Справа № 420/26319/21
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2022-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
27 квітня 2022 року м. Одеса
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов громадянина Єгипту ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, в якому позивач просить суд:
- визнати нечинним з моменту його прийняття рішення Державної міграційної служби України №5/1-518 від 03.09.2021, яким йому ОСОБА_1 , відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;
- зобов`язати Державну міграційну службу України визнати його ОСОБА_1 , біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Також позивач просить витребувати у відповідача матеріали його ОСОБА_1 , особової міграційної справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, крім іншого, чи відповідає заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, що має сформулюватися максимально чітко і зрозуміло.
Не відповідає вимогам чіткості та зрозумілості позовні вимоги позивача.
Позивач звернувся до суду з цим позовом з приводу оскарження рішення Державної міграційної служби України №5/1-518 від 03.09.2021 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Однак, відповідно до доданих позивачем до позовної заяви документів, ГУ ДМС в Одеській області прийнято наказ № 168 від 03.09.2021 року про відмову гр. Єгипту ОСОБА_1 в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та повідомленням №5/1-518 від 03.09.2021 повідомлено позивача про прийняте рішення.
Таким чином викладені позивачем позовні вимоги у цій справі стосуються саме оскарження повідомлення №5/1-518 від 03.09.2021, підставою прийняття якого є наказ № 168 від 03.09.2021 року.
Таким чином вимоги позивача щодо оскарження рішення Державної міграційної служби України №5/1-518 від 03.09.2021, яким йому ОСОБА_1 , відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не є чіткими та зрозумілими.
Статтею 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивачу, який звернувся до суду з вказаним процесуальним статусом, необхідно викласти зміст позовних вимог чітко та зрозуміло.
Пояснень з цього приводу позивачем у позовній заяві не викладено.
Також, відповідно до частини першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Виходячи зі змісту наведених норм, початок перебігу строку звернення до адміністративного суду пов`язується з днем, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до матеріалів справи, позивач оскаржує рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою від 03.09.2021 №5/1-518.
При цьому, що відповідно до статті ч. 1 статті 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового та тимчасового захисту», рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, протягом п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення про відмову можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, а також до суду у строки, встановлені цим Законом.
Відтак, позивачем було пропущено встановлений Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» п`ятиденний строк для звернення до суду з відповідною позовною заявою.
При цьому жодних заяв чи клопотань про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, як і посилань на існування істотних та вагомих причин, які непереборно перешкоджали позивачеві зверненню до суду, або доказів, що свідчать про інший момент, з якого слід обчислювати строк звернення до суду, позовна заява та додані до неї матеріали не містять.
Також, відповідно до ч. 1 ст. 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
Відповідно до частини другої статті 80 КАС України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено:
1) який доказ витребовується;
2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;
3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;
4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.
Таким чином у випадку, обґрунтування неможливості самостійного надання доказів, зазначивши, яких заходів вжито для отримання таких доказів, учасник справи може подати клопотання про витребування доказів судом.
Всупереч вищевикладених вимог КАС України позивачем не зазначено яких заходів вжив позивач для отримання такого доказу самостійно та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу з метою виконання свого обов`язку щодо надання такого доказу суду.
Згідно з ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. ст. 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали.
Ухвалою суду від 28.12.2021 року позовну заяву залишено без руху та наданий позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвала суду від 28.12.2021 року скерована на адресу позивача, яка вказана ним у позовній заяві ( АДРЕСА_1 ), та повернута до суду 10.01.2022 року з відміткою поштового відділення «Невірно зазначена адреса». Між тим, саме АДРЕСА_1 вказана позивачем самостійно як адреса його місця проживання. При цьому, в матеріалах справи відсутні номери засобів зв`язку позивача та інші засоби зв`язку, з огляду на що суд позбавлений можливості іншими способами повідомити позивача про залишення позову без руху.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 251 КАС України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач. Так, у рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» Суд зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, у своїх рішеннях Європейський суд неодноразово акцентував, що позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу «сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки».

Між тим, Верховний Суд у постанові від 18.12.2019 року у справі № 2-4159/12 дійшов висновку, що сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою, та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу.

Станом на 27.04.2022 року до суду від позивача заяви на виконання ухвали суду від 28.12.2021 року не надходило, клопотання про продовження строку для усунення недоліків він не подав, про усунення недоліків шляхом направлення засобами поштового зв`язку суду не повідомив (згідно автоматизованої системи діловодства Одеського окружного адміністративного суду вхідної кореспонденції по справі станом 27.04.2022 року не зареєстровано).

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно з ч.5,6,8 ст.169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом

Враховуючи п.1 ч.4 ст.169 КАС України, суд дійшов висновку, що позов підлягає поверненню.

Керуючись ст.169 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов громадянина Єгипту ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної міграційної служби України (вул. Володимирська, 9, м. Київ, 01001) про визнання нечинним рішення, зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу без розгляду.

Роз`яснити позивачу що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили у порядку ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. ст. 293-295 КАС України.

Суддя О.О. Хурса