Справа № 160/1564/22
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2022-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2022 року Справа № 160/1564/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
про визнання протиправною та скасування вимоги,-
24.01.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1174-17/64 від 07.10.2020 року.
25.01.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду заяву позивача про забезпечення позову повернуто заявнику без розгляду.
25.01.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовну заяву залишено без руху, через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.
07.02.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі оскаржуваної вимоги.
На виконання вимог ухвали від 25.01.2022 року позивач усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.
09.02.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
21.04.2022 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що оскаржувана вимога є правомірною, та такою, що винесено відповідно до вимог діючого законодавства, оскільки позивачем не було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі не меншому мінімального страхового внеску, навіть якщо доходу від такої діяльності протягом всього року (або окремих його місяців) отримано не було та не сплачено єдиний соціальний внесок за 2017 рік згідно акту документальної позапланової перевірки. З огляду на вказане відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на обліку доходів і зборів, як фізична особа-підприємець з 15.09.2009 року (дата державної реєстрації) та є платником єдиного внеску.
Головне управління ДПС у Дніпропетровській області винесло вимогу № Ф-1174-17/64 від 07.10.2020 року про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 135579,28 грн.
Позивач вважає вказану вимогу протиправною та такою, що не відповідає вимогам законодавства, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Приписами підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
Згідно з вимогами частини 1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.
Відповідно до вимог пункту 59.3 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів Державною фіскальною службою України та її територіальними органами встановлена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 20 квітня 2015 №449 (далі - Інструкція №449).
Згідно з вимогами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Інструкції №449 на платника покладено обов`язок щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Законом України від 6 грудня 2016 №1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що діють з 1 січня 2017 р., зокрема щодо обов`язковості визначення бази нарахування єдиного внеску у разі неотримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року.
Фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування нараховують єдиний внесок на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
Для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (пункт 3 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).
У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (пункт 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).
Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.
Таким чином, фізичні особи-підприємці, які застосовують спрощену систему оподаткування, сплачують єдиний соціальний внесок за періоди, в яких вони були платниками єдиного податку, незалежно від того, отримували вони дохід у цей період чи ні.
Статтею 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Згідно з абз. 1 ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.
Приписами ч. 1 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Частиною 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачно, що податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.
Відповідно до абз. 4, 5, 6 ч.4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.
Згідно із приписами абз. 8 ч.4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Відповідно до абз. 9 ч.4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.
Згідно ч. 6 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску погашаються суми недоїмки, штрафних санкції та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.
Як передбачено положеннями п. 1 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яку затверджено наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, (далі - Інструкція №449) до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.
Відповідно до п. 2 розділу VI Інструкції № 449 у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Згідно із п.3 розділу VI Інструкції № 449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.
Як передбачено положеннями п. 4 розділу VI Інструкції № 449, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).
Так, зі змісту наданих відповідачем облікової картки платника єдиного внеску встановлено, що станом на 20.04.2022 року за даними інтегрованої картки платника по коду бюджетної класифікації 71040000 (далі - ІКП) ФОП ОСОБА_1 було автоматично розраховано нарахування єдиного внеску, а саме:
- по строку сплати 19.10.2018 року нараховано за III квартал 2018 року - 2457,18 грн.;
- по строку сплати 21.01.2019 року нараховано за IV квартал 2018 року 2457,18 грн.;
- по строку сплати 19.04.2019 року нараховано за І квартал 2019 року - 2754,18 грн.;
- по строку сплати 19.07.2019 року нараховано за II квартал 2019 року - 2754,18 грн.;
- по строку сплати 21.10.2019 року нараховано за III квартал 2019 року - 2754,18 грн;
- по строку сплати 20.01.2020 року нараховано за IV квартал 2019 року - 2754,18 грн.;
- по строку сплати 21.04.2020 року нараховано за І квартал 2020 року - 2078,12 грн.;
- по строку сплати 20.07.2020 року нараховано за II квартал 2020 року - 1039,06 грн.;
- по строку сплати 19.10.2020 року нараховано за III квартал 2020 року - 3178,12 грн.;
- по строку сплати 19.01.2021 року нараховано за IV квартал 2020 року - 2200,00 грн.
- по строку 08.09.2020 згідно акту документальної позапланової перевірки сформовано вимогу про сплату боргу на суму 101227,00 грн.
У зв`язку з наявністю у позивача заборгованості недоїмки зі сплати єдиного внеску контролюючим органом було сформовано оскаржувану вимогу.
Щодо нарахування єдиного внеску на суму 101227,00 грн. відповідно до акту документальної позапланової перевірки, суд зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування під час проведення фінансово-господарських операцій з ФГ «Голяк» та ЗАТ «Промважмаш» за період з 31.01.2017 року по 31.12.2017 року.
За наслідками перевірки відповідачем складено Акт від 08.11.2019 року № 9336/04-36-33-06/ НОМЕР_1 , копія якого міститься у матеріалах справи.
У висновках акту перевірки вказано наступне:
- позивачем занижено суму ПДФО за 2017 рік на 520557,90 грн. в т.ч. по ставці 15% - 150153 грн. по ставці 18% - 370404,90 грн.;
- не нараховано єдиний соціальний внесок за 2017 рік в сумі 101277,00 грн.
- занижено ПДВ на суму 411561 грн. в т.ч. у вересні 2017 року на суму 121730 грн. та у грудні 2017 року на суму 289831 грн.
Висновки акту перевірки обґрунтовані наступним: позивачем як платником єдиного податку ІІ групи у першому півріччі 2017 року перевищено обсяг доходу, який визначений для платників податку ІІ групи. Суб`єкти господарювання ФГ «Голяк» та ЗАТ «Промважмаш» ідентифікували позивача у господарських відносинах як фізичну особу підприємця та не утримували податки під час сплати грошових коштів на користь позивача, що підтверджується їх поясненнями.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.12.2021 року у справі № 160/15000/21, яке набрало законної сили 14.02.2022 року, Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 15.01.2020 року №№ , , , .

Зокрема, відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.12.2021 року у справі № 160/15000/21, судом під час розгляду справи встановлено, що відповідачем у акті перевірки включено до доходу фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , який у 2017 році був платником єдиного податку ІІ групи, дохід від продажу рухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності, що не відповідає вимогам п.п.1 п. 292.1 ПК України. Отже, судом під час розгляду справи судом встановлено, що позивачем у 2017 році не порушив умови перебування на єдиному податку.

Отже, вищевказаним рішенням суду встановлено, що позивач вірно визначив суму доходу (прибутку), отриманого від діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, при цьому скасувавши податкове повідомлення - рішення від 15.01.2020 року № (яким збільшено суму грошового зобов`язання на доходи фізичних осіб).

Суд зазначає, що оскаржувана вимога про сплату недоїмки з ЄСВ є похідною та безпосередньо залежить від правомірності податкового повідомлення-рішення від 15.01.2020 року № про донарахування ПДФО, яке, як вказано вище, було скасовано.

Таким чином, відповідач необґрунтовано та на підставі хибних висновків зазначених у акті перевірки, неправомірно обчислив єдиний внесок та у відповідності до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI сформував позивачу оскаржувану вимогу про сплату ЄСВ, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність належних та достатніх доказів в підтвердження факту порушення позивачем вимог Закону № 2464-VI у спірний період.

З огляду на викладені вище обставини, оскаржувана вимога № Ф-1174-17/64 від 07.10.2020 року виникла на підставі податкового повідомлення-рішення від 15.01.2020 року № , тобто є похідною та нерозривно пов`язана з ним, а отже також є протиправною та підлягає скасуванню в частині нарахування боргу у сумі 101227,00 грн.

Щодо оскаржуваної вимоги № Ф-1174-17/64 від 07.10.2020 року в іншій частині нарахування боргу, суд зазначає наступне.

Так, позивачем не надано та матеріали справи не містять доказів відсутності заборгованості у сумі 34352,28 грн. станом на момент винесення оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Щодо доводів позивача про порушення процедури прийняття оскаржуваної вимоги, суд зазначає наступне.

Форма вимоги затверджена у додатку 6 до Інструкції № 449.

При цьому, у зазначеній формі в її реквізитах відсутні поля щодо розрахунку суми недоїмки та періоду виникнення заборгованості.

Приписами п.3 розділу VI Інструкції № 449 визначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, у тому числі, суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

З дослідження, спірної у даній справі, вимоги про сплату боргу недоїмки судом встановлено, що остання містить в собі вищевказані відомості.

Судом встановлено, що відповідач сформував спірну вимогу у встановленому порядку та дотримався положення щодо порядку вручення оскаржуваної вимоги позивачу.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1174-17/64 від 07.10.2020 року сформована на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, що відповідає пункту 3 Розділу VI «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Окремі недоліки оформлення оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки), суд не приймає до уваги, оскільки окремі дефекти форми вимоги контролюючого органу не можуть сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірної вимоги і, як наслідок, про її скасування. При цьому, суд звертає увагу, що вимога містить таблицю в ній відображено суму боргу та вид платежу за яким наявна заборгованість - недоїмка.

Разом з цим, суд зауважує, що ймовірне порушення відповідачем строків надіслання вимоги про сплату боргу (недоїмки), визначених пунктом 3 розділу VI Інструкції, не впливає на правомірність зазначеної вимоги та не може бути підставою для її скасування.

Крім того, позивачем не надано доказів оскарження рішення про застосування штрафної санкції та пені зі несвоєчасну сплату єдиного внеску від 16.08.2018 року №.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням наявності у позивача заборгованості зі сплати єдиного внеску та виходячи з заявлених предмету та підстав позовних вимог, суд дійшов висновку, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1174-17/64 від 07.10.2020 року в частині нарахування боргу у сумі 34352,28 грн. сформована відповідачем правомірно, а тому скасуванню в цій частині не підлягає, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду за вимоги майнового характеру в розмірі 1355,80 грн., що документально підтверджується квитанцією №7290-4277-6735-7708 від 03.02.2022 року.

Враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково, частина судових витрат пов`язана зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду підлягає стягненню в розмірі 1052,91 грн.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м.Дніпро, вул.Сімферопольська, 17-А, ) про визнання протиправною та скасування вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1174-17/64 від 07.10.2020 року в частині нарахування боргу в сумі 101227,00 грн.

У задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 1052,91 грн. (одна тисяча п`ятдесят дві гривні дев`яносто одна копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв