Справа № 320/2853/22
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2022-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

25 квітня 2022 року Київ № 320/2853/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Шевченко А.В., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання дій протиправним, визнання протиправними та скасування вимоги і рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування єдиного соціального внеску за період з листопада 2017 року по лютий 2018 року, з червня 2018 року по грудень 2020 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені від 19.11.2021 № ;

- визнати протиправною та скасувати вимогу від 06.11.2020 № Ф-149400-52 в сумі 27 326, 20 грн.;

- зобов`язати відповідача здійснити коригування інтегрованої картки позивача шляхом виключення сум єдиного внеску визначеного за періоди з листопада 2017 року по лютий 2018 року, а також з червня 2018 року по грудень 2020 року, за які єдиний соціальний внесок був сплачений роботодавцями за позивача.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Адміністративний позов не відповідає вимогам, передбаченим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на таке.

У силу вимог частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою статті 132 цього Кодексу встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною першою статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями) передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями), за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою, встановлюється ставка судового збору 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, встановлюється ставка судового збору 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Статтею 7 Закону України від 02.12.2021 № 1928-IX «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено, що у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня становить 2481 грн.

У позовній заяві позивачем заявлено вимоги майнового (пункти 2 та 3 прохальної частини позову, загальна ціна позову з урахуванням оскаржуваних рішень 35 902, 72 грн.) та немайнового характеру (пункти 1 та 4 прохальної частини позову).

Таким чином, при зверненні до суду із цим позовом позивачеві слід було сплатити по 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2481 грн. х 0.4 = 992, 40 грн.) як за вимогу майнового характеру, так і за вимоги немайнового характеру, у загальному розмірі 1984, 80 грн.

На підтвердження сплати судового збору позивачем додано квитанцію від 10.01.2022 № 3430-8941-2944-9177 про сплату 908, 00 грн. Отже, позивачем за заявлені вимоги не доплачено 1076, 80 грн.

В силу вимог частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Предметом спору є, зокрема, податкова вимога контролюючого органу від 06.11.2020 № Ф-149400-52 про сплату зі сплати єдиного внеску та рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені від 19.11.2021 № за несплату єдиного внеску.

Відповідно до частин першої-третьої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків.

Суддя зазначає, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464-VI).

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 25 Закону № 2464-VІ, про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску або на єдиний рахунок. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до податкового органу вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це податкового органу, яким прийнято це рішення.

Отже чинним законодавством України встановлено 10-денний термін, який обраховується з дати надходження рішення про нарахування пені та застосування штрафів, для оскарження його в судовому порядку.

При цьому, у позовній заяві позивач вказує, що про наявність податкового боргу з єдиного соціального внеску йому стало відомо у листопаді 2021 року після накладення арешту на його рахунки. Проте на підтвердження цих обставин жодних документальних доказів до позовної заяви не додано.

Крім того позивач стверджував, що 03.12.2021 з листа відповіді-відповідача йому вже було відомо щодо складових боргу з єдиного соціального внеску. А про рішення від 19.11.2021 № за несплату єдиного внеску позивачеві стало відомо 05.12.2021.

Отже, незважаючи на те, що позивач спірної вимоги, як він стверджує, не отримував, проте про її існування йому 08.12.2021 було достеменно відомо після отримання листа від 03.12.2021. Отже, з 09.12.2021 у позивача розпочався десятиденний строк на оскарження вимоги, а з 06.12.2021 строк на оскарження рішення.

Натомість позовна заява не містить заяви про поновлення строку звернення до суду з зазначенням поважних причин його пропуску із наданням суду на їх підтвердження відповідних належних та допустимих доказів.

Крім того, в порушення вимог частини першої статті 161 Кодексу, до копії позовної заяви для відповідача позивачем не додано жодної із копій документів згідно з переліком додатків до позовної заяви.

Частиною четвертою статті 161 Кодексу передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відсутність у матеріалах позовної заяви доказів отримання спірних вимог і рішення, у тому числі з підстав, повідомлених позивачем, позбавляють суд можливості з`ясувати дату, з якої позивач дізналася про спірну вимогу з рішенням та, відповідно, дотримання десятиденного строку звернення до суду з позовом щодо їх оскарження.

Проте, із цим позовом позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку 10.01.2022, тобто з пропуском 10-денного строку для звернення до суду.

Конституція України гарантує право кожного на судовий захист своїх прав та інтересів, що включає також право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. При цьому звернення до суду може здійснюватися у межах встановленого строку.

Слід зазначити, що встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням.

Відповідно до статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

З позовної заяви та доданих до неї матеріалів судом не встановлено поважних причин пропуску строку звернення до суду, а позовна заява не містить заяви про поновлення цього строку.

В силу вимог частини другої статті 43 Кодексу, здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Крім того, у силу положень пункту 2 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в позовній заяві зазначаються, зокрема, місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Разом із тим, у силу вимог статті 25 цього Кодексу, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів стосовно конкретної фізичної особи, вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Із вступної частини позову вбачається, що адресою місця проживання позивача є: АДРЕСА_1 .

З приводу викладеного суддя звертає увагу, що для листування, отримання кореспонденції тощо особа може вказувати будь-яку адресу, але для визначення територіальної підсудності справи має значення саме зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання, місце перебування (іноземці, особи без громадянства, внутрішньо переміщенні особи) та місце знаходження (юридична адреса) юридичної особи..

Разом із тим, у матеріалах позовної заяви відсутні докази реєстрації в установленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, до позовної заяви позивачем не додано копії його паспорта та ідентифікаційного номера, хоча в додатках до позову (пункт 2) про такі документи зазначено. У зв`язку з відсутністю зазначених документів відповідальними працівниками відділу документального забезпечення та контролю складено та підписано відповідний акт.

В порушення вищевказаних вимог, позивачем не надано доказів на підтвердження його адміністративної процесуальної дієздатності (копії паспорта громадянина України) та доказів реєстрації в установленому законом порядку за вказаною у позові адресою, що унеможливлює суд встановити територіальну підсудність цієї справи.

Крім того, в позовній заяві зазначено власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Таке власноручне письмове підтвердження позивача не відповідає дійсності та свідчить про неправдиві повідомлення суду, оскільки з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» установлено, що 24.12.2021 від позивача до суду надійшла позовна заява (справа № 320/17530/21, суддя Харченко С.В.) з аналогічними вимогами, предметом та підставами, що і у цій справі. А також від позивача до суду надійшов аналогічний позов з тим самим предметом і з тих самих підстав до того ж відповідача, і, справі присвоєно № 320/17642/21 (суддя Харченко С.В.).

Крім того позивачем до позовної заяви в межах провадження № 320/2853/22 подана власноручно написана заява про відсутність аналогічного спору, яка адресована судді Харченко С.В. у справі № 320/17530/21.

Суддя звертає увагу позивача, що у силу вимог статті 45 Кодексу, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. З урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Крім того зразки підписів позивача у позовній заяві візуально відрізняються від підпису на копії трудового договору про роботу від 01.02.2019.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального закону.

Відповідно до статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до акта відділу документального забезпечення та контролю (канцелярія) Київського окружного адміністративного суду від 12.04.2022, цю справу передано судді для подальшого розгляду 12.04.2022.

У зв`язку із перебуванням судді Шевченко А.В. у період з 11.04.2022 по 23.04.2022 включно у відпустці, ухвала датована 25.04.2022.

Вказані недоліки повинні бути усунені шляхом подання до суду:

- власноручно написаних позивачем письмових пояснень підстав різних зразків його підписів;

- письмових пояснень щодо подання інших позовів до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав (справи № 320/17530/21 та № 320/17642/21) із зазначенням про причини невиконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху від 28.12.2021 з аналогічного предмета та підстав у справі № 320/17530/21 (суддя Харченко С.В.);

- письмових пояснень щодо зазначення неправдивих відомостей у позові про те, що позивачем не подано іншого позову до цього відповідача з тим самим предметом, з тих самих підстав, у той час як судом установлено, що до Київського окружного адміністративного суду було подано два аналогічних позови (справи № 320/17530/21 та № 320/17642/21);

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин його пропуску з наданням суду на їх підтвердження відповідних доказів у придатному для читання вигляді;

- оригіналу документа про доплату 1076, 80 грн. судового збору;

- доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог та поважності причин пропуску строку звернення до суду, а саме, що у листопаді 2021 року позивачеві стало відомо про накладення арешту на рахунки шляхом надання письмових доказів, що у цей період було накладено арешт і позивач про це дізнався у листопаді 2021 року, а також зазначити конкретний день цієї події та надати відповідні підтверджуючі докази;

- доказів отримання 08.12.2021 листа відповідача від 03.12.2021 (відповідний конверт оригінал для огляду, або копія у придатному для читання вигляді для долучення до матеріалів справи);

- доказів на підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності, а також реєстрації в установленому законом порядку за адресою, вказаною у позові або за іншою адресою шляхом подання засвідченої у передбачений законом спосіб ксерокопії паспорта громадянина України у тому числі й з відомостями про реєстрацію місця проживання.

Керуючись статтями 45, 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Встановити позивачеві десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позов.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Шевченко А.В.