Справа № 500/1507/22
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1507/22

27 квітня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області в особі Бучацького відділу Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області в особі Бучацького відділу Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому просила визнати протиправними дії Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області в особі Бучацького відділу Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області щодо відмови 04 лютого 2022 року ОСОБА_1 у видачі їй нового паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки замість втраченого паспорта громадянина України № НОМЕР_1 , зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області в особі Бучацького відділу Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області видати ОСОБА_1 новий паспорт громадянина України у вигляді паспортної книжечки замість втраченого паспорта громадянина України № НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 15 січня 2022 року втратила свій паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , за фактом чого 26 січня 2022 року звернулася до Бучацького відділу Управління ДМС України в Тернопільській області з заявою про втрату паспорта. Позивач також вказала, що 26 січня 2022 року звернулася до Бучацького відділу Управління ДМС України в Тернопільській області із заявою про видачу їй нового паспорта громадянина України у вигляді паспорта книжечки замість втраченого паспорта громадянина України № НОМЕР_1 , при цьому в заяві позивач вказала, що від отримання паспорта громадянина України у вигляді пластикової картки відмовляється через релігійні переконання, а також через незгоду з обробкою своїх персональних даних. Однак листом Бучацького відділу Управління ДМС України в Тернопільській області № 6113-75/6113.1-22 від 04.02.2022 року позивачу було відмовлено в задоволенні заяви. Позивач вважає, що такою відмовою відповідач позбавляє позивача права вільного вибору виду паспорта, яким вона бажає бути документована, та таке формулювання порушує принцип рівності громадян, встановлений ст. 21 Конституції України.

Ухвалою суду від 21.03.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог та зазначив наступне. Вказав, що 26 січня 2022 року позивач звернулася до територіального підрозділу ДМС із заявою про втрату паспорта громадянина України у формі ID-картки та із заявою про видачу нового паспорта громадянина України у вигляді книжечки зразка 1994 року в зв`язку з релігійними переконаннями. В той же час, зазначив, що у додатках до заяви про видачу паспорта громадянина України у вигляді книжечки зразка 1994 року нею додано копії свідоцтва про народження № НОМЕР_2 від 03.06.1965; копії заяви про втрату паспорта; 2 фотокартку розміром 3,5 х 4,5 см. Відповідач вважає, що порушуючи питання про видачу паспорта громадянина України у вигляді книжечки зразка 1994 року замість втраченого, позивач не подала повний пакет документів, необхідних для надання даної адміністративної послуги, зокрема: рішення суду про зобов`язання відповідача оформити відповідний паспорт та не сплатила державне мито (за необхідності). Вважає, що подані позивачем заяви, копії яких долучено до даного відзиву, за своєю суттю і формою не є підставою для видачі паспорта громадянина України у вигляді книжечки зразка 1994 року, і до заяв не долучено законодавчо встановлених документів, що є передумовою для розгляду питання щодо оформлення та видачі паспорта у формі паспортної книжечки. За таких обставин, на думку відповідача, у Бучацького відділу УДМС у Тернопільській області були відсутні підстави для оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді книжечки в зв`язку з втратою паспорта громадянина України у формі пластикової ID-картки. Просить також врахувати, що паспорт громадянина України, виданий позивачу у формі ID - оформлений за допомогою засобів ЄДДР внаслідок волевиявлення останньої, тобто, під час оформлення паспорта громадянина України у формі картки, позивач надала згоду на обробку її персональних даних. Отже, на переконання відповідача, внесення до Реєстру інформації щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та автоматичне формування УНЗР у зв`язку із цим, жодним чином не надало право суб`єкту владних повноважень на здійснення будь-яких маніпуляцій з її персональними даними. Звернув увагу суду на тому, що право позивача на видачу паспорта у формі книжечки відповідачем на даний час не порушене, а позовні вимоги щодо зобов`язання видати такий паспорт є передчасними, оскільки наведеному передує обов`язок позивача особисто звернутися із відповідним пакетом документів до Бучацького відділу УДМС у Тернопільській області, який кореспондується із обов`язком останнього розглянути такі документи і прийняти відповідне рішення. Водночас, зазначив, що Бучацьким відділом УДМС у Тернопільській області жодним чином не заперечується факт можливості оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року, і відповідь за результатами розгляду поданої позивачем заяви - жодним чином не ґрунтувалась на висловленні відповідачем позиції щодо необхідності отримання Позивачем ID- паспорту та неможливості видачі паспорта у формі книжечки без електронної обробки персональних даних за відсутності такої згоди, яка б свідчила про порушення з боку відповідача права позивача на повагу до її приватного життя.

Частиною п`ятою ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки клопотань у розумінні вказаної статті до суду не надходило, розгляд даної справи здійснюється за наявними у справі за матеріалами.

Судом встановлено, що 26.01.2022 позивач звернулася до Бучацького відділу Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області із заявою про втрату паспорта громадянина України серії № НОМЕР_1 .

Цього ж дня, 26.01.2022 позивач звернулася до Бучацького відділу Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області із завою, в якій просила видати їй новий паспорт громадянина України у вигляді паспортної книжечки замість втраченого паспорта громадянина України № НОМЕР_1 . Також, позивач зазначила, що від паспорта громадянина України у вигляді пластикової картки відмовляється через релігійні переконання, а також через незгоду з обробкою свої персональних даних. До вказаної заяви позивач долучила копію свідоцтва про народження ПІБ № НОМЕР_2 від 03.06.1965, копію заяви про втрату паспорта, 2 фотокартки розміром 3,5 см на 4,5 см.

Бучацьким відділом Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області було надано відповідь №6113-75/6113.1-22 від 04.02.2022, якою в оформленні та видачі паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки було відмовлено, та зазначено, що позивач має право здійснити обмін паспорта у випадках, передбачених законодавством, подавши відповідні документи до територіального підрозділу ДМС.

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить із наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої статті 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20 листопада 2012 року №5492-VI (надалі, Закон №5492) одним з документів, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення є паспорт громадянина України.

За змістом статті 14 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

У відповідності до частини першої ст.21 Закону №5492, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Крім цього, відповідно до пунктів 3, 6, 8 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII (надалі - Положення №2503-XIІ), бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" (надалі, Постанова №302) затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України, що додається.

У відповідності до пункту 2 Постанови №302, із застосуванням засобів Реєстру запроваджено з 01 січня 2016 року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII; з 01 листопада 2016 року - запроваджено оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Як слідує з пункту 3 Постанови №302 до завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів ДМС матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки; прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01 січня 2016 року припиняється.

Згідно пункту 131 Постанови №302, до безконтактного електронного носія, який міститься у паспорті, вноситься інформація, а саме: біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук) за згодою особи.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України "Про захист персональних даних" від 01 червня 2010 року №2297-VI (надалі - Закон №2297-VI) мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована (стаття 2 Закону №2297-VI).

Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частини 5, 6 статті 6 Закону №2297-VI).

При цьому, на думку суду, законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що, в свою чергу, обумовлює неякість закону та порушення конституційних прав такої особи.

Аналіз наведеного вище дає підстави вважати, що реалізація державних функцій має здійснюватися без примушування людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватись як і раніше, в межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, згадані технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.

Так, у статті 8 Конвенції про захист осіб у зв`язку з автоматизованою обробкою персональних даних, ратифікованої Законом України від 06 липня 2010 року №2438-VI, зазначено: "Будь-якій особі надається можливість: a) з`ясувати існування файлу персональних даних для автоматизованої обробки, його головні цілі, а також особу та постійне місце проживання чи головне місце роботи контролера файлу; б) отримувати через обґрунтовані періоди та без надмірної затримки або витрат підтвердження або спростування факту зберігання персональних даних, що її стосуються, у файлі даних для автоматизованої обробки, а також отримувати такі дані в доступній для розуміння формі; c) вимагати у відповідних випадках виправлення або знищення таких даних, якщо вони оброблялися всупереч положенням внутрішнього законодавства, що запроваджують основоположні принципи, визначені у ст. 5 і 6 цієї Конвенції; …".

Суд вважає, що норми Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" на відміну від норм Положення про паспорт громадянина України, затверджене постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII (теж діючого на момент виникнення правовідносин) не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було "встановлене законом") не було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар.

Розглянувши рішення відповідача від 04.02.2022 суд дійшов висновку, що відповідач обґрунтовано відмовив позивачу у видачу паспорта у формі книжечки взамін втраченого, оскільки, для розгляду таких заяв встановлено відповідну процедуру оформлення паспорта замість втраченого або викраденого відповідно до Порядку №302 та Тимчасового порядку №456.

Відповідачем також зазначено, що обмін паспорта у формі ID-картки, яка видана позивачу 25.06.2021 (термін дії до 25.06.2031) здійснюється за наявності відповідних підстав.

Разом з тим, суд враховує те, що разом із заявою від 26.01.2022 про видачу нового паспорта громадянина України у вигляді паспорта книжечки замість втраченого паспорта громадянина України № НОМЕР_1 , позивач також 26.01.2022 звернулася до Бучацького відділу Управління ДМС України в Тернопільській області з заявою про втрату паспорта.

Суд також враховує, що наказом Міністерства внутрішніх справ України №456 від 06 червня 2019 року було затверджено Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України (надалі - Тимчасовий порядок), який розроблений відповідно до абзацу п`ятого пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України", постанови Кабінету Міністрів України від 03 квітня 2019 року № 398 "Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302", Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII.

Даним Тимчасовим порядком визначений порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, засвідчене в установленому законодавством порядку.

Відтак, на переконання суду, у випадку наявності у особи рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати цій особі паспорта громадянина України зразка 1994 року, орган ДМС зобов`язаний видати такий паспорт.

Вирішуючи даний спір по суті, суд також приймає до уваги те, що Бучацьким відділом УДМС у Тернопільській області жодним чином не заперечується факт можливості оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року, і відповідь за результатами розгляду поданої позивачем заяви - жодним чином не ґрунтувалась на висловленні відповідачем позиції щодо необхідності отримання позивачем ID-паспорту та неможливості видачі паспорта у формі книжечки без електронної обробки персональних даних за відсутності такої згоди, яка б свідчила про порушення з боку відповідача права позивача на повагу до її приватного життя.

Так, у постанові від 19.09.2018 у зразковій справі Пз/9901/2/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

Разом з тим, при вирішенні спору Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що законодавець, приймаючи Закон №1474-VIII, яким внесено зміни до Закону №5492-VI, не дотримав вимог, за якими такі зміни повинні бути зрозумілими і виконуваними, не мали подвійного тлумачення, не звужували права громадян у спосіб, не передбачений Конституцією України та не допускали жодної дискримінації у залежності від часу виникнення правовідносин з отриманням паспорта громадянина України. В зазначеній зразковій справі сформовано правову позицію про те, що для належного захисту порушених прав позивачки слід зобов`язати відповідача оформити та видати їй паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт №2503-ХІІ.

Відповідно до вимог частини третьої статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, беручи до уваги вирішення зразкової справи Великої Палати Верховного Суду, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність підстав для часткового задоволення позову в даній справі.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, наявні підстави для захисту прав позивача шляхом зобов`язання відповідача оформити та видати позивачу паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII взамін втраченого.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області в особі Бучацького відділу Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII взамін втраченого.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області в особі Бучацького відділу Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 27 квітня 2022 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач - Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області (місцезнаходження: бульвар Шевченка, 10, м. Тернопіль,46001 ) , в особі Бучацького відділу Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області (місцезнаходження:вул. Міцкевича, 6, м. Бучач, Чортківський район, Тернопільська область,48402 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.