Справа № 340/8112/21
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2022-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2022 року м. Кропивницький Справа №340/8112/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у в порядку спрощеного провадження (письмове провадження) в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Центрального територіального управління Національної гвардії України

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Центрального територіального управління Національної гвардії України про:

- визнання протиправною бездіяльності Центрального територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за додаткові відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік (включно), виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 09 листопада 2019 року;

- зобов`язання Центрального територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік (включно), виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 09 листопада 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у період з 03.02.2015 р. по 09.11.2019 р. проходив військову службу та набув статусу учасника бойових дій. Станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу відповідач не провів розрахунків щодо виплати грошової компенсації за невикористані ним календарні дні соціальної додаткової відпустки, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву відповідно до якого не погоджується із позовними вимогами (а.с.24-30). Відповідач зазначає, що військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини, втім позивач наказ про виключення його зі списків особового складу військової частини при розгляді цієї справи не оскаржував та не оскаржував раніше, з рапортом (заявою) про не виключення його зі списків особового складу частини без повного розрахунку не звертався, що дає підстави вважати, що він фактично погодився із проведеним розрахунком. Відповідач вказує, що позивач почав проходити військову службу за контрактом у Центральному територіальному управлінні Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) лише 05.04.2018 р. по 09.11.2019 р. У період часу з 03.03.2015 р. по 15.04.2016 р. позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , що входить до системи Міністерства оборони України, а не до Міністерства внутрішніх справ України. У період часу з 10.11.2016 р. по 04.04.2018 р. позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 Національної гвардії України, що підпорядковується Головному управлінню Національної гвардії України. А не Центральному територіальному управлінню Національної гвардії України. Центральне територіальне управління Національної гвардії України, не володіє інформацією щодо надання позивачу додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 2018 роки у військових частинах НОМЕР_2 Міністерства оборони України та 2269 Національної гвардії України, чи її грошової компенсації. Крім того, в матеріалах позовної заяви є копія посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 , виданого 02.12.2019 р., тобто після звільнення з військової служби.

Позивачем подано відповідь на відзив у якій продубльовано зміст позовної заяви (а.с.36-39).

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.11.2021 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.20).

03.12.2021 р. проведено перше судове засідання та розпочато розгляд справи по суті (а.с.21).

Інші процесуальні дії у справі не вчинялися.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 у період з 07.02.2015 р. по 09.11.2019 р. проходив військову службу, у тому числі у період з 25.03.2015 р. по 15.04.2016 р. у військовій частині НОМЕР_2 , з 10.11.2016 р. по 04.04.2018 р. у військовій частині НОМЕР_3 Національної гвардії України та з 05.04.2018 р. по 09.11.2019 р. у Центральному територіальному управлінню Національної гвардії України (а.с.11-16).

Пунктом 3 наказу начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України (по стройовій частині) від 05.04.2018 р. №79 зараховано в списки особового складу окремого загону спеціального призначення Центрального територіального управління Національної гвардії України та на всі види забезпечення: молодшого сержанта ОСОБА_1 , який прибув для подальшого проходження служби із військової частини НОМЕР_3 місто Олександрія на підставі наказу командувача Національної гвардії України від 15.03.2018 №33 о/с та призначений наказом начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України від 03.04.2018 р. №18 о/с на посаду старшого інструктора групи застосування безпілотних літальних авіаційних комплексів окремого загону спеціального призначення (а.с.32).

Пунктом 2 наказу начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України (по стройовій частині) від 11.11.2019 р. №244 припинено (розірвано) контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу окремого загону спеціального призначення Центрального територіального управління Національної гвардії України та всіх видів забезпечення старшого сержанта ОСОБА_1 старшого інструктора (з водіння) групи легкових автомобілів групи спеціального призначення (бойового та матеріально-технічного забезпечення) окремого загону спеціального призначення, звільненого за підпунктом «а» пункту два частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби на підставі наказу начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України від 01.11.2019 №71 о/с, у запас у зв`язку із закінченням строку контракту, з 09 листопада 2019 року (а.с.33).

06.01.2016 р. Військовою частиною НОМЕР_2 видано ОСОБА_1 довідку про безпосередню участь особи у антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України №549, як підставу для надання особі статусу учасника бойових дій (а.с.9).

ОСОБА_1 набув статусу учасника бойових дій, що підтверджується дублікатом посвідчення серії НОМЕР_4 від 02.12.2019 р. (а.с.8).

Зважаючи на дату видачі довідки про безпосередню участь особи у антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, яка була підставою для надання позивачу статусу учасника бойових дій, суд дійшов висновку, що такий статус ОСОБА_1 набув у 2016 році.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. №2232-ХІІ (далі за текстом Закон №2232) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. №3551-ХІІ учасникам бойових дій надаються такі пільги: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Так, статтею 162 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 р. №504/96-ВР встановлено, що учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

На підставі п.8 ст.101 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. №2011-ХІІ (далі за текстом Закон №2011) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Пунктом 17 статті 101 Закону №2011 визначено, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

Згідно з п.18 ст.101 Закону №2011 в особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

З огляду на п.19 ст.101 Закону №2011 надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.

При цьому визначення поняття особливого періоду наведене у Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 р. №3543-ХІІ та Законі України «Про оборону України» від 06.12.1991 р. №1932-ХІІ.

Таким чином, під час особливого періоду з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію припиняється надання військовослужбовцям додаткової відпустки передбаченої п.12 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ст.162 Закону України «Про відпустки».

Разом з тим, відповідно до п.14 ст.101 Закону №2011 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення. При цьому, якщо тривалість відпустки таких військовослужбовців становить більш як 10 календарних днів, їм оплачується вартість проїзду до місця проведення відпустки і назад до місця служби або до обраного місця проживання в межах України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті.

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Із системного аналізу зазначених норм суд дійшов висновку, що припинення надання відпустки під час особливого періоду не свідчить про втрату особою права на таку відпустку, оскільки у разі невикористання додаткової соціальної відпустки протягом календарного року, в якому у особи виникає право на таку відпустку, додаткова соціальна відпустка переноситься на інший період. Тобто право на додаткову відпустку може бути реалізовано особою одним із двох способів: шляхом безпосереднього отримання такої відпустки або ж шляхом виплати грошової компенсації за невикористану відпустку.

Суд враховує, що під час дії особливого періоду лише припиняється фактичне надання військовослужбовцям додаткових відпусток, зокрема передбачених п.12 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ст.162 Закону України «Про відпустки», що є тимчасовим обмеженням способу реалізації права на безпосереднє використання додаткової відпустки. Однак обмеження щодо одного із двох способів реалізації такого права не впливає на суть цього права, гарантованого п.12 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ст.162 Закону України «Про відпустки».

При цьому суд зауважує, що у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки та невикористані дні додаткової відпустки.

Викладене узгоджується з висновками Верховного Суду наведеними у рішенні від 16.05.2019 р. за результатами розгляду зразкової справи №620/4218/18 (провадження №Пз/9901/4/19) та висновками Великої Палати Верховного Суду викладеними у постанові від 21.08.2019 р. у зазначеній справі.

Судом встановлено, що позивач як учасник бойових дій не використав додаткову відпустку за період з 2016 року по 2019 рік, а тому набув право на отримання грошової компенсації за таку відпустку при звільненні з військової служби.

Відповідно до п.3 розділу ХХХІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 р. №260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Отже, у випадку звільнення військовослужбовця з військової служби йому підлягає виплаті компенсація за всі невикористані ними дні щорічної та додаткової відпустки за період служби. Така грошова компенсація підлягає виплаті військовою частиною до особового складу якої такий військовослужбовець був зарахований та перебував на грошовому забезпеченні.

Судом встановлено, що відповідно до наказу від 15.04.2016 р. №108 позивач виключений із списків військової частини НОМЕР_2 у зв`язку із звільненням, а тому компенсація невикористаної додаткової відпустки за період служби у зазначеній військовій частині підлягала виплаті при виключенні ОСОБА_1 з списків особового складу частини (а.с.13).

Натомість, з огляду на зміст наказу начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України (по стройовій частині) від 05.04.2018 р. №79 ОСОБА_1 прибув до Центрального територіального управління Національної гвардії України для подальшого проходження служби із військової частини НОМЕР_3 (а.с.32).

Оскільки військовою частиною НОМЕР_3 Національної гвардії України позивач не звільнявся із військової служби, то при виключенні його із списків особового складу частини не було підстав для проведення нарахування компенсації за невикористану додаткову відпустку за період служби.

На час прийняття наказу від 11.11.2019 р. №244, яким позивача виключено зі списків особового складу окремого загону спеціального призначення Центрального територіального управління Національної гвардії України та всіх видів забезпечення у зв`язку звільненням з військової служби, відповідачем не здійснено нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої п.12 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ст.162 Закону України «Про відпустки» за період з листопада 2016 року по листопад 2019 року, що суперечить вимогам Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до п.4 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання протиправною бездіяльності Центрального територіального управління Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з листопада 2016 року по листопад 2019 року включно, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби 09 листопада 2019 року та зобов`язання Центрального територіального управління Національної гвардії України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану відпустку, як учаснику бойових дій за період з листопада 2016 року по листопад 2019 року, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби 09 листопада 2019 року, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. №3674-VI позивач звільнений від сплати судового збору (а.с.8). Доказів понесення інших судових витрат позивачем до суду не надано.

Відповідачем також не надано до суду доказів понесення судових витрат, які б підлягали розподілу відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Центрального територіального управління Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з листопада 2016 року по листопад 2019 року включно, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби 09 листопада 2019 року.

3. Зобов`язати Центральне територіальне управління Національної гвардії України (м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, 46, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з листопада 2016 року по листопад 2019 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 09 листопада 2019 року.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного рішення суду 29 квітня 2022 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. Момонт