Справа № 580/1454/22
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2022-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2022 року справа № 580/1454/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом заступника керівника Смілянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Черкаської обласної державної адміністрації, Державної екологічної інспекції Центрального округу до Корсунь-Шевченківської міської ради, третя особа управління екології та природних ресурсів Черкаської ОДА про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява заступника керівника Смілянської окружної прокуратури (20700, м. Сміла, вул. Ю.Кондратюка, 25) в інтересах держави в особі: Черкаської обласної державної адміністрації (18001, м. Черкаси, бул. Шевченка, 185), Державної екологічної інспекції Центрального округу (36039, м Полтава, вул. Коцюбинського, 6) до Корсунь-Шевченківської міської ради (19402, м. Корсунь-Шевченківський, вул. Шевченка, 42) в якому просить:

-визнати протиправною бездіяльність Корсунь-Шевченківської міської ради щодо незабезпечення проведення робіт з винесення меж території гідрологічної пам`ятки природи місцевого значення Тарасівка площею 1,12 га, закріплення їх в натурі (на місцевості) та встановлення інформаційно-охоронних знаків встановленого зразка;

-зобов`язати Корсунь-Шевченківську міську раду відповідно до вимог чинного законодавства України забезпечити проведення робіт з винесення меж території гідрологічної пам`ятки природи місцевого значення Тарасівка, закріплення їх в натурі (на місцевості) та встановлення інформаційно-охоронних знаків встановленого зразка.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 28.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання, яке 29.03.2022 та 11.04.2022 було відкладено на 26.04.2022.

26.04.2022 на виконання приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

В судових засіданнях прокурор обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначав, що відповідач тривалий час вчиняє бездіяльність та не виконує визначені законом повноваження щодо винесення меж гідрологічної пам`ятки природи місцевого значення Тарасівка площею 1,12 га, закріплення їх в натурі (на місцевості) та встановлення інформаційно-охоронних знаків встановленого зразка.

Управління екології та природних ресурсів Черкаської ОДА до суду подало письмові пояснення згідно яких наголошено, що оскільки гідрологічна пам`ятка природи місцевого значення Тарасівка знаходиться на території та є власністю відповідача, останній повинен здійснити комплекс заходів щодо винесення її меж та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Відповідач відзив на позов не надав, причини ненадання суду не повідомив, а розгляд справи просив здійснювати за його відсутності.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до рішення Черкаської обласної ради від 08.04.2000 №15-4 Про оголошення території та об`єктів природно-заповідного фонду та скасування статусу окремих об`єктів природно-заповідного фонду області гідрологічну пам`ятку природи Тарасівка загальною площею 1,12 га, оголошено об`єктом природно-заповідного фонду місцевого значення.

Управління екології та природних ресурсів Черкаської обласної держави адміністрації від 20.05.2019 №20, затверджено Положення про гідрологічну пам`ятку природи місцевого значення Тарасівка.

Відповідно до Положення, гідрологічна пам`ятка природи місцевого значення «Тарасівка» площею 1,12 га, входить до складу природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якої встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання.

Згідно п. 1.3 Положення, гідрологічна пам`ятка природи Тарасівка, знаходиться на території с. Моринці на території Корсунь-Шевченківської ОТГ.

Землекористувач на території пам`ятки природи у своїй діяльності забезпечує і несе відповідальність за належний стан та додержання встановленого режиму охорони та збереження пам`ятки природи (п.1.5 Положення).

Пунктом 1.6 Положення визначено, що межі пам`ятки природи встановлюються в натурі, оформлюються відповідними знаками та інформаційними матеріалами, наносяться на планово-картографічні матеріали територіальних органів Держгеокадастру та Землекористувача, відображаються у відповідних формах статистичної звітності з кількісного обліку земель та землевпорядній документації, обов`язково враховуються при реконструкції та розвитку прилеглих територій.

21.05.2019 управлінням екології та природних ресурсів Черкаської ОДА за № 56 видано охоронне зобов`язання Моринській сільській раді, в якому зазначено, зокрема і порядок утримання гідрологічної пам`ятки природи Тарасівка, а саме: дотримуватись встановленого режиму для території (об`єкта) природно-заповідного фонду; не здійснювати у межах території (об`єкта) природно-заповідного фонду забороненої господарської діяльності; вживати заходів щодо попередження і ліквідації екологічних наслідків аварій та шкідливого впливу на територію (об`єкт) природно-заповідного фонду; дотримуватися вимог щодо використання території (об`єкта) природно-заповідного фонду; забезпечити охорону та збереження цінних природних комплексів території (об`єкта) природно-заповідного фонду; землекористувач (землевласник) забезпечує охорону та збереження території (об`єкта), що перебуває у його користуванні (власності).

Оскільки об`єкт створено в адміністративних межах села Моринці, територія якого увійшла до складу Корсунь-Шевченківської територіальної громади на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України №728-р від 12.06.2020 «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Черкаської області», Корсунь-Шевченківська міська рада є функціональним правонаступником Моринської сільської ради та відповідає за виконання повноважень на відповідній території.

Разом з цим, відповідно до інформації, що міститься в листах: Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області від 09.12.2021 №10-23-0.2-6914/2-21, Державної екологічної інспекції Центрального округу від 20.01.2022 №03,5-18/317 та Черкаської обласної державної адміністрації від 17.12.2021 №01/01-37/9754/01/01-37/29516 межі гідрологічної пам`ятки природи місцевого значення Тарасівка не визначені і не закріплені в натурі (на місцевості), документація щодо встановлення меж територій пам`ятки в місцевому та регіональному фонді документації із землеустрою відсутня, відомості про такий об`єкт природно-заповідного фонду до Державного земельного кадастру не вносилися, речове право не реєструвалося.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що Смілянською окружною прокуратурою вивчено стан додержання вимог природоохоронного законодавства та встановлено, що Корсунь-Шевченківської міською радою об`єднаної територіальної громади не забезпечено проведення робіт з винесення меж пам`ятки природи, яка знаходиться в адміністративних межах с. Моринці Корсунь-Шевченківської об`єднаної територіальної громади закріплення їх в натурі (на місцевості).

Згідно наданої інформації міської ради, вбачається, що органом місцевого самоврядування не вчинялись заходи щодо проведення робіт з винесення меж даної ботанічної пам`ятки природи, закріплення їх в натурі (на місцевості) в наслідок зміни адміністративно-територіального устрою.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд врахував, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні питання регулюються Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III (далі ЗК України), Законом України Про природно-заповідний фонд України від 16.06.1992 № 2456-XII (далі Закон №2456), Законом України Про землеустрій від 22.05.2003 № 858-IV (далі Закон №858).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд враховує, що відповідно до ст. 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до ст.43 ЗК України землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Згідно зі ст.45 ЗК України землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом.

Зокрема, приписами статті 7 Закону №2456 визначено, що землі природно-заповідного фонду це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Статтею 53 Закону №2456 встановлено, що рішення про організацію чи оголошення територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та встановлення охоронних зон територій та об`єктів природно-заповідного фонду приймається Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами.

Території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.

Статтею 60 Закону № 2456, охорона природних заповідників, біосферних заповідників, національних природних парків, а також ботанічних садів, дендрологічних парків, зоологічних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення, а також регіональних ландшафтних парків, управління якими здійснюється спеціальними адміністраціями, покладається на служби їх охорони, які входять до складу служби державної охорони природно-заповідного фонду України. Положення про службу державної охорони природно-заповідного фонду України затверджується Кабінетом Міністрів України.

Органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об`єктів природо-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.

Законом, що визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування є Закон України Про землеустрій.

Відповідно до ст.1 вказаного Закону №858 проект землеустрою сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.

Приписами частини 2 статті 25 Закону №858 визначено види документації із землеустрою, зокрема і проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів.

Відповідно до ст.47 Закону №858 проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою: а) збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу; б) створення місць для організованого лікування та оздоровлення людей, масового відпочинку і туризму; в) створення приміських зелених зон, збереження і використання об`єктів культурної спадщини; г) проведення науково-дослідних робіт; ґ) встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг; д) визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів визначають місце розташування і розміри земельних ділянок, власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого (округи і зони санітарної (гірничо-санітарної) охорони), рекреаційного та історико-культурного (охоронні зони) призначення, водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів, а також встановлюють режим використання та охорони їх територій.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду розробляються для біосферних заповідників, природних заповідників, національних природних парків, регіональних ландшафтних парків, ботанічних садів, дендрологічних парків, парків - пам`яток садово-паркового мистецтва та зоологічних парків на землях та земельних ділянках, що включаються до складу цих територій без вилучення у землевласників та землекористувачів.

Рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій.

Статтею 19 Закону №858 визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать: а) організація і здійснення землеустрою; б) здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою; в) координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності; г) інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм; ґ) вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

Згідно зі ст.26 Закону №858, замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

Відповідно до Наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 №376 Про затвердження Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, (далі Інструкція), визначено механізм встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками.

Згідно з п. 2.1. Інструкції встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Підпунктом 2.3. розділу ІІ Інструкції визначено, що комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Статтею 12 ЗК України визначено повноваження сільських, селищних, міських рад, до яких належить розпоряджання землями територіальних громад.

Відповідно до п.34 та п. 37 ч. 1 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні від 21.05.1997 №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин; прийняття рішень про організацію територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають особливій охороні.

Правовий аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у даному спорі саме на відповідача покладається обов`язок забезпечення та організації проведення робіт з винесення меж пам`ятки природи, яка знаходиться в адміністративних межах с. Моринці Корсунь-Шевченківської територіальної громади та закріплення її в натурі (на місцевості) з встановленням інформаційно-охоронних знаків встановленого зразка.

Таким чином, незабезпечення проведення робіт з винесення меж пам`ятки природи та закріплення її в натурі (на місцевості), створює передумови до зловживань щодо його протиправного розпорядженням, ризики для нормального функціонування тощо.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 9, 14, 189, 242-245, 255, 295, 370 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Корсунь-Шевченківської міської ради щодо незабезпечення проведення робіт з винесення меж території гідрологічної пам`ятки природи місцевого значення Тарасівка площею 1,12 га, закріплення їх в натурі (на місцевості) та встановлення інформаційно-охоронних знаків встановленого зразка.

Зобов`язати Корсунь-Шевченківську міську раду вжити заходи щодо проведення робіт з винесення меж території гідрологічної пам`ятки природи місцевого значення Тарасівка площею 1,12 га, закріплення її в натурі (на місцевості) та встановлення інформаційно-охоронних знаків встановленого зразка.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя Петро ПАЛАМАР