Справа № 500/9402/21
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2022-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/9402/21

20 квітня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мандзія О.П.

за участю:

секретаря судового засідання Порплиці Т.В.

представника позивача Чеканівський В.Р.

представника відповідача Цвігун Т.П.

представника третьої особи Костова Н.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської обласної державної адміністрації третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Тернопільське державне науково-технічне підприємство "Промінь" про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Тернопільської обласної державної адміністрації (далі відповідач, Тернопільська ОДА), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати розпорядження Тернопільської обласної державної адміністрації №627/01.02-01 від 13.10.2021 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність";

зобов`язати Тернопільську ОДА надати дозвіл ОСОБА_1 на складання проекту землеустрою щодо відведення та передачу безоплатно у приватну власність земельної ділянки площею 22 кв.м. для обслуговування (будівництва) індивідуального гаражу за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.06.2021 позивач звернувся із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 22 кв.м для обслуговування (будівництва) індивідуального гаражу за адресою: АДРЕСА_1 , проте відповідачем не було прийнято відповідного рішення. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.09.2021 у справі №500/4287/21 зобов`язано Тернопільську ОДА повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.06.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 22 кв.м для обслуговування (будівництва) індивідуального гаражу за адресою: АДРЕСА_1 та прийняти відповідне розпорядження з урахуванням вимог ч.7 ст.118 Земельного кодексу України (далі ЗК України). 13.10.2021 Тернопільською ОДА винесено розпорядження №627/01.02-01 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність", з посиланням на ст.170 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України). Однак вказана стаття КПК України відсутня у ч.7 ст.118 ЗК України, якою визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

За таких обставин, позивач вважає таку відмову протиправною, а оскаржуване рішення прийнятим з порушенням норм чинного законодавства України, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 22.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На виконання вимог вказаної ухвали, Тернопільською ОДА 11.01.2022 подано до суду відзив на позов. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що передати у власність земельної ділянки площею 5,7575 га з кадастровим номером :04:003:0040 розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , неможливо оскільки дана земельна ділянка перебуває в користуванні обслуговуючого кооперативу "Аляска Авто" та на підставі ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.12.2020 у справі № 607/21094/20 (провадження № І-кс/607/8780/2020) накладено арешт на земельну ділянку. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач наголосив, що така підстава для мотивованої відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою як ст.170 КПК України у ч.7 ст.118 ЗК України відсутня. При цьому, ОСОБА_1 28.09.2021 подано до Тернопільської ОДА клопотання про долучення до зареєстрованого звернення від 09.06.2021 (Заява про надання дозволу на складання проекту землеустрою) копій документів, в тому числі і заяви обслуговуючого кооперативу "Аляска Авто" на поділ земельної ділянки від 31.07.2019. Наявність згоди землекористувача на поділ земельної ділянки при винесенні оскаржуваного розпорядження підтверджує і сам відповідач у супровідному листі від 26.10.2021 №4734/Н-18/6052-Л- 020/15 до розпорядження №627/01.02-01 від 13.10.2021 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність".

У запереченні на відповідь на відзив відповідач відзначив, що позивач звернувся 09.06.2021 із клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а згоду обслуговуючого кооперативу "Аляска Авто" на поділ земельної ділянки площею 5,7575 га з кадастровим номером :04:003:0040 по АДРЕСА_1 , долучив 28.09.2021. Отже позивачем не було надано згоди обслуговуючого кооперативу "Аляска Авто" на припинення постійного користування земельною ділянкою. Водночас, розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 12.06.2019 № 355-од обслуговуючому кооперативу "Аляска Авто" надано згоду на поділ земельної ділянки державної власності площею 5,7575 га з кадастровим номером :04:003:0040 по АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 28.01.2022 постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання.

На адресу суду 28.02.2022 надійшло клопотання Тернопільського державного науково-технічного підприємства "Промінь" про залучення до справи третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в обґрунтування якого зазначено, що для обслуговування та подальшого будівництва підприємства йому було надано в постійне користування земельну ділянку загальною площею 24,13096 га по вул.Текстильній у м.Тернополі, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею від 05.12.2000 серія II - ТР №001553. У цю площу входить земельна ділянка площею 5,7575 га, якій присвоєно кадастровий номер :04:003:0040. Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 12.12.2019, залишеним без змін постановами Західного апеляційного господарського суду від 17.03.2020 та Верховного Суду від 24.09.2020, у справі №921/388/19 визнано недійсним розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації №333-од від 03.06.2019 "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою". При цьому, в межах справи №921/730/19 ухвалою господарського суду Тернопільської області від 04.12.2020 заборонено Тернопільській ОДА вчиняти будь-які дії щодо розпорядження земельною ділянкою площею 5,7575 га з кадастровим номером :04:003:0040 з цільовим призначенням для колективного гаражного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , в т. ч. погоджувати землевпорядну документацію щодо поділу цієї земельної ділянки; заборонено Головному управлінню Держгеокадастру у Тернопільській області, його відділам та структурним підрозділам, вносити зміни до Державного земельного кадастру щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 5,7575 га з кадастровим номером :04:003:0040 з цільовим призначенням для колективного гаражного будівництва за адресою: м. Тернопіль, вул.Текстильна, у зв`язку із її поділом та проведення державної реєстрації новостворених земельних ділянок внаслідок такого поділу.

З огляду на викладене, вважає, що рішення у даній справі впливає на права та обов`язки Тернопільського державного науково-технічного підприємства "Промінь", як постійного користувача земельною ділянкою з кадастровим номером :04:003:0040, адже земельна ділянка щодо якої позивач просить надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення її йому у власність, знаходиться в межах земельної ділянки площею 5,7575 га з кадастровим номером :04:003:0040, право постійного користування якою належить Тернопільському державному науково-технічному підприємству "Промінь".

Ухвалою суду від 28.03.2022 постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), залучено до участі в справі Тернопільське державне науково-технічне підприємство "Промінь" у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позовній заяві та відповіді на відзив, просили позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з мотивів, викладених у відзиві та запереченні, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Тернопільське державне науково-технічне підприємство "Промінь" заперечив проти позову з міркувань, що відповідають позиції відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представників учасників справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийнятті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 09.06.2021 звернувся до Тернопільської ОДА із заявою щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення та передачі у приватну власність земельної ділянки площею 22 кв.м для обслуговування (будівництва) індивідуального гаражу за адресою АДРЕСА_1 (а.с.8).

Листом від 20.07.2021 №3513/Н-18/4278-Л-020/15 повідомлено позивача, що відповідно до відомостей про державну реєстрацію обтяжень, на земельну ділянку з кадастровим номером :04:003:0040 площею 5,7575 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , накладений арешт, на підставі ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.12.2020 у справі № 607/21094/20, у зв`язку з чим Тернопільська ОДА не може, на даний момент, розпоряджатись вищезгаданою земельною ділянкою (а.с.10).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.09.2021 у справі №500/4287/21, зокрема, визнано протиправними дії Тернопільської ОДА, що виразились у неналежному розгляді звернення ОСОБА_1 від 09.06.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 22 кв.м для обслуговування (будівництва) індивідуального гаражу за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язано Тернопільську ОДА повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.06.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 22 кв.м для обслуговування (будівництва) індивідуального гаражу за адресою: АДРЕСА_1 та прийняти відповідне розпорядження з урахуванням вимог ч.7 ст.118 ЗК України (а.с.13-16).

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 09.06.2021 на виконання вказаного судового рішення, враховуючи інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, про обтяження щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:003:0040 (вид обтяжень: арешт нерухомого майна на підставі ухвали суду від 07.12.2020 у справі №607/21094/20 (провадження №1 -кс/607/8780/2020), керуючись ст.17, 79-1, 118, 122 ЗК України, ст.170 КПК України, законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", "Про місцеві державні адміністрації", Тернопільською ОДА 13.10.2021 винесено розпорядження №627/01.02-01 від "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність" (а.с.12).

Не погодившись із таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з п."а" ч.1 ст.17 ЗК України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

За змістом ст.19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Відповідно до п."д" ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема, для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (ч.1 ст.116 ЗК України).

Як передбачено ч.3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлено ст.118 ЗК України.

Згідно ч.1 ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

За приписами ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із наведених законодавчих норм слідує, що за результатами розгляду заяви про надання дозволу на розроблення документації землеустрою уповноважений орган приймає одне з таких рішень: про надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою, або про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням причин відмови.

При цьому, ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З матеріалів справи видно, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 09.06.2021 на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.09.2021 у справі №500/4287/21, розпорядженням Тернопільської ОДА №627/01.02-01 від 13.10.2021 позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0022 га у власність для будівництва та обслуговування індивідуального гаража за адресою: АДРЕСА_1 .

Така відмова обумовлена тим, що наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно на підставі ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.12.2020 у справі №607/21094/20, що сторонами не оспорюється та підтверджується матеріалами справи (а.с.28-30).

Зі змісту ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.12.2020 у справі №607/21094/20 слідує, що на земельну ділянку площею 5,7575 га із кадастровим номером :04:003:0040 за адресою АДРЕСА_1 , накладено арешт шляхом: "заборони відчуження та розпорядження" під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000091 від 14.06.2019.

Згідно тверджень відповідача, з якими погодився і позивач під час розгляду справи, спірна земельна ділянка є частиною земельної ділянку кадастровий номер кадастровий номер :04:003:0040.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч.2 ст.170 КПК України).

За приписами ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Арешт майна має тимчасовий характер, і його тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

За позицією позивача, вказана ст.170 КПК України у розпорядженні Тернопільської ОДА №627/01.02-01 від 13.10.2021 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність" відсутня у ч.7 ст.118 ЗК України, якою визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Проте суд вважає такі висновки помилковими, оскільки прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою призведе до того, що на етапі реалізації отриманого дозволу на розроблення документації із землеустрою при формуванні земельної ділянки та її державної реєстрації у Державному земельному кадастрі відбудуться зміни, а саме-земельна ділянка, на яку накладено арешт, припинить своє існування за кадастровим номером :04:003:0040, так як буде перетворена на два окремих об`єкти, один з яких бажана позивачем земельна ділянка.

Тобто, об`єкт арешту зазнає змін та перетворень, що в силу завдань арешту майна згідно з ч.2 ст.170 КПК України є неприпустимим.

У спірних правовідносинах невідповідність розташування зазначеної у клопотанні земельної ділянки відповідно до ч.7 ст.118 ЗК України полягає в тому, що земельна ділянка не є вільною на момент розгляду заяви, оскільки на таку земельну ділянку фактично накладено арешт.

Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 07.10.2020 у справі № 240/6035/18.

Більше того, до моменту зняття арешту з земельної ділянки за кадастровим номером :04:003:0040, навіть після розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивач буде позбавлений можливості безпосередньо отримати у власність цю земельну ділянку, тобто очікування та затрати позивача будуть невиправданими, так як ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.12.2020 у справі №607/21094/20 заборонено відчуження та розпорядження під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000091 від 14.06.2019, тим самим відповідач буде позбавлений можливості затвердити розроблену документацію в порядку ст.186-1 ЗК України до моменту зняття арешту у встановленому законом порядку.

За сукупністю встановлених обставин, беручи до уваги обов`язковість виконання судового рішення (ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.12.2020 у справі №607/21094/20) на всій території України, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно та обґрунтовано, у відповідності до положень ЗК України, відмовлено у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0022 га у власність для будівництва та обслуговування індивідуального гаража за адресою: АДРЕСА_1 , та визнає оскаржуване розпорядження Тернопільської ОДА №627/01.02-01 від 13.10.2021 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність" таким, що прийняте згідно з вимог ч.2 ст.19 Конституції України, ч.2 ст.2 КАС України, а доводи позивача та представлені ним докази наразі не спростовують вказаних висновків суду.

Відповідно, відсутні правові підстави для зобов`язання Тернопільську ОДА надати дозвіл ОСОБА_1 на складання проекту землеустрою щодо відведення та передачу безоплатно у приватну власність земельної ділянки площею 22 кв.м. для обслуговування (будівництва) індивідуального гаражу за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки така вимога є похідною.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатні беззаперечні докази на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірності оскаржуваного рішення, про що описано вище.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення за встановленої судом безпідставності його вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Тернопільської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Тернопільське державне науково-технічне підприємство "Промінь" про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 25 квітня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач:

- Тернопільська обласна державна адміністрація (місцезнаходження: вул.Грушевського, 8,м. Тернопіль,46021, );

третя особа:

- Тернопільське державне науково-технічне підприємство "Промінь" (місцезнаходження: вул. Текстильна, 28,м. Тернопіль, 46016, ) .

Головуючий суддя Мандзій О.П.