Справа № 160/6814/21
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2022-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 160/6814/21

адміністративне провадження № К/990/8832/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2022 року у справі №160/6814/21 за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

28 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, із урахуванням уточненої позовної заяви від 08 листопада 2021 року, до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, в якій просив:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління МВС України в Дніпропетровській області щодо нарахування додаткового грошового забезпечення, доплати за нічну службу в період з 01 грудня 1996 року по 02 жовтня 2006 року з розрахунку 35% посадового окладу за кожну відпрацьовану годину в нічний час, таким, що не узгоджується з Указом Президента України від 04.10.1996 №926/96 "Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ", який передбачає розрахунок доплати за нічну службу в розмірі 35 відсотків посадового окладу;

зобов`язати Головне управління МВС України в Дніпропетровській області (в особі ліквідаційної комісії) донарахувати до грошового забезпечення та виплатити ОСОБА_1 доплату за нічну службу відповідно до Указу №926/96 з розрахунку 35% посадового окладу за період з 01 грудня 1996 року по 02 жовтня 2006 року;

визнати протиправною бездіяльність Головного управління МВС України в Дніпропетровській області (в особі ліквідаційної комісії) щодо невключення 73,50 грн., розрахованих на вимогу Указу №926/96 в грошове забезпечення останнього місяця перед звільненням для перерахунку та виплати недоплаченої суми одноразової грошової допомоги при звільненні;

зобов`язати Головне управління МВС України в Дніпропетровській області (в особі ліквідаційної комісії) зробити донарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням додаткового виду грошового забезпечення доплати за нічну службу розрахованого у відповідності до Указу №926/96 в розмірі 73,50 грн. (73,50 грн. х 50% х 18 років = 661,50 грн.) із врахуванням доплати за нічну службу в розмірі 73,50 грн. надати довідку про такий додатковий вид грошового забезпечення за вересень 2006 року та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області приписів частини 1,2 ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

визнати протиправною бездіяльність Головного управління МВС України в Дніпропетровській області (в особі ліквідаційної комісії) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 надбавки до посадового окладу за службу в умовах режимних обмежень, за період з 01.05.2006 року по 02.10.2006 року в розмірі 10% посадового окладу, що становить - 88,50 грн.;

зобов`язати Головне управління МВС України (в особі ліквідаційної комісії) донарахувати до грошового забезпечення та виплатити ОСОБА_1 надбавку 10% до посадового окладу за службу в режимних обмежень за період з 01 травня 2006 року по 02 жовтня 2006 року в розмірі 88.50 грн.;

визнати протиправною бездіяльність Головного управління МВС України в Дніпропетровській області (в особі ліквідаційної комісії) щодо невключення 21,00 грн. в грошове забезпечення за вересень 2006 року для перерахунку та виплати недоплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні;

зобов`язати Головне управління МВС України в Дніпропетровській області (в особі ліквідаційної комісії) зробити донарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням надбавки до посадового окладу за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 21,00 грн. за вересень 2006 року (21,00 грн. х 50% х 18 = 189,00 грн.) і з врахуванням нарахованої надбавки в розмірі 21 грн., надати довідку про такий додатковий вид грошового забезпечення за вересень 2006 року та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області приписів частини 1, 2 ст.63 Закону №2262-ХІІ;

визнати протиправною бездіяльність Головного управління МВС України в Дніпропетровській області (в особі ліквідаційної комісії) щодо нарахування та виплати щомісячної доплати в розмірі 50 відсотків суми пенсії, яка б могла бути мені нарахована в період з 01.08.2005 року по 02.10.2006 року без врахування пункту 2 методичних рекомендацій МВС України "Про порядок нарахування грошового забезпечення з 1 січня 2005 року", що при розрахунку такої доплати беруться основні і додаткові види грошового забезпечення та щомісячна премія, яка була нарахована у місяці, що передує місяцю виплати грошового забезпечення;

зобов`язати Головне управління МВС України в Дніпропетровській області (в особі ліквідаційної комісії) донарахувати та виплатити щомісячну доплату в розмірі 50 відсотків суми пенсії, яка б могла бути нарахована з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення та щомісячної премії, яка була нарахована у місяці, що передує місяцю виплати грошового забезпечення за період з 01.08.2005 року по 02.10.2006 року;

визнати протиправною бездіяльність Головного управління МВС України в Дніпропетровській області (в особі ліквідаційної комісії), щодо невключення щомісячної доплати 50% суми пенсії, яка б могла бути мені нарахована в розмірі - 1281,73 грн. в грошове забезпечення за вересень 2006 року у відповідності до методичних рекомендацій МВС України "Про порядок нарахування грошового забезпечення з 1 січня 2005 року" для перерахунку та виплати недоплаченої одноразової допомоги при звільненні;

зобов`язати Головне управління МВС України в Дніпропетровській області (в особі ліквідаційної комісії) зробити донарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної доплати 50% суми пенсії, яка б могла бути мені нарахована в розмірі - 1281,73 грн. за вересень 2006 р. у відповідності до вимог методичних рекомендацій МВС України Про порядок нарахування грошового забезпечення з 1 січня 2005 року (1281,73 грн. х 50% х 18 - 11 535, 57 грн.) із урахуванням нарахованої доплати в розмірі - 1281,73 грн., надати довідку про такий додатковий вид грошового забезпечення за вересень 2006 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, для виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області приписів частини 1,2 ст.63 Закону №2262-ХІІ;

визнати протиправною бездіяльність Головного управління МВС України в Дніпропетровській області (в особі ліквідаційної комісії) щодо несвоєчасної виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з запізненням на 87 календарних днів;

зобов`язати Головне управління МВС України в Дніпропетровській області (в особі ліквідаційної комісії) виплатити середній заробіток за 87 календарних днів за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні в сумі - 9 094,11 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши зміст оскаржуваних судових рішень, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положення вказаної правової норми процесуального закону узгоджуються з приписами частини четвертої статті 257 КАС України, яка відносить справи в аналогічних спорах до переліку справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною другою статті 257 КАС України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

У цій справі, суд першої інстанції, врахувавши вимоги процесуального закону, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Вжите законодавцем словосполучення "значний суспільний інтерес" необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.

Касаційна скарга не містить обґрунтованих доводів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв.

Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі. Проте, в касаційній скарзі скаржник належних обґрунтувань не наводить.

Інші доводи скаржника в касаційній скарзі стосуються встановлення фактичних обставин справи та переоцінки доказів у ній, між тим як відповідно до частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.

При цьому, скаржником не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її суспільної важливості або виняткового значення, а також не виділено особливо рідкісних, унікальних вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору. Допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для скаржника, зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики. Йдеться про реалізацію принципів верховенства права та правової визначеності, рівності перед законом і судом з метою гарантування розумної передбачуваності судового рішення.

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" ("Levages Prestations Services v. France") від 23 жовтня 1996 року, заява № 21920/93; "Гомес де ла Торре проти Іспанії" ("Brualla Gomes de la Torre v. Spain") від 19 грудня 1997 року, заява 26737/95).

Скаржник мотивує свою касаційну скаргу тим, що судові рішення ухвалені у даній справі на підставі неповного та без всебічного з`ясування обставин. Однак в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин скаржником не обґрунтовано.

Водночас аналіз ухваленого у цій справі судового рішення і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Отже, оскільки ця касаційна скарга подана на судові рішення у справі, що розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, а аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставин справи, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2022 року у справі №160/6814/21 за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіЛ.О. Єресько А.Г. Загороднюк В.М. Соколов