Справа № 560/5186/22
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2022-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5186/22
УХВАЛА

28 квітня 2022 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Гнап Д.Д., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Держпраці у Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Управління Держпраці у Хмельницькій області від 02 липня 2018 року № 147-к про відсторонення ОСОБА_1 від виконання обов`язків головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Хмельницькій області;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Управління Держпраці у Хмельницькій області від 25.03.2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів 04 березня 2021 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 84 Закону України «Про державну службу» у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду щодо державного службовця за вчинення умисного кримінального правопорушення та / або встановлення заборони займатися діяльністю, пов`язаною з виконанням функцій держави;

- поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Хмельницькій області;

- зобов`язати Управління Держпраці у Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 2 липня 2018 року по час вирішення справи судом.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що позивачем оскаржуються накази начальника Управління Держпраці у Хмельницькій області від 02 липня 2018 року та від 25 березня 2021 року, однак з даним позовом позивач звернувся до адміністративного суду лише 18 квітня 2022 року.

Представник позивача в тексті позовної заяви, обґрунтовуючи поважність пропуску строку звернення до суду, зазначає, що спірний наказ від 02 липня 2018 року № 147-К «Про відсторонення ОСОБА_1 від виконання обов`язків головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці в Хмельницькій області» діяв до звільнення позивача з роботи 25 березня 2021, а відтак був триваючим. У питанні невиплати звільненому працівнику всіх сум мало місце триваюче правопорушення.

Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 9 жовтня 2020 року, залишеним без змін ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 04 березня 2021 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та призначено покарання. Зазначене стало підставою для звільнення позивача з посади 25 березня 2021 року.

Проте, постановою Верховного Суду від 26 січня 2022 року ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 04 березня 2021 року скасовано, а відтак вирок Хмельницького міськрайонного суду від 9 жовтня 2020 року не набрав законної сили, з чого слідує, що позивача було звільнено з роботи без законних підстав.

Зазначив, що позивач особисто не отримав копії оскаржуваного наказу про звільнення з посади від 25 березня 2021 року та копії постанови Верховного суду від 26 січня 2022 року. Її отримав лише представник позивача 22 та 15 лютого 2022 року відповідно.

Представник позивача вказує, що перебував на службі у лавах територіальної оборони Голосіївського району м. Києва до 15 квітня 2022 року, що позбавило позивача права на своєчасне звернення до суду.

Разом з тим, слід зазначити, що такі підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним позовом не можуть бути визнані поважними, виходячи з такого.

Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Предметом даного позову не є протиправні дії чи бездіяльність відповідача, позивачем оскаржується акти індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень накази про відсторонення і звільнення.

Тобто, у спірному випадку винесення наказу про відсторонення позивача з посади, а в подальшому і звільнення, не може вважатись триваючим.

Невиплата звільненому працівнику всіх сум при звільненні взагалі не є предметом позову, оскільки позивач просить нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, що є іншою категорією спору.

Крім того, у змісті позовної заяви позивач сам вказує, що дія наказу про відсторонення завершилася звільненням позивача з роботи 25 березня 2021 року.

Поряд з вказаним, слід наголосити на тому, що оскаржуваний наказ винесено під час проходження позивачем публічної служби, строк оскарження якого, в силу імперативних приписів процесуального закону, становить один місяць з дня коли позивач дізнався (повинен був дізнатись) про порушення таким наказом його прав.

При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 по справі № 420/5337/19, місячний строк визнано законодавцем достатнім для того, щоб в адміністративних справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначалася, чи звертатиметься вона до суду з позовом щодо оскарження рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Разом з цим позивачем не наведено обставин, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Триваюча пасивна поведінка особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Звернення представника позивача із заявами про отримання копій оскаржуваних рішень не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Відповідно до даних ЄДРСР постанова Верховного Суду від 26 січня 2022 року по справі № 677/450/18 було оприлюднено 04.02.2022 року, і відповідно з цього моменту позивач міг ознайомитися з її змістом.

За таких обставин, суд вважає, що причини вказані позивачем у змісті позову щодо строків звернення до суду є неповажними.

Згідно з частиною шостою статті 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Положення частин 1 та 2 ст.123 КАС України встановлюють, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Суд може встановити наявність підстав для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах доводів, наведених особою, яка подала позовну заяву. При цьому з огляду на принцип правової визначеності поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі, підтверджені належними доказами, обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Поважність причин пропуску строку звернення до суду суд оцінює у кожному конкретному випадку з метою визначення правових наслідків.

Позивачем не наведено обставин, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

При цьому суд зазначає, що обґрунтовуючи поважність пропуску строку на звернення до суду описаними обставинами позивач не був позбавлений можливості звернутись до суду за захистом своїх порушених прав вчасно та заявити вимогу про витребування будь-якого документа від відповідача.

Також суд зазначає, що позивач знав про своє відсторонення та звільнення, тобто був обізнаний про обставини, що зумовлюють звернення до суду.

Розглянувши доводи позивача та норми процесуального законодавства, суд приходить до висновку, що наведені позивачем обставини не є поважними причинами пропуску місячного строку звернення до суду та подання позову до суду з значним порушенням строків звернення. Так, помилковими є доводи позивача щодо триваючого характеру спірних правовідносин внаслідок звільнення позивача з публічної служби. Суд критично оцінює доводи про неможливість вчасного звернення до суду через вступ представника позивача до лав територіальної оборони, а також про неотримання оскаржуваних наказів та постанови Верховного суду особисто внаслідок пасивної поведінки.

Позовна вимога про зобов`язання нарахувати та виплати ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02 липня 2018 року є похідною від вимог про скасування спірних наказів та поновлення на роботі, тому сама по собі не може вважатися обставиною, яка необмежена строками звернення.

За таких обставин адміністративний позов належить залишити без руху. Перелічені недоліки повинні бути усунені позивачем протягом десяти днів з моменту отримання копії вказаної ухвали шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для його поновлення.

Керуючись частиною 1 статті 123, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуюча суддяД.Д. Гнап