Справа № 320/3977/20
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2022-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2022 року № 320/3977/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом гр. ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся гр. ОСОБА_1 з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Державного бюро розслідувань щодо ненадання інформації на запит від 24.04.2020 № 2;

- зобов`язати Державне бюро розслідувань в строк не пізніше 10 днів з дня набрання рішення суду законної сили надати йому інформацію згідно запиту від 24.04.2020 № 2, а саме інформацію про дату, з якої органи досудового розслідування Центрального апарату Державного бюро розслідувань фактично розпочали роботу за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем на його запит від 24.04.2020 № 2 протиправно не надано відповідь.

Відповідачем надано суду відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позовної заяви, оскільки відповідь позивачу на його запит від 24.04.2020 № 2 була надана 04.05.2020.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач на підставі статей 6, 14, 19, 20, 24 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» звернувся засобами електронного зв`язку до Державного бюро розслідувань із запитом про надання публічної інформації від 24.04.2020 № 2 стосовно отримання інформації про дату, з якої фактично розпочали роботу органи досудового розслідування Центрального апарату Державного бюро розслідувань за адресою: м. Київ, вул. Панаса Мирного, буд. 28.

Запит позивача від 24.04.2020 № 2 відповідав вимогам ЗУ «Про доступ до публічної інформації».

Як слідує з матеріалів справи, позивач 13.04.2020 звернувся до Державного бюро розслідувань з запитом про надання копії наказу Державного бюро розслідувань «Про визначення місць розташування органів досудового розслідування центрального апарату державного бюро розслідувань» від 07.04.2020 № 113.

За результатами розгляду зазначеного запиту ОСОБА_1 листом від 17.04.2020 №312ПІ/10-16-06-89/20 надано копію наказу ДБР від 07.04.2020 № 113.

Того ж дня, вдруге ОСОБА_1 звернувся до Державного бюро розслідувань з запитом про надання інформації про місцезнаходження яких органів досудового розслідування Центрального апарату Державного бюро розслідувань є будівля за адресою: м. Київ, вул. Панаса Мирного, буд. 28.

За результатами розгляду зазначеного запиту ОСОБА_1 листом від 17.04.2020 № 313ПІ/10-16-06-83/20 надано перелік органів досудового розслідування центрального апарату Державного бюро розслідувань.

Позивач 17.04.2020 звернувся до Державного бюро розслідувань з запитом про надання копії наказів Державного бюро розслідувань про внесення змін до наказу № 113 від 07.04.2020 № 113.

За результатами розгляду зазначеного запиту ОСОБА_1 листом від 23.04.2020 № 356ПІ/10-16-06-114/20 надано копію наказу Державного бюро розслідувань від 15.04.2020 № 126 «Про внесення змін до наказу Державного бюро розслідувань від 07.04.2020 № 113 «Про визначення місць розташування органів досудового розслідування центрального апарату Державного бюро розслідувань».

Позивач 24.04.2020 звернувся до Державного бюро розслідувань із запитом № 2 щодо отримання інформації про дату, з якої фактично розпочали роботу органи досудового розслідування Центрального апарату Державного бюро розслідувань за адресою: м. Київ, вул. Панаса Мирного, буд. 28.

За результатами розгляду зазначеного запиту ОСОБА_1 листом від 04.05.2020 №396ПІ/10-16-167/20 Державне бюро розслідувань повідомило, що станом на час розгляду запиту місця розташування органів досудового розслідування центрального апарату Державного бюро розслідувань визначені наказом Державного бюро розслідувань від 07.04.2020 № 113.

Отже, на запит від 13.04.2020 № 1 надано відповідь 17.04.2020 листом № 313ПІ/10-16-06-83/20, на запит від 13.04.2020 № 2 надано відповідь 17.04.2020 листом № 312ПІ/10-16-06-89/20, на запит від 17.04.2020 № 4 надано відповідь 23.04.2020 листом № 356ПІ/10-16-06-114/20, на запит від 24.04.2020 № 2 надано відповідь 04.05.2020 листом № 396ПІ/10-16-167/20.

На думку позивача Державним бюро розслідувань листом від 04.05.2020 № 396ПІ/10-16-167/20 надана відповідь, в якій відсутня запитувана інформація.

Позивач, вважаючи зазначену бездіяльність протиправною, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про інформацію» інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно ст. 3 ЗУ «Про інформацію» основними напрямами державної інформаційної політики є:

забезпечення доступу кожного до інформації;

забезпечення рівних можливостей щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про інформацію» суб`єктами інформаційних відносин є: фізичні особи, юридичні особи, об`єднання громадян, суб`єкти владних повноважень.

Статтею 5 ЗУ «Про інформацію» передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про інформацію» право на інформацію забезпечується:

створенням механізму реалізації права на інформацію;

створенням можливостей для вільного доступу до статистичних даних, архівних, бібліотечних і музейних фондів, інших інформаційних банків, баз даних, інформаційних ресурсів;

обов`язком суб`єктів владних повноважень інформувати громадськість та засоби масової інформації про свою діяльність і прийняті рішення;

обов`язком суб`єктів владних повноважень визначити спеціальні підрозділи або відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації;

здійсненням державного і громадського контролю за додержанням законодавства про інформацію;

встановленням відповідальності за порушення законодавства про інформацію.

Право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Згідно ст. 20 ЗУ «Про інформацію» за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом.

Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 12 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

Згідно ст. 19 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити:

1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Статтею 20 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.

Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Як слідує з матеріалів справи, позивач 24.04.2020 звернувся до Державного бюро розслідувань із запитом № 2 щодо отримання інформації про дату, з якої фактично розпочали роботу органи досудового розслідування Центрального апарату Державного бюро розслідувань за адресою: м. Київ, вул. Панаса Мирного, буд. 28.

За результатами розгляду зазначеного запиту ОСОБА_1 листом від 04.05.2020 №396ПІ/10-16-167/20 Державне бюро розслідувань повідомило, що станом на час розгляду запиту місця розташування органів досудового розслідування центрального апарату Державного бюро розслідувань визначені наказом Державного бюро розслідувань від 07.04.2020 № 113.

Відповідно до положень пункту 2.4 Розділу II Порядку подання нормативно- правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстицій України 12.05.2005 № 34/5, зареєстрованого в Міністерстві юстицій України 15.05.2013 № 742/23574, датою документа є відповідно дата його підписання, затвердження, прийняття, реєстрації або видання.

Оскільки наказ ДБР від 07.04.2020 № 113 не містить конкретної дати, з якою органи досудового розслідування центрального апарату розпочинають свої діяльність за новими адресами, такою датою початку роботи органів досудового розслідування за зазначеною адресою є дата прийняття наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки позивач у своєму позові просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання інформації на його запит від 24.04.2020 № 2 та зобов`язати відповідача надати інформацію на цей запит, а судом встановлено, що відповідь на запит позивача відповідачем була надана, суд доходить висновку про безпідставність позовних вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Також суд звертає увагу сторін, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є не обґрунтованими, а його вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90,139, 143, 194, 205, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лапій С.М.