Справа № 300/34/20
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2022-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/34/20 пров. № А/857/2999/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В,

суддя Запотічний І.І.

секретар судового засідання Ільченко А.З.

за участю представників:

від відповідача Щадей А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року (головуючий суддя Микитюк Р.В., м. Івано-Франківськ) у справі № 300/34/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області, Служби Безпеки України про визнання протиправним та скасування наказу № 327- ОС від 07.03.2018, поновлення на посаді та зобов`язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

10.01.2020 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області, Служби безпеки України про визнання протиправним та скасування наказу № 327-ОС від 07.03.2018, поновлення на посаді та зобов`язання до вчинення дій.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області, Служби безпеки України в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу голови Служби безпеки України № 327-ОС від 07.03.2018 та поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області з 07.03.2018 року - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, зазначив, що не мав можливості раніше вільно ознайомитись з даними документами та інформацією, та дізнатись про порушення його прав. Інформація знаходилась в Центральному Управлінні СБУ, а посадовими особами відповідача були здійсненні неправомірні дії з метою скриття порушень законодавства при звільненні його з посади, що унеможливлювало позивачу зробити висновок про порушення його прав, та охоронюваних законом інтересів. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

Представник відповідача в судовому засіданні проти поданої апеляційної скарги заперечує.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 позовну заяву в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу голови Служби безпеки України № 327-ОС від 07.03.2018 та поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області з 07.03.2018 року залишено без розгляду. В задоволенні клопотання в іншій частині відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року про залишення позовної заяви в частині без розгляду в адміністративній справі № 300/34/20 - без змін.

Постановою Верховного Суду від 15.12.2021 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020 у справі № 300/34/20 скасовано. Справу № 300/34/20 направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції - Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

У постанові від 15.12.2021 Верховний Суд зокрема зазначив, що суд першої інстанції не вирішував питання про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку, та не визнавав підстави такого пропуску поважними чи ні. Верховний Суд додатково зазначив, що суд касаційної інстанції не оцінює причини пропущення строку звернення до суду, проте дійшов висновку, що суд першої інстанції не повною мірою вирішив питання щодо поважності їх пропуску. Посилання суду першої інстанції на положення частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України є помилковим, так як факт пропуску позивачем процесуального строку був відомий ще на стадії відкриття провадження у справі. Крім того, системний аналіз положень статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача у спірних правовідносинах є надання можливості останньому скористатися правом подати заяву, в якій вказати інші причини поважності пропущеного строку, ніж ті, які були зазначені ним у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Верховний Суд у справі № 640/5645/19 (постанова від 23.09.2020) щодо застосування положень частин третьої та четвертої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України дійшов висновку, що правила процесуального закону щодо надання можливості позивачу подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші причини поважності пропущеного строку, слід застосовувати як на стадії відкриття провадження у справі, так і на стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції, застосовуючи частину третю статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України неправомірно залишив позовну заяву без розгляду, так як в силу частини першої зазначеної статті суд не залишив позовну заяву без руху із зазначенням недоліків, які необхідно усунути, чим не надав позивачеві можливості повідомити про причини поважності пропуску строку на звернення до суду.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.08.2020 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Служби безпеки України щодо непризначення ОСОБА_1 на рівнозначну або на ступінь нижчу посаду на публічну службу в органах Служби безпеки України. Зобов`язано Службу безпеки України призначити ОСОБА_1 на рівнозначну займаній на момент виведення у розпорядження або на ступінь нижчу посаду. Зобов`язано Управління служби безпеки України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити у встановленому чинним законодавством України порядку ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 22.10.2018 по 21.02.2020 включно. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2020 апеляційну скаргу Служби безпеки України задоволено частково. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року у справі № 300/34/20 в частині зобов`язання Служби безпеки України призначити ОСОБА_1 на рівнозначну займаній на момент виведення у розпорядження або на ступінь нижчу посаду - скасовано та ухвалено постанову. В задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Служби безпеки України призначити ОСОБА_1 на рівнозначну займаній на момент виведення у розпорядження або на ступінь нижчу посаду відмовлено. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 15.12.2021 касаційну скаргу Служби безпеки України та Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області задоволено частково. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.08.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2020 у справі № 300/34/20 скасовано. Справу № 300/34/20 направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції - Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Також, з врахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 15.12.2021, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.01.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області, Служби Безпеки України про визнання протиправним та скасування наказу № 327-ОС від 07.03.2018, поновлення на посаді та зобов`язання до вчинення дій - залишено без руху. Встановлено позивачу строк з дня вручення цієї ухвали суду для усунення вказаних недоліків шляхом зазначення поважних підстав для поновлення строку звернення до суду з даним позовом, ніж ті, які були зазначені ним у судовому засіданні 13.03.2020 та роз`яснено, що в разі не усунення недоліків у вищезазначений строк позовна заява в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу голови Служби безпеки України № 327-ОС від 07.03.2018 та поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області з 07.03.2018 року буде залишена без розгляду.

На виконання вимог ухвали суду від 06.01.2022, щодо залишення позовної заяви без руху, до суду першої інстанції від позивача надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду. У заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду позивач зазначив, що з оскаржуваним наказом від 07.03.2018 №327-ос його належним чином не ознайомлено, а про порушення своїх прав він випадково дізнався 16.12.2019, а тому з даним позовом звернувся до суду 10.01.2020, в межах строку на звернення до суду з позовною заявою, визначеного ч.5 ст.122 КАС України.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду. У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватися відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Проте, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Згідно частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, у справах щодо звільнення з публічної служби законодавець визначив строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до адміністративного суду з позовом за їх захистом.

В аспекті наведеного варто зазначити і те, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Апеляційний суд вказує, що в ухвалі суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху від 06.01.2022 року встановлено, що 10 січня 2020 року ОСОБА_1 подав до суду позов про поновлення його на посаді першого заступника начальника управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області з 07.03.2018, який, зокрема містить вимогу про визнання протиправним та скасування наказу Голови Служби безпеки України № 327-ОС від 07.03.2018, тобто з пропуском місячного строку на звернення з позовом до суду, встановленого ст. 122 КАС України.

Відповідно до частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, законодавець допускає ймовірність виявлення судом факту недотримання строку звернення до суду і після відкриття провадження у справі, внаслідок чого позов може бути залишений без розгляду. При цьому наведені законодавчі приписи передбачають право особи подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з наведенням поважних причин такого пропуску.

Варто зазначити, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, що повинно бути підтверджено належними доказами.

Стосовно тверджень апелянта, що з оскаржуваним наказом від 07.03.2018 №327-ос його належним чином не ознайомлено, а про порушення своїх прав він випадково дізнався 16.12.2019, а тому з даним позовом звернувся до суду 10.01.2020, то на думку колегії суддів, вказані обставини не відповідають дійсності, оскільки матеріалами справи встановлено, що згідно наданої УСБУ в Івано-Франківській області копії довідки про проведену бесіду за №60/11-2977 від 27.03.2018 року, під час якої полковнику ОСОБА_1 доведено до відома наказ від 07.03.2018 року за №327-ОС щодо звільнення його з посади, та зарахування в розпорядження за пп. «б» п.48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями СБУ, про що свідчить його підпис від 27.03.2018 року.

Апеляційний суд зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду із адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Обставини, на які покликається апелянт, не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду, оскільки не перешкоджали зверненню до суду у встановлений строк.

Отже, звертаючись до суду із позовом, позивач 27.03.2018 був обізнаний про порушення своїх прав та інтересів, проте з даним позовом звернувся лише 10.01.2020 року, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заява про поновлення строку звернення є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

За таких обставин, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року у справі № 300/34/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 27 квітня 2022 року.