Справа № 120/3132/22
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2022-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

м. Вінниця

29 квітня 2022 р. Справа № 120/3132/22

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Слободонюк М.В., розглянувши матеріали позовної заяви Департаменту комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради до Департаменту моніторингу закупівель Державної аудиторської служби України про визнання протиправним та скасування висновку

ВСТАНОВИВ:

01.04.2022 до суду надійшла позовна заява Департаменту комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради (далі також позивач, замовник) до Департаменту моніторингу закупівель Державної аудиторської служби України (далі також відповідач, орган державного фінансового контролю) про визнання протиправним та скасування висновку № UA-М-2021-12-07-000014 від 28.12.2021 про результат моніторингу процедури закупівлі, ідентифікатор закупівлі: UA-2021-09-10-005479-b ("Реконструкція вул. Батозької (від просп. Коцюбинського до вул. Академіка Янгеля) в м. Вінниці (ДК 021:2015:45230000-8 Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь").

Ухвалою суду від 06.04.2022 зазначену позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам, встановленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Залишаючи позовну заяву без руху суд вказав на недотриманні позивачем вимог пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України щодо додаткового обґрунтування змісту позовних вимог по відношенню до тих обставин, які є предметом даного позову; ненадання до позовної заяви документу про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, що є порушенням частини 3 статті 161 КАС України; а також недотриманні частини 6 статті 161 КАС України, що полягає у неподанні позивачем заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Цією ухвалою суд встановив позивачу 10-ти денний строк з дня отримання її копії для усунення виявлених недоліків позовної заяви.

На виконання вимог суду від позивача 25.04.2022 надійшла заява про усунення недоліків, в якій останній навів додаткове обґрунтування позовних вимог, надав суду доказ сплати судового збору у встановленому законом розмірі, а також подав окрему письмову заяву про поновлення строку звернення до суду.

Отже, в цьому випадку суду залишилось перевірити, чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, оскільки в іншому недоліки позовної заяви слід вважати усунутими.

Так, обґрунтовуючи свою заяву про поновлення строку звернення до суду позивач найперше зазначив, що в Департаменті комунального господарств та благоустрою Вінницької міської ради посада юриста за штатним розписом відсутня, що позбавило можливості реалізації права вчасно звернутися до суду та належним чином підготувати позовну заяву.

Окрім того позивач наголошує, що після оприлюднення оскаржуваного висновку в електронній системі закупівель 28.12.2021, він скористався правом регламентованим частиною восьмою статті 8 Закону України «Про публічні закупівлі» та 30.12.2021 подав заперечення на висновок. Проте відповідач ні відповіді ні пояснень щодо його заперечень не надав, що для нього створило ситуацію правової невизначеності.

Додатково позивач вказує, що починаючи 5:30 24 лютого 2022 року на всій території України відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, було запроваджено воєнний стан, що само по собі є поважною причиною для поновлення процесуальних строків.

За наведених вище обставин позивач вважає, що пропуск визначеного законом 10-ти денного строку звернення до суду відбувся за наявності поважних причин, у зв`язку з чим клопоче перед судом про поновлення такого строку.

Дослідивши долучені до позовної заяви докази та оцінивши викладені у заяві позивача про поновлення строку звернення до суду доводи, при вирішення даного процесуального питання суд виходить із наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У той же час частиною 3 статті 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними частиною четвертою статті 122 КАС України.

Як слідує зі змісту позовної заяви, предметом даного спору є висновок відповідача за результатами моніторингу процедури закупівлі UA-2021-09-10-005479-b від 28.12.2021, який оприлюднений на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель - 28.12.2021.

Спеціальний строк звернення до суду у справах вказаної категорії встановлений Законом України "Про публічні закупівлі.

Зокрема, відповідно до частини 10 статті 8 Закону України "Про публічні закупівлі" у разі незгоди замовника з інформацією, викладеною у висновку, він має право оскаржити висновок до суду протягом 10 робочих днів з дня його оприлюднення, про що зазначається в електронній системі закупівель протягом наступного робочого дня з дня оскарження висновку до суду. Замовник зазначає в електронній системі закупівель про відкриття провадження у справі протягом наступного робочого дня з дня отримання інформації про відкриття такого провадження та номер такого провадження.

Таким чином, оскільки оскаржуваний висновок було оприлюднено в електронній системі закупівель 28.12.2021, тому кінцевим строком на оскарження такого висновку було 13.01.2022. У той же час із відповідним позовом до суду позивач звернувся лише 01.04.2022, тобто із значним пропуском спеціального строку на оскарження, визначеного ст. 8 Закону України "Про публічні закупівлі".

Як на основну підставу для поновлення такого строку позивач посилається на те, що 30.12.2022 ним у порядку, визначеному частиною 8 статті 8 Закону України "Про публічні закупівлі", були подані заперечення та пояснення до висновку про результати моніторингу процедури закупівлі, однак станом на момент подання цього позову до суду відповідач жодної відповіді на такі заперечення не надав, що створило для нього ситуацію правової невизначеності.

Проте, на переконання суду, такі доводи заявника на увагу не заслуговують.

Так, частиною восьмою статті 8 Закону України "Про публічні закупівлі" дійсно передбачено, що замовник має право протягом трьох робочих днів з дня оприлюднення висновку одноразово звернутися до органу державного фінансового контролю за роз`ясненням змісту висновку та його зобов`язань, визначених у висновку.

Протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення органом державного фінансового контролю висновку замовник оприлюднює через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про усунення порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, викладених у висновку, або аргументовані заперечення до висновку, або інформацію про причини неможливості усунення виявлених порушень.

У той же час за частиною дев`ятою цієї ж норми Закону України "Про публічні закупівлі" у разі підтвердження органом державного фінансового контролю факту усунення замовником порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, викладених у висновку, про що цей орган зазначає в електронній системі закупівель протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення замовником відповідної інформації в електронній системі закупівель, службова (посадова) особа замовника та/або уповноважена особа замовника не притягається до адміністративної відповідальності за порушення законодавства у сфері закупівель з порушень, що були усунуті замовником відповідно до висновку.

Аналіз процитованих вище положень статті 8 Закону України «Про публічні закупівлі» вказує на те, що, по перше, вони регламентують саме право, а не обов`язок, звернутися до органу державного фінансового контролю за роз`ясненням змісту висновку та його зобов`язань, чи заперечень до висновку, а не щодо його скасування, як окремої процедури досудового порядку вирішення спору. А по друге, орган державного фінансового контролю лише у випадку підтвердження факту усунення замовником порушень, викладених у висновку, має обов`язок протягом п`яти робочих днів зазначити про це в електронній системі закупівель. В інших випадках жодної інформації щодо розгляду заперечень на висновок в електронній системі закупівель не відображається.

Як свідчать матеріали позовної заяви, Позивач скористався правом на подання заперечень на висновок про результати моніторингу процедури закупівель 30.12.2021. Відповідно, відсутність протягом п`яти робочих днів в електронній системі закупівель інформації від органу фінансового контролю свідчить про те, що жодні порушення замовником усунуті не були і його зобов`язання щодо усунення виявлених порушень за таким висновком продовжують існувати.

Тобто, використане в цьому випадку позивачем право подання заперечень на висновок не впливає на імперативно встановлену вимогу частини десятої статті 8 Закону України "Про публічні закупівлі" протягом 10 робочих днів з дня оприлюднення спірного висновку оскаржити його до суду.

Досудовий порядок вирішення спору в розумінні вимог Закону України "Про публічні закупівлі" не є обов`язковим у спірних правовідносинах, а тому посилання позивача на неотримання ним відповіді на свої заперечення жодним чином не випливає та не повинно впливати на можливість оскарження згаданого висновку до суду у десятиденний строк.

Суд вкотре наголошує, що в силу частин 8 та 10 статті 8 Закону України "Про публічні закупівлі" замовник має право протягом трьох робочих днів з дня оприлюднення висновку одноразово звернутися до органу державного фінансового контролю за роз`ясненням змісту висновку та його зобов`язань, визначених у висновку.

Протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення органом державного фінансового контролю висновку замовник оприлюднює через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про усунення порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, викладених у висновку, або аргументовані заперечення до висновку, або інформацію про причини неможливості усунення виявлених порушень.

А у разі незгоди замовника з інформацією, викладеною у висновку, він має право оскаржити висновок до суду протягом 10 робочих днів з дня його оприлюднення.

Тобто, Закон України "Про публічні закупівлі" встановлює скороченні строки: 3 робочі дні дня звернення за роз`ясненнями, 5 робочий днів для подання заперечень і 10 робочих днів для звернення до суду. І всі ці строки відраховуються від дати оприлюднення висновку, а отже не є взаємопов`язаними один відносно одного.

Тому, подання позивачем 30.12.2021 заперечень на висновок від 28.12.2021 про результат моніторингу процедур закупівлі, жодним чином не обмежувало та не створювало для нього дійсних істотних перешкод чи труднощів для своєчасного подання позовної заяви до суду протягом 10 робочих днів з дня оприлюднення такого висновку. А відтак викладені у заяві позивача про поновлення строку звернення до суду дані підстави неможливо розцінювати як такі, які б були об`єктивними та не залежали від волевиявлення сторони.

Суд також вважає безпідставними доводи позивача про те, що неотримання ним відповіді від Державної аудиторської служби України на його заперечення зумовило правову невизначеність у спірній ситуації, позаяк визначена Законом України "Про публічні закупівлі" процедура оскарження до суду висновку про результат моніторингу процедури закупівлі є абсолютно чіткою та зрозумілою і не передбачає будь-якого іншого тлумачення, яке б могло створювати перепони в реалізації права замовника на звернення до суду у визначений строк.

В даному випадку позивач є державним органом (органом місцевого самоврядування), який згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тому щодо нього безумовно підлягає застосуванню презумпція знання законодавства (лат. Ignorantia juris non excusat - незнання закону не вибачається) - кожен вважається таким, що знає закони. З цього положення і випливає загальновідома формула: незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, яка і міститься в частині 2 статті 68 Конституції України.

Отже, юридична необізнаність чи невірне трактування норми права, як і неврегульованість певного правового питання, для позивача не може вважатися поважною причиною для пропуску строку на звернення до суду.

Що ж до інших мотивів, які викладені позивачем у своїй заяві про поновлення строку звернення до суду, то такі також не вказують на поважність причин пропуску такого строку.

З приводу твердження заявника про на те, що в Департаменті комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради відсутня посада юриста, що позбавило позивача можливості вчасно підготувати позовну заяву та звернутися до суду, то суд зазначає, що наявність в органі державної влади чи органі місцевого самоврядування (суб`єкта владних повноважень) юриста за посадою не є підставою недотримання такою особою положень діючого законодавства, в тому числі і щодо строків звернення до суду.

Із матеріалів позовної заяви слідує, що позивачем в межах спірних правовідносин проводилися об`ємні тендерні закупівлі, організацію яких здійснювала відповідна тендерна комісія, яка безумовно складалася з фахівців, обізнаних із положеннями діючого законодавства в сфері публічних закупівель, та які мали розуміння щодо порядку та процедури оскарження рішень та дій органу державного фінансового контролю. Ба більше, замовником своєчасно були подані і заперечення на оскаржуваний висновок відповідача, що в цілому вказує на те, що навіть і за відсутності юриста за штатною посадою, позивач не був позбавлений об`єктивної можливості звернутися до суду з позовом у визначений законом строк.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 23.12.2020 у справі № 360/4485/19 зазначив, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Поняття "особа повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

З цього приводу Верховний Суд вказав, що відсутність у позивача юридичної освіти, у зв`язку із чим він міг не знати, що його права порушені, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки відповідно до статті 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу, в реалізації якого ніхто не обмежений.

В межах обставин цієї ж справи в суду відсутні жодні підстави вважати, що відсутність в штаті позивача посади юриста позбавило останнього можливості підготувати позовну заяву іншим працівником, чи залучення сторонньої допомоги, зокрема адвоката або іншої компетентної особи.

Також не можливо оминути увагою і те, що позивач Департамент комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради є виконавчим органом Вінницької міської ради, який підзвітний та підконтрольний як самій раді, так і її виконавчому комітету, міському голові. При цьому у структурі виконавчих органів міської ради також наявні і інші підрозділи які забезпечують реалізацію правової політики та юридичного супроводу діяльності її органів.

У відомостях Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо позивача - Департаменту комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради () міститься інформація про осіб, які можуть вчиняти дії від імені позивача, в тому числі і щодо представництва юридичної особи. Серед таких осіб окрім керівника позивача директора Департаменту Семенюка Ю.В., міститься перелік з більш як десяти осіб, які займають штатні посади юристів у виконавчих органах Вінницької міської ради, та одночасно із цим являються представниками позивача (в порядку самопредставництва). Тобто, позивач в цілому не міг бути позбавлений юридичної допомоги у спірній ситуації, а його інтереси на законних підставах могли представляти професійні юристи.

Тому, посилання Департаменту комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради на ту обставину, що за штатним розписом у нього відсутня посада юриста, розцінюється судом не інакше як спроба створити штучну видимість в існуванні перепони для своєчасного звернення до суду, а не як дійсна об`єктивна причина пропуску процесуального строку. Отже, така підстава категорично відхиляється судом як явно надумана.

У своїй заяві про поновлення строку звернення до суду позивач посилається також на запровадження на території України з 24.02.2022 воєнного стану, що на його думку має бути визнано судом як поважна причина пропуску такого строку.

З цього приводу суд зазначає, що дійсно у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Надалі згідно указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженого Законом України від 14.03.2022 № 7168, продовжено строк дії воєнного стану з 05 годин 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Тобто, воєнний стан на території держави вперше запроваджено з 05:30 год. 24 лютого 2022 року. Втім, позивач згідно ст. 8 Закону України "Про публічні закупівлі" мав право звернутися до суду з даним позовом в строк до 13 січня 2022 року, тобто задовго до початку дії воєнного стану.

А тому в межах даної спірної ситуації запровадження з 24.02.2022 воєнного стану ніяким чином не виправдовує поважність причин пропуску позивачем процесуального строку звернення до суду, позаяк такий строк на час запровадження воєнного стану позивачем уже був пропущений.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 640/20314/20 (постанова від 02.12.2021) досліджуючи питання щодо поважності причин пропуску процесуального строку зазначив, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Правова позиція аналогічного змісту наведена у постанові Верховного Суду від 22.06.2021 у справі N 120/5780/20-а.

Зважаючи на це, наведені представником позивача у своїй заяві причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом не можуть вважатися поважними, адже вони не є такими, що виникли об`єктивно і незалежно від волі особи, яка пропустила строк, і крім того, ці обставини не підтверджені належними доказами.

Суд зазначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Також необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року N 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Законодавче обмеження строку звернення до суду з позовом, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду з відповідним позовом, за витіком яких правовідносини вважаються усталеними.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що "<…> право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою" (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява N 45783/05).

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.98 року, заява N 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).

Суд іще раз зазначає, що встановлений Законом України «Про публічні закупівлі» 10-ти денний строк звернення до суду є спеціальним. Тобто, законодавець визначив достатнім такий строк для можливості реалізації позивачем свого справа на звернення до суду з урахуванням специфіки вказаних правовідносин. А тому по завершенню цього строку такі відносини набувають ознак стабільності.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені статтею 123 КАС України. Зокрема, частиною першої цієї статті передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 КАС України).

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку, що оскільки позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду, а ті підстави, які вказані ним у поданій заяві про поновлення такого визнаються судом неповажними, позовна заява Департаменту комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради підлягає поверненню позивачу.

За правилами передбаченими частинами 5 та 6 статті 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

Одночасно суд роз`яснює позивачу, що відповідно до частини 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 160, 161, 169, 251, 256, 295 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Департаменту комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради до Департаменту моніторингу закупівель Державної аудиторської служби України про визнання протиправним та скасування висновку повернути позивачу.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович