Справа № 940/85/22
Суддя: Мандзюк С. В.
Дата ухвалення: 2022-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

28.04.2022 Провадження по справі № 2-а/940/4/22
Справа № 940/85/22

РІШЕННЯ

Іменем України

28 квітня 2022 року Тетіївський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Мандзюка С.В.

за участю секретаря судового засідання Романовської Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Тетієві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа: поліцейський СРПП відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Гулак Євгеній Анатолійович, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову серії БАВ №623967 від 13.01.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, провадження у адміністративній справі закрити, стягнути з відповідача на його користь судовий збір в розмірі 496,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1696,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 13.01.2022 року інспектором поліції винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 623967 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП із застосуванням штрафу у розмірі 850 гривень, у якій зазначено, що 13 січня 2022 року о 19 год. 05 хв. в м. Тетієві по вул. Соборній водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , у якого був не освітлений задній номерний знак у темну пору доби, чим порушив п. 2.9в ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Позивач вважає, що застосоване до нього постановою стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. є незаконним, неправомірним та необґрунтованим з огляду на відсутність складу адміністративного правопорушення, а саме ознак умислу та необережності, оскільки перед початком руху він ретельно перевірив належність роботи зовнішнього освітлення транспортного засобу, у тому числі заднього номерного знаку (номерний знак освітлювався). Факт роботи освітлення заднього номеру перед початком руху може підтвердити ОСОБА_2 , яка власноруч клала сумку з продуктами у багажник автомобіля, на кришці якого і розташований номерний знак. Близько 19 години після зупинки на вимогу поліції в м. Тетієві по вул. Соборній позивач дізнався від інспектора про непрацююче освітлення заднього номерного знаку, яке, вочевидь, вийшло з ладу саме у дорозі, вірогідно через низьку якість дорожнього покриття. Враховуючи неможливість (освітлення номеру) негайно відремонтувати безпосередньо на місці через пізній час, позивач мав намір продовжити рух до місця стоянки по АДРЕСА_1 , що знаходилась в 100 метрах від місця зупинки працівниками поліції, застосувавши всі необхідні заходи безпеки, однак, не дивлячись на всі його спроби пояснити вищевказані обставини та на показання свідків, інспектор поліції проігнорував очевидну відсутність складу адміністративного правопорушення, а саме його основних складових умислу чи необережності та всупереч твердженням ст. 9 КУпАП склав постанову, про яку він дізнався лише 21.01.2022 року. Крім того, позивачем зазначено, що постанова була складена за його відсутності, чим позбавили його права ознайомитися з постановою, з розміром адміністративного стягнення. У постанові не зазначено, якими засобами зафіксовано правопорушення, яким чином встановлена відстань 20 метрів згідно п. 2.9 ПДР, чи взагалі встановлювалась дана відстань і фіксувався факт не освітлення заднього номерного знаку з неї. За таких обставин, позивач просить скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в частині визнання незаконною та скасуванні постанови серії БАВ № 623967 від 13.01.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на його користь судового збору в розмірі 496,20 грн. Від позовних вимог в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Київській області на його користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1696,00 грн. відмовляється.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Київській області у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Третя особа поліцейський СРПП відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Гулак Є.А. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, в позові просить відмовити.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Судом встановлено, що 13.01.2022 року поліцейським СРПП відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Гулаком Є.А. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 623967 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення із застосуванням штрафу у розмірі 850 гривень, у якій зазначено, що 13 січня 2022 року о 19 год. 05 хв. в м. Тетієві по вул. Соборній водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , у якого був не освітлений задній номерний знак у темну пору доби, чим порушив п. 2.9в ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим суб`єктом владних повноважень рішенням про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до п. 2.9 в Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Положеннями ч. 6 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність водіїв за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтями 10, 11 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У матеріалах справи, як докази, наявні лише постанова, яка є предметом оскарження та копія відеозапису на DVD-R диску, яка за заявою поліцейського СРПП відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Гулака Є.А. долучена до матеріалів справи.

Відповідно до вимог ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Водночас, процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853 (далі - Інструкція).

Додатком 5 до Інструкції передбачено зазначення у постанові про адміністративне правопорушення доказів вчинення правопорушення (пункт 7 - «До постанови додаються…»).

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить інформації про здійснення будь-якої фіксації правопорушення.

Таким чином, в порушення вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось, не надано інших доказів вчинення правопорушення.

Згідно ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 74 КАС України).

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Відтак, у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення від 13.01.2022 року серії БАВ № 623967 посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, надана поліцейським СРПП відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Гулаком Є.А. копія відеозапису не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року в справі № 592/5576/17.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року в справі № 338/1/17 зазначив, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Суд також наголошує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі № 240/12/17.

До того ж, Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 року в справі № 177/525/17 зазначив, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Як встановлено судом, будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, матеріали справи не містять. Не надано відповідачем і відзиву на позовну заяву щодо спростування доводів позивача.

Крім того, ОСОБА_1 в адміністративному позові вказує на те, що про постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності дізнався лише 21.01.2022 року, яка була складена за його відсутності та надіслана поштою не на його адресу місця проживання, а на адресу його батьків, що є позбавленням його гарантованих правових механізмів прав та захисту, відповідно до положень ст. 268 КУпАП.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Відповідачем не спростовано та не доведено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення поліцейським були дотримані права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 року в справі № 463/1352/16-а зазначив, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

З огляду на вищевикладені обставини, суд оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, дійшов висновку, що відповідач не довів законність постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, складеної стосовно позивача щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, оскільки факт порушення позивачем вимог п. 2.9 в ПДР України не підтверджується належними та допустимими доказами.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відтак, суд вважає за необхідне скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 623967 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення із застосуванням штрафу в розмірі 850 гривень, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді витрат щодо сплати судового збору в розмірі 496,20 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 26.01.2022 року, які підлягають відшкодуванню у відповідності ст.139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції в Київській області.

Керуючись статтями 7, 10, 11, 121, 245, 251, 255, 268, 280, 283 КУпАП, статтями73, 77, 139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа: поліцейський СРПП відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Гулак Євгеній Анатолійович, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 623967, винесену 13 січня 2022 року, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Національної поліції в Київській області, адреса: вул. Володимирська, буд. 15, м. Київ, 01601, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного судупротягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя С.В.МАНДЗЮК