Справа № 380/3286/22
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2022-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/3286/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (відповідач 1),

Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (відповідач 2)

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій

ВСТАНОВИВ

Позивачка звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду Київської області від 26.01.2022 № про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 з 24 січня 2022 року з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

Позовні вимоги мотивовані наступним: з 13.01.2022 позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 24.01.2022 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу». Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 52 від 26.01.2022 відмовлено позивачці у задоволенні її заяви у зв`язку з недостатністю стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Позивачка стверджує, що відповідач 2 безпідставно не зарахував їй стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування - у Сихівській районній адміністрації Львівської міської ради та Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради у період з 22.07.2004 по 26.01.2022 як стаж, який дає право на призначення пенсії державного службовця, покликається на пункти 10- 11 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015 та ч.2 ст. 46 зазначеного закону, Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994, Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 25.03.2016, Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Позивачка вказує, що її стаж роботи на посаді, віднесеній до відповідних категорій посад державної служби станом на 01.05.2016, тобто на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015 становив більше 10 років, при цьому вона продовжує працювати на посаді, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 14.02.2022 відкрито спрощене позовне провадження у адміністративній справі.

Відповідач 1 проти позову заперечив, подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що з 04.07.2001 посади, які займала позивачка в органах місцевого самоврядування віднесені до категорій посад місцевого самоврядування, а не до відповідних категорій посад державних службовців. Тому період роботи позивачки на посадах в органах місцевого самоврядування з 22.04.2004 по теперішній час до посад державної служби не зараховується. Оскільки позивачка не має необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, тому здійснити переведення позивача з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» не має підстав.

Відповідач 2 проти позову не заперечив, відзиву на позовну заяву не подав, про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 з 13.01.2022 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

24.01.2022 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 52 від 26.01.2022 відмовлено позивачці у задоволенні її заяви у зв`язку з недостатністю стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Не погодившись з вказаним рішенням позивачка звернулась з цим позовом до суду.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (частини перша і друга даної статті).

Приписами частини 3 статті 46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення державних службовців станом до 01.05.2016 регулювалося Законом України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року за №3723-XII (далі - Закон №3723 - ХІІ).

З 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року за №889-VIII (далі - Закон №889-VІІІ), відповідно до статті 90 якого встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16 грудня 1993 року №3723-XII (далі - Закон №3723-XII) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із пунктом 11 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 19 грудня 1993 року за №3723-ХІІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пунктом 4 частини 2 статті 46 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону №889-VIII, визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Згідно із статтею 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07 червня 2001 року за №2493-III (далі - Закон №2493-III) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Положення статей 2, 3 Закону №2493-III визначають, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до частини 7 статті 21 Закону №2493-III (в редакції станом на 01.05.2016 року) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Згідно з пунктом 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII.

В свою чергу, відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином, в даному випадку належить керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі - Порядок №283).

Так, абзацом 13 пункту 2 Порядку №283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Згідно пункту 4 Порядку №283 обчислення стажу державної служби, до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

У трудовій книжці ОСОБА_2 містяться, зокрема, такі записи про роботу позивачки:

22.07.2004 ОСОБА_1 призначено на посаду спеціаліста І категорії юридичного відділу (розпорядження Сихівської районної адміністрації 22.07.2004 № 170-к);

22.07.2004 складено Присягу посадової особи місцевого самоврядування;

02.10.2009 переведено з 02.10.2009 на рівнозначну посаду спеціаліста 1 категорії відділу у справах дітей Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на час відсутності основного працівника з посадовим окладом згідно штатного розпису. Збережено 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування (розпорядження міського голови від 02.10.2009 № 841-к);

07.12.2009 переведено на вищу вакантну посаду начальника відділу ведення Державного Реєстру виборців Галицької районної адміністрації як таку, що перебувала у кадровому резерві на цю посаду. Збережено 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах 5 категорії посад (ст.. 15 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (розпорядження Галицької районної адміністрації 07.12.2009 № 213-к).

07.12.2013 присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах 5 категорії посад.

З 07.12.2009 по дату звернення до суду позивачка продовжує працювати на посаді начальника відділу ведення Державного Реєстру виборців Галицької районної адміністрації Львівської міської ради.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» до п`ятої категорії посад в органах місцевого самоврядування відносяться - посади керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост; до шостої категорії начальники секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад, старост.

Відповідно до пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується, зокрема, робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Таким чином, позивачка у спірний період перебувала на посадах, які відповідно до статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», пункту 2 Порядку №283 входять до переліку посад, перебування на яких зараховуються до стажу державної служби.

Верховний Суд в постанові від 10.05.2018, справа №351/1792/17 зазначив, що після набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889 положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 Закону України «Про державну службу» №889 та пункту 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зараховується до стажу державної служби.

Матеріалами справи підтверджується, що стаж роботи позивачки на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, на день набрання чинності Закону України "Про державну службу" №889-VІІІ - 01.05.2016, становив більше 10 років, при цьому позивачка працювала на посадах державної служби станом на день набрання чинності Законом №889-VIII, що дає їй право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".

Суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, що наведена у постанові від 13.02.2019 під час розгляду типової справи №822/524/18, згідно з якою законодавцем визначено правила, які підлягають застосуванню при призначенні пенсії державним службовцям після 01.05.2016, тобто підлягають застосуванню у сукупності норми, визначені п. 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положень" Закону №889-VIII, і норми, передбачені ч.1 ст.37 Закону №3723-XII, які визначають умови для призначення пенсії державного службовця, а саме: вік (у даному випадку 60 років), стаж державного службовця і страховий стаж. При цьому судом касаційної інстанції зроблено висновок, що Закон №3723-XІІ не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою як досягнення певного віку, а також наголошено на тому, що пенсійний орган, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми закону на свій розсуд і віддає перевагу найменш сприятливому для позивача тлумаченню законодавства.

З огляду на вищевказане, відмова відповідача 2 у переведенні позивача на пенсію державного службовця, відповідно до Закону України "Про державну службу" є протиправною. Рішення Головного управління Пенсійного фонду Київської області від 26.01.2022 № про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» слід скасувати.

Оскільки позивачка перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду у Львівській області, зобов`язати відновити порушене право позивача слід відповідача 1.

Відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати покласти на відповідача 2 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, оскільки саме ним допущено порушення прав позивачки.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 14, 77, 90, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду Київської області від 26.01.2022 №52 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів) перевести ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII з 24.01.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (, адреса: 08500, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1984,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Крутько О.В.