Справа № 580/1762/22
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2022-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Черкаси

25 квітня 2022 року Справа № 580/1762/22

Суддею Черкаського окружного адміністративного суду Трофімовою Л.В. перевірено матеріали адміністративного справи 580/1762/22

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України генерал-полковника Олександра Сирського (вул. Дегтярівська, 19 м. Київ, 04119, в/ч НОМЕР_2 )

про визнання протиправним і скасування наказу та поновлення на посаді, постановлено ухвалу.

04.04.2022 вх.10330/22 позивач, звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України генерал-полковника Олександра Сирського, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить (22.04.2022 . 11896/22) просить:

- визнати протиправним і скасувати пункт 6 наказу 205 від 23.03.2022 Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України генерал-полковника Олександра Сирського «Про призначення підполковника ОСОБА_1 заступником командира механізованого батальйону з тилу військової частини НОМЕР_3 , ВОС-7001003»;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника третього відділу Уманського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Черкаської області військової частини НОМЕР_4 .

22.04.2022 вх.11895/22 до суду надійшла заява позивача - ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Відповідно до квитанції від 20.04.2022 сплачено 744 грн., 30 коп. судового збору - у призначенні платежу зазначено: судовий збір, проте не зазначено, що йдеться про заяву забезпечення позову.

У заяві позивач просить: забезпечити позов шляхом зупинення дії наказу 205 від 23.03.2022 Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України генерал-полковника Олександра Сирського «Про призначення підполковника ОСОБА_1 заступником командира механізованого батальйону з тилу військової частини НОМЕР_3 , ВОС-7001003» до вирішення питання в суді.

В обгрунтуванні заяви зазначає, що виконати оскаржуваний наказ немає можливості, що пов`язано зі станом здоров`я і невжиття заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду та унеможливить ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких звернувся до суду.

На переконання суду такі припущення не є підставою для забезпечення позову у справі, де оскаржується пункт 6 наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України генерал-полковника Олександра Сирського від 23.03.2022 205 «Про призначення підполковника ОСОБА_1 заступником командира механізованого батальйону з тилу військової частини НОМЕР_3 , ВОС-7001003».

Згідно ч. 1 ст. 1. Закону України «Про оборону України» Воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Головнокомандувач Збройних Сил України, Командувач об`єднаних сил Збройних Сил України, командувачі видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командувачі (начальники) органів військового управління, командири з`єднань, військових частин Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань є військовим командуванням. Військове командування в умовах правового режиму воєнного стану наділяється правом видавати обов`язкові до виконання накази і директиви з питань забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку, здійснення заходів правового режиму воєнного стану .

Відповідно до частини 1, 2 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Інститут забезпечення позову регламентовано ст.ст. 150-158 КАС України, що закріплюють порядок розгляду заяв, клопотань про забезпечення позову, підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі, зокрема ст. 150, 151 вказаного Кодексу.

Згідно частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини 1, 2 статті 151 КАС України встановлено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Суд звертає увагу на те, що забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача, тобто покликане гарантувати виконання рішення адміністративного суду і спрямоване на забезпечення принципу обов`язковості судових рішень.

Зазначені в ст. 150 КАС України підстави забезпечення позову є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог.

Необґрунтоване вжиття таких заходів може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. Тому під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності ускладнення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівності учасників справи.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення ускладнення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуальної рівності.

Надаючи правову оцінку доводам заявника, суд зважає на таке.

Згідно частини 4 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 06.06.2008 2 в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він зробив висновок про існування обставин, що би свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

Сам по собі факт прийняття відповідачем рішення, яке стосується прав та інтересів позивача, не може автоматично свідчити про те, що таке рішення є явно протиправним (ВС в постанові ЗД/460/2/20).

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові ВС від 21.11.2018 у справі 826/8556/17, від 25.04.2019 у справі 826/10936/18.

Заявником не доведені та документально не підтверджені обставини, що би вказували на очевидну небезпеку заподіяння шкоди його правам та інтересам, які б унеможливили захист його прав та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі. Оцінюючи обгрунтування заяви ОСОБА_1 суд не дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, тому у задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити.

Керуючись статтями 2, 6-19, 139, 150-154, 248, 256, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі 580/1762/22 відмовити повністю.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набрала законної сили відповідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена відповідно до статті 378 в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної

Суддя Лариса ТРОФІМОВА