Справа № 320/4941/21
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2022-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2022 року № 320/4941/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом гр. ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся гр. ОСОБА_1 з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову йому у перерахунку пенсії ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок та виплату йому пенсії з 01 квітня 2020 року, визначеному відповідно до статті 86 Закону України Про прокуратуру на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 16.06.2020 року №21-1226зп у розмірі 90 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням фактично виплачених сум.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07.07.2015 у справі №361/3390/15-а зобов`язано УПФ України у Шевченківському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати без обмеження її розміру 10 прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Зазначив, що 31 травня 2012 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова №505 "Про упорядкування структури та умови оплати праці працівників органів прокуратури", в яку в подальшому вносились зміни щодо підвищення посадових окладів та інших складових заробітної плати, зокрема, постановою №657 від 30.08.2017 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури", яка набрала чинності 06.09.2017 (опублікована в газеті "Урядовий кур`єр" від 06.09.2017 №165), якою збільшені розміри посадових окладів та надбавки до посадових окладів за класні чини, внаслідок чого, як вважає позивач, виникли підстави для перерахунку його пенсії.

У зв`язку з цим та з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з письмовою заявою про перерахунок пенсії з більш високого заробітку відповідно до розрахунку, здійсненого на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 16.06.2020 року №21-1226зп про розмір заробітної плати.

Проте, за результатами розгляду вказаного звернення відповідачем перерахунок позивачу пенсії проведено не було, з мотивів необхідності роз`яснення Пенсійним фондом України механізму виконання рішення Конституційного Суду України.

Вважаючи, що рішення пенсійного органу щодо відмови у перерахунку його пенсії є незаконним, грубо порушує його конституційні права на соціальний захист і пенсійне забезпечення, позивач просить позовні вимоги задовольнити.

Позивач зазначає, що редакція статті 86 Закону України "Про прокуратуру", яка діє з 13.12.2019, є достатньою нормативною основою для здійснення перерахунку раніше призначених працівникам прокуратури пенсій. У свою чергу, реалізація права на перерахунок пенсій не може бути поставлена у залежність від розроблення та погодження органами виконавчої влади форми довідки про заробітну плату для непрацюючого пенсіонера. Позаяк, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, організація і діяльність прокуратури визначається виключно Законами України. Натомість, частина 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" право на перерахунок пенсії пов`язує з єдиною підставою - підвищення заробітної плати прокурорським працівникам.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що згідно частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Однак, Урядом відповідний нормативно-правовий акт не прийнято і умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено. У зв`язку з чим відповідач вважає, що немає жодних підстав для визнання протиправним та скасування його рішення про відмову позивачу у проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.04.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

На підставі ст.ст. 194, 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що позивач з 2003 року перебуває на обліку в Пенсійному фонді та отримує пенсію за вислугу років у розмірі 90% від заробітної плати.

Вказана пенсія призначена позивачу відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-XII в редакції Закону від 12.07.2001 №2663-ІІІ, яка діяла на час призначення їй пенсії.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07.07.2015 у справі №361/3390/15-а, яка набрала законної сили, зобов`язано УПФ України у Шевченківському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати без обмеження її розміру 10 прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Офісом Генерального прокурора видано довідку від 16.06.2020 року №21-1226зп про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій.

Вказана довідка видана позивачу відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 про розмір заробітної плати за нормами чинними на 26.03.2020 за відповідною (прирівняною) посадою начальника відділу, яка становить всього 86077, 26 грн.

Позивач 01.04.2021 звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії за вислугу років згідно довідки Офісу Генерального прокурора від 16.06.2020 року №21-1226зп про заробітну плату.

Рішенням від 09.04.2021 №2600-0213-8/60875 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача про відмову у перерахунку раніше призначеної пенсії.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правові засади пенсійного забезпечення працівників прокуратури встановлює Закон України "Про прокуратуру" №1697-VІІ від 14.10.2014 (далі - Закон №1697-VІІ), який набрав чинності з 15.07.2015.

Відповідно до частини 20 статті 86 Закону №1697-VІІ умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури" були внесені зміни до постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури, додатками до якої, затверджено нові збільшені схеми посадових окладів працівників прокуратури.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018(2413/18, 2807/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У своєму рішенні від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 Конституційний суд України зазначив, що працівник прокуратури, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, набуває право на отримання пенсії. Пенсійне забезпечення таких працівників здійснюється відповідно до статті 86 Закону.

Частина 20 статті 86 Закону №1697-VІІ в первинній редакції передбачала низку підстав для перерахунку призначених пенсій. Проте, згідно з чинною редакцією оспорюваного положення Закону умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури вже не врегульовуються Законом, а повноваження щодо їх визначення делеговано Кабінету Міністрів України.

Враховуючи міжнародні стандарти діяльності органів прокуратури та юридичні позиції Конституційного Суду України, метою нормативного регулювання, зокрема питань соціального захисту працівників прокуратури, є уникнення втручання інших органів влади в діяльність прокуратури з метою додержання принципу поділу влади та закріплення виключно на рівні закону питань пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

До повноважень Кабінету Міністрів України законодавець відніс право визначати умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури без закріплення на законодавчому рівні відповідних критеріїв, чим поставив у залежність фінансування пенсійного забезпечення прокурорів від виконавчої влади. Таке нормативне регулювання призводить до втручання виконавчої влади в діяльність органів прокуратури, а також до недотримання конституційної вимоги щодо здійснення органами державної влади своїх повноважень у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.

Конституційний Суд України констатував, що питання пенсійного забезпечення прокурорів, у тому числі умови та порядок перерахунку призначених їм пенсій, має визначати Верховна Рада України законом, а не Кабінет Міністрів України підзаконним актом.

Пунктом 3 установлено такий порядок виконання цього Рішення:

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: "20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Суд зазначає, що позивач отримав довідку про складові заробітної плати від 16.06.2020 року №21-1226зп та 01.04.2021 з заявою і зазначеною довідкою звернувся до відповідача.

Рішення Конституційного Суду України № 7-р(ІІ)/2019 ухвалено 13.12.2019. Отже, позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок тоді, коли вже було визнано неконституційним положення про те, що порядок перерахунку пенсії повинен бути встановлений Кабінетом Міністрів України та був встановлений порядок здійснення перерахунку.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічна за змістом норма міститься в статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13.07.2017 № 2136-VIII.

У пункті 2 резолютивної частини Рішення № 7-р(ІІ)/2019 визначено, що положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, відповідні положення втратили чинність з 13.12.2019.

Отже, Закон №1697-VII з 13.12.2019 на момент звернення позивача не містив і не містить вимоги про необхідність визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінетом Міністрів України.

Підставою для проведення перерахунку пенсій працівників прокуратури є підвищення заробітної плати прокурорським працівникам. Підвищення заробітної плати працівникам прокуратури після призначення позивачу пенсії за вислугу років відбулося 01.09.2017 відповідно до постанови КМУ від 30 серпня 2017 року № 657. Тобто на момент звернення позивача із заявою про здійснення перерахунку пенсії вже існувала та обставина, що тягне за собою зміну розміру пенсії.

Таким чином, у позивача на підставі Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року у справі № 7-р(ІІ)2019 виникло та існувало на момент звернення до відповідача право на перерахунок пенсії у зв`язку зі збільшенням розміру складових його заробітної плати.

На підставі викладених обставин суд приходить до висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії за вислугу років на підставі довідки, яка міститься в матеріалах справи від 16.06.2020 року №21-1226зп, відтак, рішення, прийняте відповідачем від 09.04.2021, є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.04.2020, суд зазначає наступне.

Первинна редакція частини 20 статті 86 Закону № 1697 до 13.12.2019 (дата ухвалення Конституційним Судом України рішення №7-р(II)/2019) не набирала чинності та не застосовувалася, оскільки Законом № 76-VIII цю первинну редакцію з 01.01.2015 було змінено на речення Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, - тобто, ці зміни було внесено в текст статті 86 Закону №1697-VІІ ще до дати набрання нею чинності (15.07.2015).

Тому частина 20 статті 86 Закону № 1697 (в первинній редакції, якою визначено умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років працівникам прокуратури) на підставі рішення Конституційного Суду України №7-р(II)/2019 набрала чинності 13.12.2019 та підлягає застосуванню, починаючи з цієї дати. Отже, після тривалої перерви (01.01.2015-12.12.2019) в Україні з`явилася/набрала чинності норма Закону, що визначає умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років, призначеної на підставі Закону України Про прокуратуру.

Вирішуючи питання щодо порядку перерахунку пенсії за вислугу років колишнього працівника прокуратури, суд враховує, що:

перерахунок пенсії проводиться за заявою особи, до якої додаються необхідні документи на підтвердження умов, що зумовлюють перерахунок пенсії;

відповідно до частини 20 статті 86 Закону № 1697-VII перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Частина 20 статті 86 Закону № 1697-VII, як вже зазначено вище, набрала чинності з 13.12.2019, при цьому позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії 01.04.2020, а відтак суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 01.04.2020.

Встановлений частиною 2 статті 19 Конституції Україні спеціально-дозвільний принцип діяльності органів державної влади покликаний забезпечити ефективне та прогнозоване функціонування всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, оскільки зобов`язує їх діяти виключно у визначених Конституцією та законами України межах і лише у закріплений ними спосіб.

Практичне застосування вказаного принципу є необхідною передумовою забезпечення прав і свобод людини і громадянина, оскільки пов`язує державу та її органи правом, зобов`язуючи їх діяти у правових межах, у правових формах та правовими способами.

На думку суду, суб`єктом владних повноважень також порушено принцип захисту обґрунтованих сподівань (reasonable expectations), який тісно пов`язаний із принципом юридичної визначеності (legal certainty) і є невід`ємним елементом принципу правової держави та верховенства права. Як зазначено у справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Як зазначив Європейський суд у справі Yvone van Duyn v. Home Office, принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.

Така дія названого принципу пов`язана із іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності.

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", заява N 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява N 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер`їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що відповідач повинен був провести перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугу років на підставі заяви позивача, документів пенсійної справи, довідки Офісу Генерального прокурора від 16.06.2020 №21-1226зп та у відповідності до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", у редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії, з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати без обмеження її максимального розміру, а тому відмова відповідача у перерахунку позивачу пенсії є протиправною та такою, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

За приписами статті 245 КАС України встановлено, що у разі задоволення позову суд може прийняти постанову про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне з метою повного та всебічного захисту прав та інтересів позивача визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 09.04.2021 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити позивачу з 01.04.2020 перерахунок пенсії згідно з довідкою Офісу Генерального прокурора від 16.06.2020 №21-1226зп, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% від сум грошового забезпечення без обмежень граничного розміру пенсії, та здійснити виплату з урахуванням вже виплачених сум.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено належними та допустимим доказами правомірність прийняття ним оскаржуваного рішення.

Натомість, позивачем доведено та надано достатньо доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

При вирішенні даної справи суд враховує, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією від 22.04.2021.

Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Керуючись статтями 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 09.04.2021 про відмову гр. ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, призначеної за вислугу років відповідно до вимог Закону України Про прокуратуру.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити гр. ОСОБА_1 з 01.04.2020 року перерахунок пенсії згідно з довідкою Офісу Генерального прокурора від 16.06.2020 №21-1226зп, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% від сум грошового забезпечення без обмежень граничного розміру пенсії, та здійснити виплату з урахуванням вже виплачених сум.

Стягнути на користь гр. ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лапій С.М.