрацією «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , ввезений на митну територію України в митному режимі «транзит», стосовно якого були надані пільги по сплаті митних платежів, в інших цілях ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги (а.с.34-35).

Вказаний протокол було складено у відсутність особи, яка притягується до відповідальності, про що свідчать внесені до протоколу відомості та не заперечувалось сторонами в ході розгляду справи. Згідно із вказаним протоколом розгляд справи мав відбутись 08.07.2021 о 10 год. 00 хв. за адресою: м. Полтава, вул. Анатолія Кукоби, 28, а копія протоколу направлена поштою ОСОБА_1 за вих. №7.5-20-05/487 від 28.04.2021.

Водночас, згідно із поясненнями представника позивача примірник протоколу ОСОБА_1 було вручено при перетині митного кордону 12.05.2021, в якому не було вказано дати розгляду справи (а.с.18-19).

За змістом відзиву Полтавську митницю не було повідомлено про вручення протоколу, водночас пояснити відмінність складених протоколів, представник відповідача не зміг.

Постановою Полтавської митниці від 10.08.2021 № 0199/11000/21, позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьохсот відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 768524,85 грн (а.с.16-17).

За змістом вказаної постанови у справі про порушення митних правил №0199/11000/21, в Дніпровській митниці проводились перевірочні заходи з приводу перебування та використання на митній території України транспортного засобу «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 .

За результатами перевірки встановлено, що згідно бази даних АСМО «Інспектор» вказаний автомобіль 09.10.2018 був ввезений ОСОБА_1 на митну територію України в митному режимі «транзит» в зоні діяльності Чернігівської митниці ДФС.

Листом УСБУ в Полтавській області відповідно до інформації УПП Департаменту патрульної поліції в Полтавській області (лист від 09.03.2021№ 3989/41/36/03-2021) було повідомлено про факт використання ОСОБА_1 транспортного засобу з іноземною реєстрацією «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , а саме 04.01.2021 відносно ОСОБА_1 поліцейськими УПП в Полтавській області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху під час керування даним автомобілем.

В судовому засіданні представником позивача факт використання вказаного транспортного засобу за вказаних обставин не заперечувався.

Разом із тим, за змістом постанови, визначаючи розмір стягнення відповідачем було прийнято за основу службову записку митного поста «Полтава» від 13.04.2021.

Так, згідно із вказаною службовою запискою № 314/7.5-28-17 (а.с.49) та розрахунком платежів загальна сума несплачених митних платежів за автомобілем «AUDI A4», 2001 року випуску, VIN НОМЕР_2 , становить 256174,95 грн, з митною вартістю 1983,62 євро.

Виходячи із змісту пояснень представника відповідача та згідно із приєднаними матеріалами справи, митна вартість визначалась у відповідності до ст.60 МК України за подібними товарами із схожими характеристиками.

У відповідності до службової записки начальника управління адміністрування митних платежів Вакарчук Т. (а.с.48), у інформаційних ресурсах митниці станом на 09.10.2018 ідентичні транспортні засоби відсутні, наявні відомості щодо подібних товарів, що мають схожі характеристики, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними у період найбільш наближений до вказаної дати. Так, згідно із інформаційними ресурсами митниці, наявні відомості щодо митного оформлення транспортного засобу - автомобіль легковий марки «AUDI», модель «А4», бувший у використанні, номер кузова - НОМЕР_3 , загальна кількість місць для сидіння - 5 з місцем водія, тип кузова - універсал, тип двигуна - дизельний, об`єм двигуна 2496см3, потужність двигуна - 150kw, власна маса 1720т, колісна формула - 4х4, календарний рік виготовлення - 2001, модельний рік виготовлення - 2002, задекларована вартість 8500 PLN (1983,62 євро).

Водночас, 03.09.2021 позивачем було здійснено митне оформлення транспортного засобу. При цьому, згідно із відомостями митної декларації ІМ40АА UA806020/2021/002273 (а.с.68-69), вартість транспортного засобу - легковий автомобіль пасажирський бувший у використанні марки «AUDI», модель «А4», номер кузова НОМЕР_2 , загальна кількість місць для сидіння 5, рік виготовлення 2001, модельний рік виготовлення 2002, тип двигуна - дизельний, об`єм двигуна 2496см3, потужність двигуна - 132kw, тип кузова - седан, колісна формула 4х2, була визначена митним органом на рівні 800 євро, що є більш ніж у двічі меншою від митної вартості, яка була покладена в основу для визначення митних платежів і відповідно розміру стягнення.

За таких обставин, наведені у службовій записці відомості щодо митної вартості автомобіля не можуть бути визнані повністю достовірними та викликають об`єктивний сумнів, який тлумачиться судом на користь позивача.

При цьому суд враховує те, що позивач, як особа, яка притягується до відповідальності, хоч і повідомлявся за коректною адресою, за якою дійсно проживає, не отримував викликів до митного органу, що в даному випадку, позбавило його можливості надати свої пояснення, в тому числі щодо вартості транспортного засобу.

Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.489 МК України).

Згідно із ст.508 МК України, у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи. До процесуальних дій належать: 1) складення протоколу про порушення митних правил; 2) опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб; 3) витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірених їх копій чи витягів з них; 4) тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, та документів на них; 5) митне обстеження; 6) пред`явлення товарів, транспортних засобів і документів для впізнання; 7) експертиза; 8) взяття проб та зразків для проведення дослідження (аналізу, експертизи). Під час проведення процесуальних дій, зазначених у пунктах 2, 4-6, 8 частини другої цієї статті, складаються протоколи, форми яких встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Статтею 530 МК України визначено, що законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а постанови центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, судом у зв`язку з поданням адміністративного позову або в порядку контролю. Перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

За змістом статті 530 МК України перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому КАС.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено

За таких обставин, зважаючи на обставини здійснення провадження у справі про порушення митних правил, суд вважає, в даному випадку суб`єктом владних повноважень не було доведено правомірності свого рішення, внаслідок чого не було спростовано твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, з огляду на що постанова про порушення митних правил №0199/11000/21 підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Підстав для закриття провадження у справі суд не вбачає, при цьому відсутність даних щодо дійсного розміру несплаченої суми митних платежів виключає можливість зміни заходу стягнення.

Щодо можливості звільнення позивача від адміністративної відповідальності, суд вказує, що згідно із приєднаними до справи матеріалами, позивачем було виконано передбачені п.9-7 Розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України умови, необхідні для звільнення останнього від відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст.485 МК України.

Звільнення від відповідальності з цих підстав не вказує на відсутність в діях особи складу порушення і навіть за наявності в діях особи ознак порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, в зв`язку зі звільненням законом від відповідальності осіб, які здійснили митне оформлення транспортних засобів протягом 180 днів і виконали передбачені умови, починаючи з 15.06.2021, такі особи повинні бути звільнені від відповідальності.

У таких випадках постанова у справі про порушення митних правил не визнається незаконною та протиправною, а скасовується з підстав звільнення позивача від відповідальності в силу дії закону.

Разом із тим, враховуючи, що за наслідками розгляду цієї справи суд прийшов до висновку про допущені митним органом порушення при провадженні у справі, постанова у справі про порушення митних правил №0199/11000/21, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності, передбаченої ст.485 МК України підлягає скасуванню з направленням на новий розгляд, під час якого, серед іншого, має бути вирішено питання про звільнення позивача від відповідальності в порядку п.9-7 Прикінцевих і перехідних положень Митного кодексу України.

Таким чином суд приходить висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що у відповідності до ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ст.134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Суд вказує, що стягненню підлягають не лише ті витрати на правничу допомогу, що стосуються участі в судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі, наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, підготовка запитів тощо.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10.01.2020, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.2010, №37246/04).

Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст.59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 № 13-рп/2000, від 30.09.2009 № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Отже, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Згідно із приєднаним до справи матеріалами, гонорар адвоката у даній справі, становить 19000 грн (а.с.7,21-23), при зверненні до суду позивачем також було сплачено судовий збір в сумі 908 грн. (а.с.1). Отже понесені позивачем судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору та на професійну правничу допомогу, є належно підтвердженими.

За таких обставин, враховуючи складність справи, обсяг наданої правничої допомоги, час витрачений адвокатом на її надання, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, з огляду на критерії реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, з урахуванням часткового задоволення позову, суд приходить до висновку що на користь позивача з за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 9500 грн та 454 грн судового збору, що у загальному розмірі становить 9954 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,5,6,9,72-78,241-246,255,286,293-295 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Полтавської митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил - задовольнити частково.

Постанову Полтавської митниці Державної митної служби України від 10.08.2021 у справі про порушення митних правил №0199/11000/21, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності, передбаченої ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 768524,85 грн скасувати.

Справу про порушення митних правил №0199/11000/21 за ст.485 МК України щодо ОСОБА_1 - направити на новий розгляд до Полтавської митниці Державної митної служби України.

Стягнути з Полтавської митниці Державної митної служби України за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в загальному розмірі 9954 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Полтавська митниця Державної митної служби України, , адреса: м. Полтава, вул. Анатолія Кукоби, 28.

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави М.С. Високих