Справа № 420/18364/21
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2022-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

28 квітня 2022 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд в складі:
Головуючої судді Бойко О.Я.,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в порядку ст.383 КАС України по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення №457-VІІІ від 19.08.2021 та зобов`язання надати дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території с. Введенка Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населеного пункту),-
17.12.2021 Одеський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , задовольнив, а саме:
- визнав протиправним і скасував рішення Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 457-VIII від 19 серпня 2021 року «Про відмову у наданні громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок комунальної власності зі зміною цільового призначення із земель запасу для ведення особистого селянського господарства на території с. Введенка Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населеного пункту);
- зобов`язав Саратську селищну раду Білгород-Дністровського району Одеської області надати дозвіл ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території с. Введенка Саратської селищної ради Білгород Дністровського району Одеської області (за межами населеного пункту);
13.04.2022 від представника позивача надійшла заява в порядку ст.383 КАС України , в якій заявник просив:
- копію ухвали направити Саратській селищній раді Білгород-Дністровського району Одеської області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, а також встановити строк повідомлення суду про виконання окремої ухвали;
Відповідно до пункту 1 статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Таким чином, вказана процесуальна норма спрямована на захист прав особи-позивача щодо належного виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Тобто, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення порушуються його права, свободи чи інтереси, то він має право звернутись до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними таких рішень, дій чи бездіяльності.
Ця стаття є останньою у розділі IV КАС України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах» і містить чіткі вимоги до такої заяви, строк звернення, порядок її розгляду та наслідки невідповідності вимогам заяви.
При цьому, розглянувши заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , суд встановив, що заявником не виконані вимоги частини 2 статті 383 КАС України, оскільки відсутня інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та про хід виконавчого провадження.
Суд звертає увагу, що звернення до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконані в органах державної виконавчої служби. Згідно з позицією Верховного Суду (наприклад, постанова по справі №805/1458/17-а від 21 березня 2019 року, від 05 липня 2021 року по справі №260/636/19, від 18 грудня 2020 року по справі № 200/5793/20-а.), звернення рішення суду до примусового виконання є обов`язковою передумовою для подання заяви у порядку статті 383 КАС України, оскільки повноваження стосовно вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду, у тому числі і щодо перевірки його виконання, належать передусім до повноважень виконавців, а звернення до суду в порядку статті 383 КАС України є виключною мірою, до якої вдаються тоді, коли позивач вичерпав усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду.
При цьому, суд зазначає, що визначені вимоги до заяви, яка подається відповідно до статті 383 КАС України, зокрема надання інформації про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформації про хід виконавчого провадження, не є формальними вимогами, а навпаки є важливою інформацією, яка дає можливість суду визначити, чи не є передчасним звернення стягувача до суду з такою заявою.
Перед тим як подати таку заяву, стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснити його виконання. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, або виконує неналежним чином, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», і тільки після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а воно залишається не виконаним чи виконано не належним чином, тоді в такої особи виникає право звернутися до суду із заявою у порядку статті 383 КАС України.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові по справі №9901/235/20 від 09 грудня 2021 року.
У своїй заяві представник позивачів зазначив, що до виконавчої служби він не звертався, оскільки відповідач виконав рішення суду у добровільному порядку.
У свою чергу, зміст конкретних обставин, хронологія та послідовність дій заявника не дають підстав вважати, що останній у повному обсязі виконав вимоги частини 2 статті 383 КАС України, які б зобов`язували суд прийняти до розгляду подану заяву та за наслідками її розгляду ухвалити відповідне рішення.
При здійсненні судового контролю за виконанням рішення суду в порядку статті 383 КАС України, обов`язково підлягають з`ясуванню обставини виконання судового рішення в примусовому порядку, а не обставини невиконання, або неналежного виконання відповідачем судового рішення в добровільному порядку.
У контексті викладеного можна узагальнити, що звернення заявника до суду із заявою у порядку статті 383 КАС України, коли останній не використав можливість виконання рішення суду на підставі Закону №1404-VIII - є передчасним.
Відповідно до частини 5 статті 383 КАС України, у разі невідповідності заяви вимогам частини 2 статті 383 КАС вона ухвалою суду, прийнятою у порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.
Враховуючи вищевикладене, оскільки подана представником ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заява не відповідає вимогам частини 2 статті 383 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення її заявникові.
Керуючись ст. 383 КАС України, суд,-
Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст.ст.293,295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту іі підписання суддею (суддями).
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти з днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвалу суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Суддя О.Я. Бойко