Справа № 320/16645/21
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2022-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2022 року м.Київ № 320/16645/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Виконавчого комітету Бориспільської міської ради щодо ненадання у повному обсязі інформації та копій документів по запиту ОСОБА_1 №26/11-8 від 26.11.2021;

- зобов`язати Виконавчий комітет Бориспільської міської ради надати повну інформацію та копії документів на запит ОСОБА_1 за №26/11-8 від 26.11.2021 до Бориспільської міської ради протягом 5 робочих днів з дня набрання рішенням законної сили.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач як розпорядник публічної інформації, неправомірно не надав інформацію, яку вимагав позивач згідно з його інформаційним запитом. Посилаючись на положення Законів України "Про доступ до публічної інформації", позивач заявляє про порушення відповідачем норм чинного законодавства, прав та законних інтересів позивача.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.12.2021 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами ОСОБА_1 , подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив про те, що жодної відмови у наданні запитуваної інформації відповідачем не приймалося. Також, відповідач зазначив про те, що сума у розмірі 6000 грн за надання професійної правничої допомоги, є завищеною та необґрунтованою, оскільки позов є немайновим та стосується стандартних питань щодо визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії ненормативного характеру, тому вказана сума є неспіврозмірною із складністю справи.

Позивач, не погоджуючись з такою позицією відповідача, надіслав відповідь на відзив, у якій зазначив про те, що можливість ознайомлення з тендерною документацією, протоколом тендерних пропозицій, договором на закупівлю Єдиної системи відеоспостереження та відеоаналітики об`єднаної Бориспільської територіальної громади на сайті prozorro.gov.ua, не скасовує обов`язок відповідача як розпорядника інформації надати повну інформацію на запит.

При цьому відповідач не посилається на жодну норму чинного законодавства, яка вимагає у відповідь на запит про надання копії на електронну адресу, виготовляти нові копії, завіряти і переводити знову в електронну форму для направлення запитувачу на електронну адресу. Також, позивач зауважив, що він підготує детальний опис робіт (надання послуг), виконаних адвокатом та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На цих підставах позивач вважає доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, безпідставними та необґрунтованими.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_2 , виданим Ново-Волинським МРВ УМВС України в Житомирській області 11.08.1998 (а.с. 9-11).

26.11.2021 позивач звернувся до виконавчого комітету Бориспільської міської ради із запитом на отримання публічної інформації, в якому, просив надати інформацію (а.с. 12):

- надати копії тендерної документації щодо придбання Єдиної системи відеоспостереження та відеоаналітики об`єднаної Бориспільської територіальної громади, а також зміни до тендерної документації та роз`яснення до неї (у разі наявності);

- надати копію протоколу розгляду тендерних пропозицій щодо придбання Єдиної системи відеоспостереження та відеоаналітики об`єднаної Бориспільської територіальної громади;

- надати копію договору був системи відеоспостереження та відеоаналітики об`єднаної Бориспільської документів оплату робіт відповідно до договору;

- надати копію протоколу сесії Бориспільської міської ради, відповідно до якого розглядалося питання про порядок та етапи реалізації грошових коштів щодо придбання Єдиної системи відеоспостереження та відеоаналітики об`єднаної Бориспільської територіальної громади;

- надати копії актів прийому-передачі/актів виконаних робіт по придбанню Єдиної системи відеоспостереження та відеоаналітики об`єднаної Бориспільської територіальної громади;

- надати інформацію про фактично сплачені суми придбанню відеоаналітики територіальної громади.

Листом від 01.12.2021 №12-33-4840 виконавчий комітет Бориспільської міської ради Київської області повідомив заявника про те, що з тендерною документацією, протоколом розгляду тендерних пропозицій, договором на закупівлю з придбання Єдиної системи відеоспостереження та відеоаналітики об`єднаної Бориспільської територіальної громади можна ознайомитися на prozorro.gov.ua за посиланням UA-2021-08-20-001498-b. Також, повідомлено позивача, що станом на 01.12.2021 по закупівлі серверного обладнання та системи збереження даних, їх постачання, монтажу та налаштування здійснена оплата у сумі 3225000 грн. До листа відповідачем було додано видаткову накладну №111 від 05.11.2021 та Витяг з протоколу пленарного засідання міської ради №11 від 13.07.2021 (а.с.8).

Вважаючи дії відповідача щодо ненадання запитуваної інформації у повному обсязі неправомірними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації регулюються Законом України "Про інформацію" від 02.10.1992 №2657-ХІI.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, врегульовано Законом України Про доступ до публічної інформації від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VI).

Відповідно до статті 1 Закону №2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 3 Закону № 2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до статті 5 Закону №2939-VI одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.

Згідно з статтею 12 Закону №2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

У відповідності до частини першої статті 20 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною четвертою тієї ж статті закріплено, що у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Приписами частини першої статті 22 Закону №2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Статтею 23 Закону №2939-VI врегульовано, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Наведене правове регулювання дає підстави для висновку, що порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень й інших визначених законом розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, врегульовано Законом №2939.

Забезпечення доступу до публічної інформації здійснюється двома способами: шляхом її систематичного та оперативного оприлюднення і оновлення, зокрема, на офіційних веб-сайтах, а також надання інформації за запитами на інформацію.

При цьому спосіб забезпечення доступу до публічної інформації залежить, у тому числі, від виду (характеру, суті) такої інформації, а кожна особа має право скористатися своїм правом на подання інформаційного запиту, якому кореспондує обов`язок розпорядника інформації надати на нього відповідь.

В той же час зміст положень Закону №2939 свідчить про те, що розпорядник публічної інформації може (і має своїм обов`язком) надати тільки ту публічну інформацію, яку він, з огляду на свій правовий статус, створив, яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях інформації і якою він (розпорядник) володіє.

Тобто розпорядник може надати ту інформацію, яка вже існує і заздалегідь зафіксована на будь-яких носіях. Вжиття заходів для того, щоб створити інформацію, якої у володінні розпорядника немає, але щодо якої подано інформаційний запит, не охоплюється поняттям доступу до публічної інформації й відповідно не покладає на розпорядника (додаткових) зобов`язань та/або відповідальності за надання/ненадання запитувачу такої інформації.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі №9901/925/18 (провадження №11-219заі19).

З огляду на встановлені у цій справі обставини мотивом звернення до суду з цим позовом слугувало те, що Виконавчий комітет Бориспільської міської ради не надав ОСОБА_1 на його запит у повному обсязі інформації.

Так, листом від 01.12.2021 №12-33-4840 виконавчий комітет Бориспільської міської ради повідомив заявника про те, що з тендерною документацією, протоколом розгляду тендерних пропозицій, договором на закупівлю з придбання Єдиної системи відеоспостереження та відеоаналітики об`єднаної Бориспільської територіальної громади можна ознайомитися на prozorro.gov.ua за посиланням UA-2021-08-20-001498-b. Також, повідомлено позивача, що станом на 01.12.2021 по закупівлі серверного обладнання та системи збереження даних, їх постачання, монтажу та налаштування здійснена оплата у сумі 3225000 грн. До листа відповідачем було додано видаткову накладну №111 від 05.11.2021 та Витяг з протоколу пленарного засідання міської ради №11 від 13.07.2021.

За змістом частин першої, другої статті 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити у задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Аналіз змісту приписів статті 22 Закону №2939-VI свідчить про те, що відповідь розпорядника інформації, у якій вказується, що інформація може бути одержана запитувачем, зокрема, у відповідному центрі надання адміністративних послуг уважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Крім того, за змістом ч. 2 ст. ст. 34 Конституції України та ч. 2 ст. 7 Закону України "Про інформацію", особа має право вибирати на власний розсуд форму копій документів, які вона запитує, а саме паперову чи електронну. У разі, якщо переведення в електронну форму (сканування) не є технічно неможливим та не покладає на розпорядника надмірний тягар, враховуючи ресурсні можливості, вимога щодо надання копій запитуваних документів у сканованій формі повинна бути задоволена (п. 11.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 № 10 "Про практику застосування адміністративними судами і законодавства про доступ до публічної інформації").

Водночас, посилаючись у своєму листі на можливість ознайомлення з копіями запитуваних документів на сайті prozorro.gov.ua за посиланням UA-2021-08-20-001498-b, відповідач не обґрунтував та не надав доказів неможливості надання копій зазначених документів в електронній формі на електронну пошту заявника.

Таким чином, дії Бориспільської міської ради щодо ненадання в повному обсязі інформації та копій документів по запиту №26/11-8 від 26.11.2021 з посиланням на те, що з тендерною документацією, протоколом розгляду тендерних пропозицій, договором на закупівлю з придбання Єдиної системи відеоспостереження та відеоаналітики об`єднаної Бориспільської територіальної громади можна ознайомитися на prozorro.gov.ua за посиланням UA-2021-08-20-001498-b, суд вважає неправомірними.

Враховуючи протиправність дій відповідача щодо ненадання інформації у повному обсязі запитуваної позивачем, з метою захисту порушеного права позивача, керуючись приписами частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вказує про необхідність зобов`язання відповідача повторно розглянути на надати відповідь на вказаний запит позивача, з урахуванням висновків суду у даній адміністративній справі.

Згідно із частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно абзацу другого частини п`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено звільнення від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, зокрема осіб з інвалідністю І групи.

Судом встановлено, що позивач належить до осіб з інвалідністю І групи, відповідно, позивача звільнено від сплати судового збору.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області щодо ненадання у повному обсязі інформації та копій документів по запиту ОСОБА_1 №26/11-8 від 26.11.2021.

Зобов`язати Виконавчий комітет Бориспільської міської ради Київської області (код ЄДРПОУ - 33003375) повторно розглянути та надати відповідь на запит ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) за №26/11-8 від 26.11.2021, з урахуванням висновків суду у даній справі.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.