Справа № 521/6640/21
Суддя: Куриленко О. М.
Дата ухвалення: 2022-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 521/6640/21
Провадження № 2-а/947/48/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2022 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого суді Куриленко О.М.

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

представника позивача Боличевського С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області, інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Кульбакова Миколи Анатолійовича про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

10 травня 2021 року позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП018 № 647893 від 30.04.2021, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Свої вимоги мотивував тим, що постановою серії ДПО18 № 647893 від 30.04.2021 року про адміністративне правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення за порушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП України.

Позивач вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною, у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи, порушенням матеріального права.

Вищевикладені обставини і стали підставою для звернення до суду з вказаним адміністративним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Сегеді М.С., яка ухвалою від 24 травня 2021 року вказану справу передала на розгляд до Київського районного суду м. Одеси.

Матеріали адміністративної справи надійшли до суду 22 червня 2021 року та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу було передано судді Куриленко О.М.

Ухвалою суду від 23 червня 2021 року прийнято до провадження адміністративну справу та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження.

21 липня 2021 року представник відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області через канцелярію суду надав відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому просив залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Крім того, на підтвердження наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення стороною відповідача до вказаного відзиву також було додано три компакт-диски з відеозаписами.

В ході судового засідання, яке відбулось 14.09.2021 року, після ознайомлення з відеозаписами, представник позивача ОСОБА_1 Боличевський Сергій Петрович звернувся до суду з клопотанням, в якому просив призначити у справі судову експертизу матеріалів та засобів цифрового відео та звукозапису, на вирішення якої поставити такі питання: електронні докази у справі є оригіналом чи копією? Чи засвідчений електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги» зазначені електронні докази? Чи зазнавали змін надані відео файли?

Проведення експертизи просив доручити експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, поклавши витрати на позивача.

Ухвалою суду від 14 вересня 2021 року вказане клопотання було задоволено, призначено судову експертизу матеріалів та засобів цифрового відео та звукозапису, на час виконання якої провадження у справі зупинено.

Проте, 14 січня 2022 року матеріали цивільної справи були повернуті до суду без виконання судової експертизи у зв`язку з не наданням додаткових матеріалів та оплати рахунку вартості експертизи, з клопотанням судового експерта про надання додаткових матеріалів та рахунком на оплату за проведення судової експертизи було особисто ознайомлено представника позивача Боличевського С.П. 18.01.2022 року та представника відповідача.

Однак, позивачем та відповідачем не було надано до суду додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи, а також не надано квитанції про сплату рахунку за проведення експертизи.

Ухвалою суду від 08.02.2022 року було поновлено провадження у справі та призначено судове засідання.

Представник позивача ОСОБА_1 Боличевський Сергій Петрович у судовому засіданні адміністративний позов підтримав в повному обсязі, наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідач інспектор взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенант поліції Кульбаков Микола Анатолійович у судове засідання також не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 квітня 2021 року інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенантом поліції Кульбаковим Миколою Анатолійовичем було винесено постанову Серії ДПО18 № 647893 у справі про адміністративне правопорушення, якою до ОСОБА_2 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340,00 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Підставою для складання даної постанови стало те, що 30.04.2021 року о 08:37 годині в м.Одесі по вул. Балківській, 183 на перехресті вул. Дальницька, 24 водій транспортного засобу порушив вимогу дорожного знаку 5.16 «Рух по смугах, з крайньої правої смуги руху здійснив рух прямо, де дозволено рух тільки праворуч», чим порушив п.п. 8.4. Правил дорожнього руху України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із вимогами чинного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 1, 13 Закону України «Про Національну поліцію», поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23, п.1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Нормами ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, передбачені статтями 121, 126 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як передбачено ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.6 ст.4 КАС України).

Відповідно до ст. 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

У даній справі позивач оскаржує постанову серії ДПО18 від 30.04.2021 року у справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенантом поліції Кульбаковим Миколою Анатолійовичем, якою його ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

В якості відповідачів позивачем було визначено інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Кульбакова Миколу Анатолійовича, та Управління патрульної поліції в Одеській області, адресу зазначено - м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 5, що територіально відноситься до Київського району м. Одеси

При перевірці ідентифікаційного коду Управління патрульної поліції в Одеській області було встановлено, що ідентифікаційний код юридичної особи - Департаменту патрульної поліції, місцезнаходженням якої є м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, що територіально відноситься до Солом`янського районну міста Києва.

Крім того, суд звертає увагу на тому, що пунктом 7-1 частини другої статті 255 КУпАП передбачено, що у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-20 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Частиною третьою статті 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною першою статті 126 КУпАП, посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції.

Отже, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 121 КУпАП.

Відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17 вересня 2020 року по справі №742/2298/17, який відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, суд враховує при застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Згідно з положеннями ст.46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (частини 1 та 2 ст.222 КУпАП).

При цьому, приписами ч.1 ст.13 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.

Відповідно до ч.1 ст.15 «Про Національну поліцію» територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, є саме орган Національної поліції - суб`єкт владних повноважень, а не підрозділ Національної поліції або ж особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Правову позицію з даного питання було висловлено Верховним Судом у постанові від 26 грудня 2019 року по справі №724/716/16-а (провадження № К/9901/12750/18).

З огляду на викладене, оскільки відповідач - інспектор патрульної поліції є посадовою особою відповідного органу, який діє не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу Національної поліції, а відповідач Управління патрульної поліції в Одеській області є структурним підрозділом Національної поліції України, який не є юридичною особою, не може виступати відповідачем у справі за адміністративним позовом, суд зазначає, що належним відповідачем може бути лише орган Національної поліції, від імені якого діяв співробітник поліції, і який є юридичною особою.

Суд звертає увагу на те, що органом Національної поліції у цьому випадку є Департамент патрульної поліції, тобто суб`єкт владних повноважень, від імені якого винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, оскільки інспектор патрульної поліції є посадовою особою відповідного органу, який діє не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а Управління патрульної поліції в Одеській області є лише територіальним підрозділом Департаменту патрульної поліції та не має статусу юридичної особи.

При цьому, чинний КАС України, на відмінну від ЦПК України та ГПК України, не передбачає можливості розгляду справи за місцезнаходженням філії або представництва юридичної особи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що інспектор патрульної поліції, який є посадовою особою відповідного органу та не діє як самостійний суб`єкт владних повноважень, а Управління патрульної поліції в Одеській області, яке є структурним підрозділом Національної поліції України, та не є юридичною особою, не можуть бути визначені в якості відповідачів у даній справі.

Належним відповідачем є Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

Так, Департамент патрульної поліції Національної поліції України є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, має печатку із зображенням Державного Герба України, інші печатки, штампи, бланки зі своєю повною та скороченою назвою, необхідні для здійснення його поточної діяльності.

Згідно детальної інформації про юридичну особу, місцезнаходженням Департаменту патрульної поліції є місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок 3, що територіально відноситься до Солом`янського району м. Києва.

При цьому, суд враховує, що відповідно до ст. 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Право на «суд, встановлений законом», охоплює не лише правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність (рішення ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № 29458/04 та № 29465/04, § 24), у тому числі всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (рішення ЄСПЛ у справі Leo ZAND v. Austria, заява № 7360/76, § 68). Якщо суд не має юрисдикції судити підсудного відповідно до чинних положень національного права, він не є «встановленим законом» (рішення ЄСПЛ у справах Jorgic v. Germany, заява 74613/01, § 64).

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 КАС України, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

Отже, порушення адміністративним судом правил як предметної, так і територіальної підсудності є підставою для скасування судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Наведене дає підстави стверджувати, що процесуальний закон забороняє адміністративним судам розглядати справи, які йому територіально не підсудні, і зобов`язує суд направити таку справу на розгляд за встановленою законом підсудністю.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч.3, 4, 5, 6 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави. Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.

Приймаючи до уваги, що відповідач - інспектор патрульної поліції є посадовою особою відповідного органу, який діє не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу Національної поліції, а відповідач Управління патрульної поліції в Одеській області є структурним утворенням Національної поліції України, яке не має статусу юридичної особи, суд зазначає, що у даному випадку належним відповідачем є Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

Суд звертає увагу, що у судовому засіданні, яке відбулось 22 лютого 2022 року представнику позивача ОСОБА_1 Боличевському Сергію Петровичу (адвокату за ордером!) було роз`яснено його право на звернення до суду з клопотанням про заміну неналежних відповідачів належним відповідачем.

Однак, відповідного клопотання під час розгляду справи заявлено не було, більш того, представник позивача наполягав на задоволенні позову саме до вказаних ним відповідачів, що, на думку суду, виключає можливість задоволення позову, пред`явленого до неналежних відповідачів.

Враховуючи вищенаведене, оскільки інспектор патрульної поліції є посадовою особою відповідного органу, який діє не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу Національної поліції, а Управління патрульної поліції в Одеській області, яке є структурним підрозділом Національної поліції України, та не є юридичною особою, не можуть бути визначений в якості відповідачів у даній справі, а належним відповідачем є Департамент патрульної поліції Національної поліції України, при цьому, відповідного клопотання про заміну неналежних відповідачів належним відповідачем заявлено не було, що виключає можливість задоволення вимог про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області, інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Кульбакова Миколи Анатолійовича про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою у позові судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 77, 160-163, 241-246, 257-262, 286, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області, інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Кульбакова Миколи Анатолійовича про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Куриленко О. М.