Справа № 400/5379/21
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2022-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/5379/21

Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

рішення суду першої інстанції прийнято у

м. Миколаїв, 12 жовтня 2021 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Градовського Ю.М., Шеметенко Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві до ОСОБА_1 , про стягнення штрафу в сумі 6783,00 грн.,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2021року Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві (позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення штрафу в сумі 6 783,00 грн. за рішеннями № 192 та 193 від 15 вересня 2020 року про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що Головним управлінням Держпродспоживслужби в місті Києві 15 вересня 2020 року винесені рішення №192 та №193 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу. Зважаючи на те, що штраф визначений вказаними рішеннями відповідачем не сплачено, сума штрафу підлягає стягненню в судовому порядку.

Відповідач проти позову заперечував.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року, позов Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві задоволено повністю.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму штрафних санкцій у загальному розмірі 6783 (шість тисяч сімсот вісімдесят три) гривні за рішеннями №192 та №193 від 15 вересня 2020 року до Державного бюджету України, Отримувач ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/21081100, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (Ел.АДМ.Подат.), Код класифікації доходів бюджету 21081100, Номер рахунку (IBAN) UA0026007, адміністративні та інші санкції.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подала на зазначене рішення суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просять скасувати рішення суду першої інстанції у даній справі із залишенням позовної заяви Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві без розгляду.

В обґрунтування своєї скарги, апелянт вказує, що даний позов ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві подано з порушенням строку, встановленого ст. 122 КАС України. Судом першої інстанції, на думку апелянта, зроблено хибний висновок про отримання відповідачкою 26.10.2020р. рішень позивача, та дотримання позивачем строку звернення до суду з даним позовом, оскільки рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу не було вручено ОСОБА_1 , а поштове відправлення №346 було повернуто відправнику ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві у зв`язку із неврученням адресату. Отже, з огляду на не доведення отримання відповідачкою рішення позивача про накладення штрафу, відсутні також й визначені законодавством підстави для обчислення з 27.10.2020р. шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів у зв`язку з отриманням рішення позивача. Таким чином, апелянт вважає, що даний позов подано було після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення такого строку, у зв`язку із чим були наявні підстави для залишення позову ГУ Держпродспоживслужби в м.Києві без розгляду. Також на думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно розглянув справу в порядку письмового провадження без виклику сторін.

17.02.2022р. (вхід.№4586/22) від позивача у справі надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає про необґрунтованість доводів скарги, просить залишити скаргу без задоволення, а судове рішення без змін мотивуючи тим, що даний позов ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві було подано з дотриманням строку, встановленого ст.122 КАС України та з передбачених нормами чинного законодавства підстав у зв`язку із несплатою відповідачем самостійно та/або не оскарження суми штрафу, накладеного Головним управлінням на відповідачку за порушення законодавства про рекламу.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За правилами ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи,17.06.2020 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в місті Києві складено Протокол про порушення законодавства про рекламу, зокрема, вимог частини 5 статті 8 Закону України «Про рекламу» відносно Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Вимогою від 17.06.2020 року № 06.2/9289 відповідача зобов`язано подати документи, а саме: письмові пояснення та засвідчені в установленому порядку копії наступних документів: свідоцтва про державну реєстрацію (витяг); затверджені макети реклами,документальне підтвердження вартості розповсюдженої реклами (договори з виробником реклами, акти виконаних робіт, квитанції про сплату тощо); згоди фізичних осіб на використання їх зображень, свідоцтво про реєстрацію на знак для товарів і послуг, а також іншу інформацію, що може мати істотне значення для прийняття рішення.

Рішенням Головного управлінням Держпродспоживслужби в місті Києві від 07.07.2020 року розпочато розгляд справи про порушення вимог законодавства України про рекламу відносно Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

07.07.2020 року повторно направлено вимогу № 06.2/10395 із вимогою подати документи.

Рішенням Головного управлінням Держпродспоживслужби в місті Києві від 04.08.2020 року розпочато розгляд справи про порушення вимог законодавства України про рекламу відносно Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

07.08.2020 Головним управлінням Держпродспоживслужби в місті Києві Гузенко Юлії Андріївні направлено Додаткову вимогу №06.2/12523 від 07.08.2020 року про необхідність надання копій документів.

ФОП ОСОБА_1 проігнорувала вимоги Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві, вимогу не виконала.

За результатами розгляду справи відносно ФОП ОСОБА_1 Головним управлінням Держпродспоживслужби в місті Києві було складено Протоколи №197 та №198 засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу від 08.09.2020 року.

Рішенням Головного управлінням Держпродспоживслужби в місті Києві від 15.09.2020 року № 192 на відповідача накладено штраф в сумі 5083,00 грн.

Також, рішенням Головного управлінням Держпродспоживслужби в місті Києві від 15.09.2020 року №193 на відповідача накладено штраф в сумі 1700,00 грн.

Згадувані рішення направлено на адресу відповідача поштовим відправленням та повернулись не вручені.

У зв`язку з несплатою відповідачем вказаної суми штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 27 Закону №270/96-ВР, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 15.09.2020р. №192 та №193 не оскаржені в судовому порядку, штраф у добровільному порядку не сплачений, а відтак вважав позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спеціальним нормативно-правовим актом, що визначає засади рекламної діяльності в Україні, регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами, є Закон України від 03.07.1996 №270 «Про рекламу» (далі - Закон №270).

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №270 контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень, у тому числі, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, - щодо захисту прав споживачів реклами.

Відповідно до положень статті 1 Закону №270 реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Згідно із частиною першою статті 7 Закону №270 основними принципами реклами є: законність, точність, достовірність, використання форм та засобів, які не завдають споживачеві реклами шкоди.

Частинами 1 та 2 статті 26 Закону України "Про рекламу" визначено, що контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснює у межах своїх повноважень спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами. На вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

Вимогами ч.ч. 1,2 4, 6-8 статті 27 Закону України "Про рекламу" передбачено, що особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Норми цієї статті не поширюються на порушення, зазначені у статті 24-1цього Закону.

Відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть:

1) рекламодавці, винні: у замовленні реклами продукції, виробництво та/або обіг якої заборонено законом; у наданні недостовірної інформації виробнику реклами, необхідної для виробництва реклами; у замовленні розповсюдження реклами, забороненої законом; у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами та у замовленні розповсюдження реклами, в якій не дотримано встановлені законом вимоги щодо її змісту; у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно;

2) виробники реклами, винні у порушенні прав третіх осіб при виготовленні реклами;

3) розповсюджувачі реклами, винні в порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, за поданням державних органів, зазначених у статті 26 цього Закону, або самостійно у випадках, передбачених цією статтею, крім тих, які віднесено виключно до компетенції Антимонопольного комітету України та які регулюються законодавством з питань авторського права та суміжних прав, накладає штрафи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації про вартість розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами, та/або вартість розповсюдження реклами, а також інформації, передбаченої частиною другою статті 26 цього Закону, центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу у розмірі 300 і більше неоподатковуваних мінімумів доходів громадян приймається виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів.

Питання накладення уповноваженими особами Держспоживінспекції та її територіальних органів в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) штрафів на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Антимонопольного комітету і регулюється законодавством з питань авторського права та суміжних прав) регулює Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 693 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 11 Порядку за наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.

Справа розглядається у місячний строк з дня прийняття рішення про початок її розгляду (пункт 12 Порядку).

Пунктом 9 Порядку встановлено, що підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу (далі - справа) є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою Антимонопольного комітету, Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Мінфіну, НКЦПФР або Держспоживінспекції та її територіальних органів.

Відповідно до пункту 14 Порядку Держспоживінспекція та її територіальні органи повідомляють рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справи не пізніш як за три дні до дати розгляду, а у невідкладних випадках - не пізніш як за один день.

Згідно з пунктом 16 Порядку справа розглядається за участю представника особи, щодо якої порушено справу. В разі його відсутності справу може бути розглянуто, якщо незважаючи на своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення розгляду справи.

За результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку (пункт 18 Порядку).

Обов`язок щодо повідомлення відповідача у письмовому порядку про розгляд справи про порушення законодавства про рекламу, позивачем дотримано, що підтверджується матеріалами справи.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що 17.06.2020р., посадовою особою Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві - заступником начальника відділу контролю за рекламою та дотриманням антитютюнового законодавства Управління захисту споживачів Шумаком Олегом Івановичем відносно ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків та інших обов`язкових платежів: НОМЕР_1 ), місце проживання фізичної особи-підприємця за адресою: АДРЕСА_1 , складено Протокол про порушення законодавства про рекламу від 17.06.2020 року, а саме, вимог частини п`ятої статті 8 Закону України «Про рекламу», що виразилось у розповсюдженні внутрішньої реклами магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з умовною назвою « Р О З П Р О ДА Ж - 3 0 % » за адресою: АДРЕСА_2 (ТРЦ «GULLIVER»), яка не містить відомостей про дату початку та закінчення знижки цін на продукцію, розпродаж.

На підставі вищевказаного Протоколу від 17.06.2020 року, Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві 17.06.2020 року надіслало рекламодавцю - Фізичній особі- підприємцю ОСОБА_1 Лист - вимогу № 06.2/9289 від 17.06.2020 року, яким повідомляло рекламодавця про необхідність надати до 07.07.2020 року на електронну адресу та в подальшому на поштову адресу Головному управлінню інформацію, передбачену вимогами частини другої статті 26 Закону України «Про рекламу», а саме: письмові пояснення та засвідчені в установленому порядку копії наступних документів: свідоцтва про державну реєстрацію (витяг). Затверджені макети реклами, документальне підтвердження вартості розповсюдженої реклами (договори з виробником реклами, розповсюджувачем, акти виконаних робіт, квитанції про сплату тощо), згоди фізичних осіб на використання їх зображень, свідоцтво про реєстрацію на знак для товарів і. послуг, а також іншу інформацію, що може мати істотне значення для прийняття Головним управлінням рішення.

Також, вказаним листом повідомлялось про відповідальність, передбачену ст. 27 Закону України «Про рекламу» та п.2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004р. № 693, за неподання або подання свідомо неправдивої інформації.

Рішенням ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві від 07.07.2020 року відносно ФОП ОСОБА_1 розпочато розгляд справи про порушення законодавства про рекламу на підставі протоколу про порушення законодавства про рекламу, зокрема, вимог частини п`ятої статті 8 Закону України «Про рекламу», від 17.06.2020 року.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про рекламу ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві складено протокол про порушення законодавства про рекламу від 07.07.2020 року з наявними ознаками порушення вимог частини другої статті 26 Закону України «Про рекламу».

07.07.2020 року ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві у відповідності до вимог частини другої етапі 26 Закону України «Про рекламу», ФОГІ ОСОБА_1 повторно направлено вимогу №06.2/10395 від 07.07.2020 року про необхідність надання копій наступних документів: свідоцтва, про державну реєстрацію (витяг), затверджені макети реклами. Документальне підтвердження вартості розповсюдженої реклами (договори з виробником реклами, розповсюджувачем, акти виконаних робіт, квитанції про сплату, тощо), згоди фізичних осіб на використання їх зображень, свідоцтво про реєстрацію на знак для товарів і послуг, а також іншу-інформацію, що може мати істотне значення для прийняття Головним управлінням рішення.

Так, зокрема у вказаній Вимозі від 07.07.2020 року було зазначено, що станом на 07.07.2020 року ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві на вимогу № 06.2/9289 від 17.06.2020 року жодної інформації не отримано та ФОП ОСОБА_1 було зобов`язано вдруге надати інформацію відповідно до вимог частини другої статті 26 Закону до 04.08.2020 року, та запрошено Відповідача на розгляд справи до Головного управління на 13.08.2020 року о 14 год. 00 хв.

04.08.2020 року ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві відносно відповідача складено рішення про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу на підставі протоколу про порушення законодавства про рекламу від 07.07.2020 року.

Станом 04.08.2020 року фізична-особа підприємець ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явилася, інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження рекламних зображень не надала.

07.08.2020 року ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві у відповідності до вимог частини 2 статті 26 Закону України «Про рекламу», ФОП ОСОБА_1 направлено Додаткову Вимогу №06.2/12523 від 07.08.2020 року про необхідність надання копій наступних документів: свідоцтва про державну реєстрацію (витяг), затверджені макети реклами. Документальне підтвердження вартості розповсюдженої реклами (договори з виробником реклами, розповсюджувачем, акти виконаних робіт, квитанції про сплату, тощо), згоди фізичних осіб на використання їх зображень, свідоцтво про реєстрацію на знак для товарів і послуг, а також іншу інформацію, що може мати істотне значення для прийняття Головним управлінням рішення.

У Вимозі від 07.08.2020 року зазначалось, що станом на 07.08.2020 року Головне управління на вимогу № 06.2/10395' від 07.07.2020 року жодної інформації не отримано. Також, вимогою Головного управління №» 06.2/12523 від 07.08.2020 року, рекламодавця ФОП ОСОБА_1 зобов`язано втретє, надати інформацію відповідно до вимог частини другої статті 26 Закону, а саме: пояснення, копію витягу про державну реєстрацію, затверджений макет реклами, документальне підтвердження вартості розповсюдженої реклами, (договори з виробником реклами, рекламодавцем, акти виконаних робіт, квитанції про сплату, тощо), а також іншу інформацію, що може мати істотне значення для прийняття Головним управлінням рішення до 02.09.2020 року на електронну адресу та в подальшому на поштову адресу ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві.

Також, додатковою Вимогою №» 06.2/12523 від 07.08.2020 року рекламодавця ФОП ОСОБА_1 запрошено на розгляд справи до Головного управління на 08.09.2020 року о 16 год.00ха.

Додатково у вимозі повідомлялося, що у разі неприбуття Відповідача або його уповноваженої особи справу буде розглянуто без їх участі.

Однак, як свідчать матеріали справи та не спростовано відповідачкою, ФОП ОСОБА_1 проігнорувала вимоги Головного управління щодо надання необхідних документів для здійснення повноважень щодо контролю за дотриманням вимог законодавства про рекламу, зокрема про вартість розповсюдженої та/або виготовлення реклами та/або вартість розповсюдження реклами та згоди фізичних осіб на використання їх зображень не надано.

Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про рекламу», реклама про знижку цін на продукцію, про розпродаж повинна містити відомості про місце, дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, розпродаж, а також про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару.

Так, за результатами розгляду справи відносно фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 , Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві було складено Протоколи №№ 197 та 198 засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу від 08.09.2020 року.

При здійсненні контролю за дотриманням законодавства про рекламу щодо захисту прав споживачів реклами Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків та інших обов`язкових платежів: НОМЕР_1 , місце проживання фізичної особи - підприємця: АДРЕСА_1 ) на підставі матеріалів справи та протоколу засідання №197 від 08 вересня 2020 року було встановлено недотримання вимог законодавства про рекламу, а саме: неподання на вимогу Головного управління інформації щодо розповсюдженої та/або виготовленої реклами магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з умовною назвою «РОЗПРОДАЖ -30%» за адресою: АДРЕСА_2 (ТРІД «GULLIVER»), чим порушено вимоги частини другої статті 26 Закону України «Про рекламу» та керуючись ст. 27 Закону України «Про рекламу» рішенням від 15.09.2020р. № 192 накладено штраф у розмірі 1700,00 грн. за неподання інформації щодо вартості розповсюдженої реклами, необхідної для здійснення повноважень щодо контролю.

Рішенням №193 від 15.09.2020р. на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 5073,00 грн. за недотримання встановлених законом вимог щодо змісту реклами.

Вказані рішення були направлені ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві на адресу відповідачки рекомендованим листом, однак не вручені під час доставки та повернуті позивачу 26.10.2020р., про що в матеріалах справи наявні відповідні письмові докази.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, вищезазначені рішення Головного управлінням Держпродспоживслужби в місті Києві від 15.09.2020 року №192 та №193 відповідачем не оскаржено та штраф не сплачений.

Слід зазначити, що згідно з вимогами пункту 19, 20 Порядку рішення у справі може бути оскаржено в установленому порядку; сума штрафів за порушення законодавства про рекламу сплачується добровільно або стягується в судовому порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 11 ст. 27 Закону України «Про рекламу» рішення у справах про порушення законодавства про рекламу можуть бути оскаржені до суду

Отже, штрафні санкції до порушників законодавства про рекламу застосовуються на підставі рішення Держпродспоживслужби, яке приймається за наслідками розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, підставою для початку розгляду якої, у свою чергу, є протокол про порушення законодавства про рекламу.

Сума штрафної санкції, визначена за наслідками розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, після закінчення строку на оскарження відповідного рішення, якщо його не було оскаржено, набуває статусу узгодженого грошового зобов`язання та підлягає сплаті до державного бюджету.

Не сплачені у добровільному порядку узгоджені штрафні санкції за правопорушення законодавства про рекламу підлягають стягненню з винних осіб у судовому порядку.

З урахуванням встановлених обставин, на підставі наведених законодавчих приписів, оскільки факт вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 27 Закону №270/96-ВР, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 15.09.2020 №192 та №193 не оскаржені в судовому порядку, штраф у добровільному порядку не сплачено, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність у даному випадку підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо доводів апелянта про те, що ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві порушено строки звернення з позовом до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідачкою у ході розгляду справи судом першої інстанції було заявлено клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем строку подання даного позову.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.10.2021р. задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

Колегія суддів зазначає, що в силу приписів абз. 2 ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Отже, підставою, яка надає суб`єкту владних повноважень право на звернення до суду є дата несплати у певний строк суми штрафу, після набрання законної сили рішення про накладання такого штрафу.

Відтак, оскільки ЗУ «Про рекламу» та Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 693 не встановлюють строк оскарження рішення Держпродспоживслужби про накладення штрафу за порушення вимог законодавства про рекламу, то строк звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення Держпродспоживслужби про накладення штрафу за порушення вимог законодавства про рекламу становить шість місяців, відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення про накладення штрафу за порушення вимог законодавства про рекламу від 15.09.2020р. №№ 192, 193 було надіслано на адресу відповідача 17.09.2020р., однак поштове відправлення було повернуто відправнику у зв`язку з неможливістю вручення адресату 26.10.2020р.

Суд першої інстанції вирішуючи клопотання відповідача про залишення позову без розгляду зазначав, що відповідно до сталої судової практики, яка зокрема викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №826/14908/18, днем виникнення підстав, які дають право суб`єкту владних повноважень на звернення до адміністративного суду із позовом про стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, є день закінчення шестимісячного строку, встановленого у абзаці 1 частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що саме з 26.10.2020р., необхідно обраховувати шестимісячний строк, протягом якого ФОП ОСОБА_1 мала право на звернення до суду про оскарження цих Рішень.

За таких обставин, шестимісячний строк звернення до суду у відповідача сплив 27.04.2021.

В свою чергу у позивача, виникло право на звернення до суду про стягнення відповідних сум на підставі Рішень, лише з 28.04.2021.

Тримісячний строк звернення до суду позивача-суб`єкта владних повноважень у такому разі спливає 28.07.2021.

При цьому, позивачем позов направлено 30.06.2021 (арк.спр.43 ), тобто в межах тримісячного строку.

За таких обставин, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не пропущений строк звернення до суду, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача та залишення позову без розгляду.

Разом з тим, апеляційний суд враховує й ту обставину, що відповідачем рішення про застосування до неї штрафу від 15.09.2020р. №№ 192, 193 залишаються наразі не оскарженими.

Крім того, відповідно до ст. 177 КАС України відповідач, який не є суб`єктом владних повноважень, має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.08.2021р. відкрито провадження у справі за позовною заявою Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві, якою також було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому даної ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідачкою до суду було подано заяву-заперечення на позовну заяву, однак зустрічний позов щодо оскарження рішення про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу за порушення законодавства про рекламу до суду не подано.

Враховуючи усе наведене вище, судова колегія вважає, що позивачем строк звернення до суду з позовом, передбачений КАС України, не пропущено, про що вірного висновку дійшов суд попередньої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та не спростовують висновки суду першої інстанції.

З приводу доводів скаржника про те, що суд першої інстанції не вирішив питання щодо доцільності розгляду справи у відкритому судовому засіданні колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.08.2021р. про відкриття провадження в адміністративній справі, судом було вирішено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження; призначено судове засідання на 13 вересня 2021 р. - 10:00 год.; що справу буде розглянуто 12.10.2021 в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, які надійшли до суду до 08.10.2021. також. Вказаною ухвалою було вирішено, що за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суд може розглянути справу в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання, яке відбулось 13.09.2021р. відповідачка або її представник до суду не з`явились, у зв`язку із чим, заслухавши пояснення представників позивача, які прибули у судове засідання, суд першої інстанції ухвалив розглянути справу відповідно до регламенту, визначеному в ухвалі про відкриття провадження у справі, 12.10.2021р. в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Також, сторонам було надано час до 08.10.2021р. для надання документів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції з передбачених чинним законодавством підстав було розглянуто справу в порядку письмового провадження без участі представників сторін.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України» ) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі №400/5379/21 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Градовський Ю.М. Шеметенко Л.П.