Справа № 600/1167/22-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2022-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/1167/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та грошового утримання,

УСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та грошового утримання.

Позивач, з урахуванням заяви про уточнення (збільшення) позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправним і скасувати винесений у відношенні ОСОБА_1 наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 24 січня 2022 року №44 «Про застосування дисциплінарного стягнення»;

- визнати протиправним і скасувати винесений у відношенні ОСОБА_1 наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 26 січня 2022 року №31о/с «По особовому складу», яким до останнього застосовано дисциплінарне стягнення та звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»;

- поновити ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) на посаді поліцейського відділення комунально-експлуатаційного забезпечення центру забезпечення Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з моменту звільнення 27 січня 2022 року, з розрахунку 261,97 грн (двісті шістдесят одна гривня 97 копійок) середньоденного грошового забезпечення по день фактичного поновлення на службі та судові витрати по справі, в тому числі і витрати на правову допомогу в сумі 32500 (тридцять дві тисячі п`ятсот) гривень;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) залишок невиплаченого грошового утримання до звільнення, а саме невиплачену премію за січень 2022 року в розмірі 2096,92 гривень;

- визнати протиправним і скасувати винесений у відношенні ОСОБА_1 наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 17 лютого 2022 року №57о/с «По особовому складу», яким внесені зміни до наказу ГУНП в Чернівецькій області від 26 січня 2022 року №31о/с в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

В обґрунтування заявлених вимог вказано про незаконність оскаржуваних наказів, згідно яких позивача, який займав посаду поліцейського відділення комунально-експлуатаційного забезпечення центру забезпечення Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, протиправно звільнено зі служби в поліції за порушення службової дисципліни. На думку позивача, службове розслідування проведено без додержання Дисциплінарного статуту Національної поліції України та з порушенням Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, оскільки таким розслідуванням конкретно не встановлено наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку, не визначено, які саме дії чи бездіяльність призвели до негативних наслідків, не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між виною позивача та наслідками. Вказано, що факти керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння під керуванням позивача та вчинення ДТП, які встановлено дисциплінарною комісією, спростовуються дійсними обставинами, а саме: постановою Хотинського районного суду Чернівецької області від 01 лютого 2022 року у справі №724/129/22 та постановою Хотинського районного суду Чернівецької області від 01 лютого 2022 року у справі №724/131/22, які набрали законної сили. Вказаними судовими рішеннями закриті провадження у справах про адміністративні правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень. Крім цього, посилаючись на довідку про доходи позивача від 04 лютого 2022 року №47 та вказуючи про нарахований дохід за грудень 2021 року та січень 2022 року, зазначено про безпідставне зменшення нарахування позивачу грошового забезпечення на суму 2096,92 грн за січень 2022 року.

Ухвалою суду від 25 лютого 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, вирішено розглядати справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено строк для подання заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 21 березня 2022 року задоволено клопотання відповідача про продовження процесуального строку та продовжено йому строк подання до суду відзиву на позовну заяву у цій справі.

У поданому до суду відзиві відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на наявність фактичних та правових підстав для призначення службового розслідування відносно позивача, обґрунтованість висновків службового розслідування та законність оскаржуваних позивачем наказів. Крім цього, зазначено і про безпідставність позовних вимог щодо стягнення на користь позивача невиплаченої премії за січень 2022 року в розмірі 2096,92 грн, оскільки після внесення наказом від 17 лютого 2022 №57 о/с змін до наказу від 26 січня 2022 №31о/с відповідні перерахунки були зроблені у лютому 2022 року з розрахунком 4-х календарних днів січня та 17-ти календарних днів лютого 2022 року.

Правом подати відповідь на відзив позивач не скористався.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні за їх участю, суд вважає за можливе розглянути дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі її обставини, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 22 жовтня 2019 року №164о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 визнано переможцем конкурсу, прийнято на службу до поліції та призначено на посаду поліцейського відділення комунально-експлуатаційного забезпечення центру забезпечення Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області з 30 жовтня 2019 року.

08 січня 2022 року начальником УГІ ГУНП в Чернівецькій області В.Шепенюком складено Доповідну записку начальнику ГУНП в Чернівецькій області Р.Дударцю «По факту ДТП (без травмованих) за участю поліцейського відділення КЕЗ ЦЗ ГУНП в Чернівецькій області сержанта поліції Бонара А.Р.».

У ній зазначено, що 08 січня 2022 року о 2 год.06 хв. на спецлінію « 102» надійшло повідомлення про те, що на вул. Олімпійська, 82 м. Хотин відбулась дорожньо-транспортна пригода. Виїздом на місце події поліцейськими сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 (м. Хотин) Дністровського РВП в Чернівецькій області встановлено, що водій автомобіля марки «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 , який за зовнішніми ознаками перебував у стані алкогольного сп`яніння, допустив наїзд на бордюр тротуару проїжджої частини дороги, є поліцейським ГУНП в Чернівецькій області - ОСОБА_1 . Дана подія зареєстрована в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події відділення поліції № 2 (м. Хотин) 08 січня 2022 року за № 68.

На підставі указаного наказом Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 08 січня 2022 року №12 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії», з метою надання дисциплінарної оцінки діям (бездіяльності) поліцейського КЕЗ ЦЗ ГУНП в Чернівецькій області сержанта поліції ОСОБА_1 , а також інших посадових осіб, дії (бездіяльності) яких могли призвести до порушення службової дисципліни останнім, призначено службове розслідування у формі письмового провадження.

21 січня 2022 року дисциплінарною комісією ГУНП в Чернівецькій області складено Висновок службового розслідування, проведеного за фактом порушення службової дисципліни, допущеного поліцейським відділення КЕЗ ЦЗ ГУНП в Чернівецькій області сержантом поліції ОСОБА_1 , який затверджений начальником ГУНП в Чернівецькій області Р.Дударцем (далі Висновок).

Згідно Висновку відомості, що стали підставою для проведення службового розслідування, підтвердилися.

Так, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що 08 січня 2022 року о 02 год.04 хв. поліцейський відділення комунально-експлуатаційного забезпечення центру забезпечення ГУНП сержант поліції ОСОБА_1 , перебуваючи поза службою, всупереч вимог та заборон, визначених Правилами дорожнього руху, керував автомобілем «Мерседес-Бенц», д.н.з. НОМЕР_2 , із зовнішніми ознаками алкогольного сп`яніння по вул. Олімпійській м. Хотин та допустив дорожньо-транспортну пригоду.

У Висновку вказано, що враховуючи об`єктивні підозри працівників ВП №2 (м.Хотин) Дністровського РВП щодо перебування ОСОБА_1 під час керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, йому було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події за допомогою газоаналізатору, а також в медичному закладі, від чого він відмовився.

Зазначені факти стали приводам для складання поліцейськими ВП №2 (м.Хотин) відносно ОСОБА_1 протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На думку дисциплінарної комісії, встановлені у ході службового розслідування факти вказують на допущене ОСОБА_1 порушення службової дисципліни, оскільки, перебуваючи на службі в поліції він зобов`язаний дотримуватись вимог службової дисципліни, що ґрунтується на обов`язку кожного поліцейського бути вірним Присязі, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно- правових актів, що регламентують діяльність НПУ, безумовно виконувати накази керівників, віддані відповідно до їхніх повноважень, а також служити суспільству, спрямовуючи свої зусилля, незалежно від місцезнаходження та часу доби, на забезпечення публічної безпеки і порядку, а не вчиняти дії всупереч цьому.

У Висновку вказано, що поліцейський ОСОБА_1 допустив дисциплінарні проступки, які підривають авторитет Національної поліції України і виразились у невиконанні ним вимог Присяги працівника поліції, Закону, Дисциплінарного статуту, Правил дорожнього руху, Правил етичної поведінки поліцейських та Порядку ведення єдиного обліку заяв і повідомлень.

Крім цього, службовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 , всупереч вимог пункту 6 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні порушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08 лютого 2019 року №100, про ДТП за його участю чергове службу не проінформував, а також, відповідно, допустив невиконання вимог підпункту «д» пункту 2.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 у частині неповідомлення поліції про дорожньо-транспортну пригоду, що у свою чергу, свідчить про невиконання зазначеним поліцейським вимог пунктів 2, 4 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію».

Відтак, дисциплінарна комісія вказала, що за порушення службової дисципліни, що виразилось у порушенні Присяги працівника поліції, невиконанні вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 4, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 2.5, підпункту а) пункту 2.9, пункту 2.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, абз. 2, 3 пункту 1 розділу ІІ (з урахуванням пункту 3 розділу IV) Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року №1179 та пункту 6 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні порушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08 лютого 2019 року №100, до поліцейського відділення комунально-експлуатаційного забезпечення центру забезпечення ГУНП в Чернівецькій області сержанта поліції ОСОБА_1 необхідно засовувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

На підставі Висновку службового розслідування від 21 січня 2022 року, наказом Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 24 січня 2022 року №44 «Про застосування дисциплінарного стягнення» до поліцейського відділення комунально-експлуатаційного забезпечення центру забезпечення ГУНП в Чернівецькій області сержанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Названий наказ слугував підставою для винесення наказу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 26 січня 2022 року №31о/с «По особовому складу», яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) з 27 січня 2022 року.

Наказом Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 17 лютого 2022 року №57о/с «По особовому складу» внесено зміни до наказу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 26 січня 2022 року №31о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», а саме: щодо дати звільнення - «з 27 січня 2022 року» замінено на «з 17 лютого 2022 року», щодо стажу служби в поліції - « 02 роки 02 місяці 27 діб» замінено на « 02 роки 03 місяці 17 діб» та щодо кількості днів невикористаної щорічної відпустки замінено «відсутні» на «кількість днів невикористаної щорічної відпустки за 2022 рік за відпрацьований період складає: 03 доби».

Не погоджуючись із звільненням зі служби в поліції, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі Закон №580-VIII).

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 18 Закону №580-VIII (невиконання вимог яких ставилось в провину позивачу) поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Так, статтею 64 Закону №580-VIII передбачено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто писягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Згідно частини першої статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть, зокрема, дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Частиною другою статті 19 Закону №580-VIII передбачено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15 березня 2018 року №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут) визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно пунктів 1, 4 та 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту (невиконання позивачем яких зазначено в оскаржуваному наказі про застосування дисциплінарного стягнення) службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Крім цього, варто зазначити, що відповідно до пункту 2.5, підпункту а) пункту 2.9. та підпункту д) пункту 2.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (невиконання позивачем яких також ставилось йому в провину згідно обставин справи) водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.

Абзацами 2 та 3 пункту 1 розділу ІІ (з урахуванням пункту 3 розділу IV) Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 грудня 2016 року за №1576/29706 (невиконання позивачем яких зазначено в оскаржуваному наказі про застосування дисциплінарного стягнення) передбачено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Згідно пункту 6 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні порушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08 лютого 2019 року №100, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 березня 2019 року за №223/33194 (невиконання позивачем якого також зазначено в оскаржуваному наказі про застосування дисциплінарного стягнення) поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події.

Відповідно до частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до частини першої статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Згідно частини другої статі 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту визначено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно частини першої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Відповідно до частини другої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Частинами третьою та четвертою статті 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно частини десятої статті 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Так, Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 року за №1355/32807 (далі Порядок №893).

Пунктом 1 розділу ІІ «Призначення службового розслідування» Порядку №893 передбачено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно пункту 1 розділу V «Проведення службового розслідування дисциплінарною комісією» Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до пункту 4 розділу V «Проведення службового розслідування дисциплінарною комісією» Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно пункту 7 розділу V «Проведення службового розслідування дисциплінарною комісією» Порядку №893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.

Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування. У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

Правила оформлення матеріалів службового розслідування наведені у розділі VI Порядку №893.

Зокрема, у пункті 4 розділу VI Порядку №893 зазначено, що в описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначений і статтею 19 Дисциплінарного статуту.

Згідно частин першої статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Відповідно до частини другої статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Частиною сьомою названої вище статті передбачено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Згідно частини восьмої статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Частиною дев`ятою статті 20 Дисциплінарного статуту передбачено, що застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції, звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь здійснюється керівниками, які уповноважені приймати на службу до поліції, призначати на посаду та присвоювати спеціальне звання.

Статтею 21 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу. У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування. Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.

Відповідно до частин першої четвертої статті 22 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується. Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт. Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу. Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.

Згідно пункту 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Зі встановлених обставин справи вбачається, що службове розслідування відносно порушення позивачем службової дисципліни було призначено письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення, на підставі повідомлення громадян та інших поліцейських про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку. Тобто, у відповідності до наведених вище положень статті 14 Дисциплінарного статуту та пункту 1 розділу ІІ Порядку №893.

Також з обставин справи вбачається, що за результатом проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія встановила, що 08 січня 2022 року о 02 год.04 хв. позивач, перебуваючи поза службою, керував транспортним засобом із зовнішніми ознаками алкогольного сп`яніння та допустив дорожньо-транспортну пригоду. При цьому, враховуючи об`єктивні підозри працівників поліції щодо перебування позивача під час керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, йому було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події за допомогою газоаналізатору, а також в медичному закладі, від чого він відмовився. У зв`язку з цим працівниками поліції складені протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Крім цього, дисциплінарною комісією встановлено, що позивач про ДТП за його участю чергову службу не проінформував та не повідомив поліцію про дорожньо-транспортну пригоду.

Згідно наданих позивачем та відповідачем матеріалів службового розслідування, вказані вище обставини були встановлені дисциплінарною комісією на підставі адміністративних матеріалів, складених відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зокрема, пояснень очевидців ДТП: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; пояснень працівників поліції, які прибули на місце ДТП: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_7 особи, яка перебувала разом з останнім в автомобілі під час ДТП; фото з автомобіля ДТП; направлень на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції), на підставі відеозапису з бодікамер поліцейських, що вівся ними на місці події, а також на підставі пояснень, відібраних в ході проведення службового розслідування у ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

Так, згідно змісту наявних у матеріалах службового розслідування пояснень ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відібраних поліцейськими 08 січня 2022 року, та згідно пояснень ОСОБА_4 , відібраних у неї в рамках проведення службового розслідування, вказані особи 08 січня 2022 року приблизно о 02:02 год. перебували на вул. Олімпійській в м. Хотин та побачили, що водій автомобіля марки «Мерседес- Бенц» не впорався із керуванням, внаслідок чого допустив наїзд на бордюр, після чого вони одразу побігли до вказаного автомобіля для надання допомоги. Підбігши до автомобіля та відчинивши передні пасажирські двері, названі особи побачили, що за кермом автомобіля перебував невідомий їм чоловік (як в подальшому встановлено - ОСОБА_8 ), а на пасажирському сидінні знаходилась дівчина (як в подальшому встановлено - ОСОБА_7 ), після чого ОСОБА_4 здійснила фото на мобільний телефон. При цьому ОСОБА_8 намагався помінятись місцями із пасажиркою ОСОБА_7 . Крім цього, підійшовши до автомобіля, вказані особи хотіли надати учасникам ДТП першу медичну допомогу, однак, водій пред`явив їм службове посвідчення працівника поліції, а також намагався ввімкнути двигун автомобіля і покинути місце події. В подальшому ОСОБА_2 здійснив телефонний дзвінок на спецлінію « 102» та повідомив про вказану подію. Також згідно пояснень ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 водій автомобіля ОСОБА_8 мав ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки з його ротової порожнини було відчутно різкий запах алкоголю, помітною була зміна забарвлення його шкіряного покриву обличчя, тремтіння рук, нечітке мовлення.

Згідно змісту наявних у матеріалах службового розслідування пояснень працівників поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 08 січня 2022 року, вказані особи підтвердили, що вони 08 січня 2022 року за викликом прибули на місце ДТП, встановили та опитали учасників і очевидців ДТП, від яких також отримали фото причетності ОСОБА_8 до керування транспортним засобом. Крім цього, названі працівники поліції повідомили, що в ході спілкування з ОСОБА_8 були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння. При цьому він самостійно повідомив, що вживав алкогольні напої, однак на пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі ОСОБА_8 відмовився. Також у своїх поясненнях ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повідомили, що з ОСОБА_8 перебувала пасажирка ОСОБА_7 , яка сказала їм, що це вона перебувала за кермом автомобіля.

Згідно змісту наявних у матеріалах службового розслідування пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , відібраних у них працівниками поліції 08 січня 2022 року та відібраних у них в ході проведення службового розслідування 21 січня 2022 року та 11 січня 2022 року відповідно, ОСОБА_1 07 січня 2022 року близько 22 год. 30 разом із своєю дівчиною ОСОБА_7 на автомобілі марки «Мерседес-Бенц», за кермом якого він перебував, поїхали в нічний клуб «Енігма» в с. Рукшин, де ОСОБА_1 вживав спиртні напої «Сомерсбі» в кількості дві пляшки. 08 січня 2022 року близько 01 год. 20 хв. до ОСОБА_1 підійшла ОСОБА_7 , яка запропонувала йому поїхати додому, на що він погодився. У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої, за кермо автомобіля марки «Мерседес-Бенц» сіла ОСОБА_7 , яка в подальшому по АДРЕСА_1 не впоралась із керуванням, внаслідок чого допустила наїзд на бордюр. Після ДТП ОСОБА_1 вийшов з автомобіля, подивився механічні ушкодження та сів за кермо і ввімкнув двигун, щоб зігратися. В цей час підійшли незнайомі громадяни, відчинили праві пасажирські двері та почали фотографувати. Згодом на місце події прибули працівники поліції, які склали адміністративні протоколи. Також ОСОБА_1 повідомив, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі, оскільки він не був за кермом транспортного засобу марки «Мерседес-Бенц», д.н.з. НОМЕР_2 . Крім цього, у своїх поясненнях ОСОБА_1 вказав, що про ДТП він на спеціальну лінію « 102» та найближчий територіальний орган не повідомляв.

Оцінивши вказані вище пояснення окремо та в сукупності, взявши до уваги наявні у матеріалах службового розслідування фотознімки та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції від 08 січня 2022 року, а також дослідивши відеозапис з бодікамер поліцейського від 08 січня 2022 року, який міститься на доданому до відзиву диску DVD-R, та фотографії на вказаному диску, суд погоджується із висновками дисциплінарної комісії про порушення позивачем службової дисципліни, що фактично виразилось у керуванні транспортним засобом із зовнішніми ознаками алкогольного сп`яніння та допущенні дорожньо-транспортної пригоди з неповідомленням про це за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102». Тобто, про недотримання позивачем як поліцейським наведених вище пунктів 1 та 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 4 та 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15 березня 2018 року №2337-VIII, пункту 2.5, підпункту а) пункту 2.9. та підпункту д) пункту 2.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, абзаців 2 та 3 пункту 1 розділу ІІ (з урахуванням пункту 3 розділу IV) Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року №1179, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 грудня 2016 року за №1576/29706, та пункту 6 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні порушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08 лютого 2019 року №100, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 березня 2019 року за №223/33194.

При цьому, на переконання суду, відповідачем у Висновку службового розслідування цілком обґрунтовано відхиллено пояснення позивача та ОСОБА_7 про те, що 08 січня 2022 року під час ДТП за кермом транспортного засобу марки «Мерседес-Бенц», д.н.з. НОМЕР_2 перебувала ОСОБА_7 , а не ОСОБА_8 , оскільки такі суперечать поясненням очевидців ДТП: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також фотознімкам, зроблених останньою на місці події.

Крім цього, як свідчить зміст Висновку службового розслідування, дисциплінарною комісією було встановлено, що ОСОБА_7 не має посвідчення водія, а лише проходить навчання в автошколі.

Про це ОСОБА_7 вказано у її поясненнях від 11 січня 2022 року.

У зв`язку з цим суд вважає за доцільне наголосити, що законодавством (стаття 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», стаття 16 Закону України «Про дорожній рух», пункти 1.10., 2.1. Правил дорожнього руху) передбачено, що водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка, одним із обов`язків якої є обов`язок мати при собі посвідчення водія. А керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності згідно частини другої статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однак, як свідчать обставини справи, ні відносно ОСОБА_7 , яка згідно її пояснень та пояснень ОСОБА_8 керувала 08 січня 2022 року транспортним засобом марки «Мерседес-Бенц», д.н.з. НОМЕР_2 , не маючи при цьому права керувати транспортним засобом, ні відносно ОСОБА_8 , який згідно своїх пояснень та пояснень ОСОБА_7 передав керування вказаним автомобілем ОСОБА_7 , яка не має права керування таким транспортним засобом, протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не складалися, до вказаної адміністративної відповідальності названі особи не притягалися.

Самі по собі твердження позивача та ОСОБА_7 про те, що 08 січня 2022 року під час ДТП за кермом транспортного засобу марки «Мерседес-Бенц», д.н.з. НОМЕР_2 перебувала ОСОБА_7 , а не ОСОБА_8 , суд розцінює як спробу позивача приховати дійсні обставини та події з метою уникнення відповідальності.

До того ж, в контексті указаних тверджень позивача та ОСОБА_7 , суд звертає увагу на те, що згідно матеріалів службового розслідування в рамках його проведення ОСОБА_8 не було надано дисциплінарній комісії відеозапису з мобільного телефону про керування 08 січня 2022 року ОСОБА_7 транспортного засобу марки «Мерседес-Бенц», д.н.з. НОМЕР_2 , про що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вказували у своїх поясненнях від 08 січня 2022 року.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем було дотримано процедуру проведення службового розслідування стосовно позивача, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування. Таке проведено у відповідності до Дисциплінарного статуту та Порядку №893.

Доводи позову про проведення службового розслідування без додержання вимог Дисциплінарного статуту та Порядку №893 не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи. Такі спростовуються наявними у справі матеріалами.

Крім цього, вказані твердження позивача є необґрунтованими, оскільки у позовній заяві не зазначено, які саме норми названих нормативно-правових актів, на думку позивача, порушено відповідачем та в чому саме полягає необ`єктивність та/чи неповнота проведеного службового розслідування.

З огляду на встановлені обставини справи та враховуючи наведені вище норми, суд приходить до висновку, що відповідачем було дотримано порядок та строки проведення службового розслідування відносно позивача, а також дотримано порядок та строки накладення і виконання дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

З матеріалів справи також вбачається, що при визначенні виду застосованого до позивача стягнення відповідачем було враховано характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Суд вважає обґрунтованим та правомірним застосування відповідачем до позивача такого виду стягнення як звільнення із служби в поліції, оскільки порушення позивачем службової дисципліни, що фактично виразилось у керуванні транспортним засобом із зовнішніми ознаками алкогольного сп`яніння та допущенні дорожньо-транспортної пригоди з неповідомленням про це за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102», є грубим порушенням службової дисципліни, в тому числі Присяги поліцейського, принижує та дискредитує як самого працівника поліції, так і органи поліції в цілому, підриває авторитет Національної поліції.

Варто також зазначити, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги поліцейського. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. Присяга має правову природу одностороннього, індивідуального, публічно-правового характеру, конституційного зобов`язання поліцейського. Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду у постановах від 21 вересня 2018 року у справі №824/227/17-а, від 08 серпня 2019 року у справі №824/1015/16-а з подібних правовідносин.

При цьому суд погоджується із твердженнями відповідача про те, що керування транспортним засобом у стані сп`яніння знижує увагу та швидкість реакції водія, що може призвести до дорожньо-транспортних подій і загибелі людей. Вказані діє є недопустимими, тим більше для працівника поліції, який як правоохоронець повинен як утримуватись від цього, так і запобігати їх вчиненню іншими особами.

Застосування до позивача такого виду стягнення як звільнення зі служби в поліції суд вважає таким, що є співрозмірним та пропорційним до вчиненого ним грубого порушення службової дисципліни, яким принижено та дискредитовано його як працівника поліції та органи поліції в цілому.

Отже, оскаржувані позивачем у цій справі накази є законними та скасуванню не підлягають.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач в обґрунтування своєї позиції про незаконність його звільнення зі служби в поліції фактично посилається на постанову Хотинського районного суду Чернівецької області від 01 лютого 2022 року у справі №724/129/22 та постанову Хотинського районного суду Чернівецької області від 01 лютого 2022 року у справі №724/131/22.

Так, згідно наявної у справі копії постанови Хотинського районного суду Чернівецької області від 01 лютого 2022 року у справі №724/129/22 провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення у його діях.

Згідно наявної у справі копії постанови Хотинського районного суду Чернівецької області від 01 лютого 2022 року у справі №724/131/22 провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення у його діях.

У зв`язку з цим варто зазначити, що відповідно до частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно частини сьомої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Отже, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Водночас правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не є обов`язковою для суду. Передбачене наведеними вище положеннями звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях, зокрема, у справах про адміністративне правопорушення.

З обставини даної справи вбачається, що службове розслідування було проведено за фактом порушення позивачем службової дисципліни, а не за фактом доведення його вини у вчиненні адміністративних порушень, передбачених статтями 124 та частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд зазначає, що у межах розгляду цієї справи не досліджується питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення, а надається правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним саме дисциплінарного проступку та, відповідно, оцінка обґрунтованості та законності висновків відповідача про порушення позивачем службової дисципліни, що має наслідком застосування дисциплінарного стягнення.

При цьому наявність факту притягнення до адміністративної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності за наявності відповідних підстав.

У спірних правовідносинах дисциплінарне стягнення до позивача було застосоване за поведінку, що є несумісною з проходженням служби в поліції та не відповідає званню працівника поліції, а не за вчинення адміністративного правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 10 липня 2019 року у справі №802/1150/17-а звернув увагу на те, що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного. Підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності. Щодо останньої, то види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, установлені у статті 12 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Крім цього, згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі "X. v. Austria" про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі "C. v. the United Kingdom" про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі "Ringvold v. Norway", заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Аргументи позивача як на підставу задоволення позовних вимог, що постановами Хотинського районного суду Чернівецької області від 01 лютого 2022 року у справах №724/129/22 та №724/131/22 закриті провадження у справах про адміністративні правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 за ч.1ст.130 КУпАП та ст.124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень можуть свідчити тільки про те, що в діях позивача відсутній склад саме адміністративних правопорушень, однак не дисциплінарного проступку.

Верховний Суд неодноразово у своїх постановах висловлював правову позицію, що відсутність кримінального або адміністративного притягнення до відповідальності позивача не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції.

Правова позиція, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, однак не дисциплінарного проступку, міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року (справа №816/1534/16), від 17 липня 2019 року (справа №806/2555/17), від 13 жовтня 2020 року (справа № 805/3079/17-а).

Крім цього, суд зазначає, що законодавством, яке регулює спірні відносини, не встановлено для відповідача обов`язку неприйняття висновку службового розслідування та не накладення на його підставі дисциплінарного стягнення на працівника поліції до набрання законної сили рішення у справі про адміністративне правопорушення відносно такого працівника.

Враховуючи викладене, суд відхиляє вказані вище доводи позивача та надані на їх підтвердження докази постанови Хотинського районного суду Чернівецької області від 01 лютого 2022 року у справах №724/129/22 та №724/131/22.

Водночас суд звертає увагу і на те, що з доданих до позовної заяви копій постанов Хотинського районного суду Чернівецької області від 01 лютого 2022 року у справах №724/129/22 та №724/131/22 вбачається зазначення на них секретарем судового засідання, що постанови не набрали законної сили.

Наведене додатково свідчить про безпідставність посилань у позові на вказані судові рішення із зазначенням при цьому про набрання їх законної сили.

Отже, позовні вимоги щодо оскарження наказів Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 24 січня 2022 року №44 «Про застосування дисциплінарного стягнення», від 26 січня 2022 року №31о/с «По особовому складу» та від 17 лютого 2022 року №57о/с «По особовому складу», а також похідні від них про поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з моменту звільнення є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. На переконання суду, при звільненні позивача зі служби в поліції відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача залишку невиплаченого грошового утримання до звільнення, а саме: невиплачену премію за січень 2022 року в розмірі 2096,92 гривень, то такі також задоволенню не підлягають, зважаючи на таке.

Згідно наявної у матеріалах службового розслідування довідки про доходи від 04 лютого 2022 року №27 нарахований дохід позивача за грудень 2021 року становить 10217,99 грн (31 робочий день), за січень 2022 року - 7073,14 грн (27 робочих дні).

Посилаючись на вказану довідку, у позові зазначено про не нарахування позивачу премії в розмірі 2096,92 гривень.

Однак, такі твердження суд оцінює критично, оскільки вони не підтверджені належними та достовірними доказами.

З довідки від 04 лютого 2022 року №27 не вбачається, що нарахований позивачу за січень 2022 року дохід у розмірі 7073,14 грн є свідченням саме не нарахування позивачу премії у розмірі 2096,92 гривень.

Водночас згідно доданої до відзиву довідки від 28 березня 2022 року №13/48, вказана у довідці від 04 лютого 2022 року №27 сума доходу позивача за січень 2022 року у розмірі 7073,14 грн обґрунтована зазначенням 27-ми днів несення позивачем служби у січні 2022 року, а не невиплатою йому премії у розмірі 2096,92 гривень. При цьому довідка від 04 лютого 2022 року №27 була видана з урахуванням наказу від 26 січня 2022 року №31о/с, яким позивача звільнено зі служби в поліції саме з 27 січня 2022 року.

Однак в подальшому наказом Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 17 лютого 2022 року №57о/с внесено зміни до наказу від 26 січня 2022 року №31о/с, зокрема, замінивши дату звільнення з « 27 січня 2022 року» на « 17 лютого 2022 року». Як наслідок, були проведені відповідні перерахунки у лютому місяці з розрахунком 4-х календарних днів січня та 17- ти календарних днів лютого, що підтверджується довідкою від 28 березня 2022 року №13/48 та довідкою про доходи від 28 березня 2022 року № 47, доданими до відзиву.

При цьому суд звертає увагу і на те, що позивачем не спростовано доводів відзиву про правомірність нарахування і виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за січень 2022 року. Відповідь на відзив позивачем до суду не подавалась.

Отже, вказані вище позовні вимоги також є необґрунтованими та безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідач довів законність оскаржуваного звільнення з публічної служби. Натомість доводи позивача є безпідставними та необґрунтованими, а тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та грошового утримання відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 27 квітня 2022 року.

Повне найменування учасників справи: позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), відповідач - Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області (58008, м. Чернівці, вул. Головна, 24, ).

Суддя О.П. Лелюк