Справа № 380/14035/21
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2022-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/14035/21 пров. № А/857/1317/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Затолочного В.С., Курильця А.Р.

з участю секретаря судового засідання Хомича О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року (суддя першої інстанції Москаль Р.М., м. Львів, повний текст складено 06.12.2021)

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ), з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 07.10.2021, про:

визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо виплати винагороди за бойове чергування у січні 2011 року, лютому 2011 року, березні 2011 року, квітні 2011 року, липні 2011 року, серпні 2011 року, вересні 2011 року, жовтні 2011 року, серпні 2016 року, вересні 2016 року, жовтні 2016 року, листопаді 2016 року, грудні 2016 року, січні 2017 року, березні 2017 року, квітні 2017 року, травні 2017 року, червні 2017 року, липні 2017 року, серпні 2017 року, вересні 2017 року, жовтні 2017 року, листопаді 2017 року, січні 2018 року у заниженому розмірі (5% при законодавчо встановленому розмірі від 10% до 30% посадового окладу);

зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина 2144) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) винагороди за бойове чергування за грудень 2010 року в розмірі 30% посадового окладу, за січень 2011 року в розмірі 8% посадового окладу, за лютий 2011 року в розмірі 30% посадового окладу, за березень 2011 року в розмірі 30% посадового окладу, за червень 2011 року в розмірі 30% посадового окладу, за липень 2011 року в розмірі 30% посадового окладу, за серпень 2011 року в розмірі 30% посадового окладу, за вересень 2011 року в розмірі 30% посадового окладу, за серпень 2016 року в розмірі 28% посадового окладу, за жовтень 2016 року в розмірі 16% посадового окладу, за листопад 2016 року в розмірі 8% посадового окладу, за липень 2016 року в розмірі 30% посадового окладу, за грудень 2017 року в розмірі 20% посадового окладу, за жовтень 2017 року в розмірі 20% посадового окладу, за вересень 2017 року в розмірі 12% посадового окладу, за серпень 2017 року в розмірі 12% посадового окладу, за липень 2017 року в розмірі 16% посадового окладу, за червень 2017 року в розмірі 8% посадового окладу, за травень 2017 року в розмірі 24% посадового окладу, за квітень 2017 року в розмірі 16% посадового окладу, за березень 2017 року в розмірі 20% посадового окладу, за лютий 2017 року в розмірі 8% посадового окладу, за грудень 2016 року в розмірі 16% посадового окладу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо виплати ОСОБА_1 винагороди за бойове чергування у січні 2011 року, лютому 2011 року, березні 2011 року, квітні 2011 року, липні 2011 року, серпні 2011 року, вересні 2011 року, жовтні 2011 року, серпні 2016 року, вересні 2016 року, жовтні 2016 року, листопаді 2016 року, грудні 2016 року, січні 2017 року, березні 2017 року, квітні 2017 року, травні 2017 року, червні 2017 року, липні 2017 року, серпні 2017 року, вересні 2017 року, жовтні 2017 року, листопаді 2017 року, січні 2018 року у заниженому розмірі (5% при законодавчо встановленому розмірі від 10% до 30% посадового окладу). Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина 2144) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 винагороди за бойове чергування за грудень 2010 року в розмірі 30% посадового окладу, за січень 2011 року в розмірі 8% посадового окладу, за лютий 2011 року в розмірі 30% посадового окладу, за березень 2011 року в розмірі 30% посадового окладу, за червень 2011 року в розмірі 30% посадового окладу, за липень 2011 року в розмірі 30% посадового окладу, за серпень 2011 року в розмірі 30% посадового окладу, за вересень 2011 року в розмірі 30% посадового окладу, за серпень 2016 року в розмірі 28% посадового окладу, за жовтень 2016 року в розмірі 16% посадового окладу, за листопад 2016 року в розмірі 8% посадового окладу, за липень 2016 року в розмірі 30% посадового окладу, за грудень 2017 року в розмірі 20% посадового окладу, за жовтень 2017 року в розмірі 20% посадового окладу, за вересень 2017 року в розмірі 12% посадового окладу, за серпень 2017 року в розмірі 12% посадового окладу, за липень 2017 року в розмірі 16% посадового окладу, за червень 2017 року в розмірі 8% посадового окладу, за травень 2017 року в розмірі 24% посадового окладу, за квітень 2017 року в розмірі 16% посадового окладу, за березень 2017 року в розмірі 20% посадового окладу, за лютий 2017 року в розмірі 8% посадового окладу, за грудень 2016 року в розмірі 16% посадового окладу.

Не погодившись із рішенням, вважаючи таке ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, його оскаржила військової частини НОМЕР_1 . Просить скасувати оскаржене рішення суду від 26.11.2021 та прийняти нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що виплата винагороди за бойове чергування (бойову службу), передбачена Додатком 25 до постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 «Про упорядкуванню структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Згідно з додатком 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та інших розвідувальних органів» винагорода за бойове чергування (бойову службу) виплачується у розмірі від 10 до 30 відсотків посадового окладу військовослужбовцям, на прикордонних заставах, у складі екіпажів літаків, вертольотів, кораблів і катерів Держприкордонслужби за час бойового чергування (бойової служби). Відповідно до пункту 7 Постанови КМУ № 1294 до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата проводиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу у високомобільних десантних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети. Наказами Адміністрації Державної прикордонної служби України «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби України» відповідно до пункту 7 постанови КМУ № 1294 передбачений максимальний розмір виплати винагороди за бойове чергування (бойову службу) у розмірі 50 % від розміру встановленого в додатку 25 до вказаної постанови Кабінету Міністрів України, а саме 5 відсотків від посадового окладу. Отже, відповідно до постанови КМУ № 1294 від 07.11.2007, наказів Адміністрації Державної прикордонної служби України та додатку 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 позивачу нараховувалась та виплачувалась винагорода за бойове чергування (бойову службу), що становить 5% посадового окладу. З аналізу підпункту 3.17.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрація Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 №425, така виплата не повинна перевищувати 30% посадового окладу, а отже її розмір може бути меншим в залежності від розміру затвердженого фонду грошового забезпечення. Також відповідач вважає, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Позивач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи шляхом надіслання повідомлення на номер телефону його представника ОСОБА_2 , зазначений ним у матеріалах справи, вказане повідомлення прийняте ним 08.04.2022 о 13:14 год, що підтверджено телефонограмою.

Представник позивача Хомяк Є.Л. у відзиві на апеляційну скаргу просив розгляд справи провести без його участі.

У судовому засіданні представник відповідача Катревич Н.А. підтримала вимоги апеляційної скарги та надала пояснення, аналогічні викладеним в ній.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Державній прикордонній службі України.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби №165-ОС від 20.06.2018 ОСОБА_1 звільнений з військової служби у зв`язку із закінченням контракту; відповідно до наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби №196-ос від 24.07.2018 з 24.07.2018 виключений зі списків особового складу та знятий з усіх видів забезпечення (а.с.10).

Згідно витягів з наказів Мостиського прикордонного загону щодо виплати грошової винагороди військовослужбовцям за місяць (а.с.15-37) встановлено:

- відповідно до наказу від 10.01.2011 №12 ОСОБА_1 в грудні 2010 року перебував на бойовому чергуванні 12 разів (а.с.37), отримав за це доплату у розмірі 5% посадового окладу;

- відповідно до наказу від 10.02.2011 № 106 ОСОБА_1 в січні 2011 року перебував на бойовому чергуванні 2 рази, отримав за це доплату у розмірі 5% посадового окладу (а.с.36);

- відповідно до наказу від 10.03.2011 № 186 ОСОБА_1 в лютому 2010 року перебував на бойовому чергуванні 11 разів, отримав за це доплату у розмірі 5% посадового окладу (а.с.35);

- відповідно до наказу від 10.04.2011 № 350 ОСОБА_1 в березні 2011 року перебував на бойовому чергуванні 15 разів, отримав за це доплату у розмірі 5% посадового окладу (а.с.34);

- відповідно до наказу від 08.07.2011 №713 ОСОБА_1 в червні 2011 року перебував на бойовому чергуванні 17 разів, отримав за це доплату у розмірі 5% посадового окладу (а.с.33);

- відповідно до наказу від 10.08.2011 № 901 ОСОБА_1 в липні 2011 року перебував на бойовому чергуванні 13 разів, отримав за це доплату у розмірі 5% посадового окладу (а.с.32);

- відповідно до наказу від 10.09.2011 № 1039 ОСОБА_1 в серпні 2011 року перебував на бойовому чергуванні 16 разів, отримав за це доплату у розмірі 5% посадового окладу (а.с.31);

- відповідно до наказу від 10.10.2011 № 1179 ОСОБА_1 в вересні 2011 року перебував на бойовому чергуванні 16 разів, отримав за це доплату у розмірі 5% посадового окладу (а.с.30);

- відповідно до наказу від 08.09.2016 № 498 ОСОБА_1 в серпні 2016 року перебував на бойовому чергуванні 7 разів, отримав за це доплату у розмірі 5% посадового окладу (а.с.29);

- відповідно до наказу від 09.11.2016 № 641 ОСОБА_1 в жовтні 2016 року перебував на бойовому чергуванні 4 рази (а.с.28), отримав за це доплату у розмірі 5% посадового окладу;

- відповідно до наказу від 08.12.2016 № 704 ОСОБА_1 в листопаді 2016 року перебував на бойовому чергуванні 2 рази, отримав за це доплату у розмірі 5% посадового окладу (а.с.27);

- відповідно до наказу від 10.08.2016 № 445 ОСОБА_1 в липні 2016 року перебував на бойовому чергуванні 8 разів, отримав за це доплату у розмірі 5% посадового окладу (а.с.26);

- відповідно до наказу від 10.01.2018 № 5 ОСОБА_1 в грудні 2017 року перебував на бойовому чергуванні 5 разів, отримав за це доплату у розмірі 5% посадового окладу (а.с.15);

- відповідно до наказу від 07.11.2017 № 704 ОСОБА_1 в жовтні 2017 року перебував на бойовому чергуванні 5 разів, отримав за це доплату у розмірі 5% посадового окладу (а.с.16);

- відповідно до наказу від 09.10.2017 №432 ОСОБА_1 у вересні 2017 року перебував на бойовому чергуванні 3 рази, отримав за це доплату у розмірі 5% посадового окладу (а.с.17);

- відповідно до наказу від 06.09.2017 №385 ОСОБА_1 в серпні 2017 року перебував на бойовому чергуванні 3 рази (а.с.18), отримав за це доплату у розмірі 5% посадового окладу;

- відповідно до наказу від 07.08.2017 №330 ОСОБА_1 1 в липні 2017 року перебував на бойовому чергуванні 4 рази (а.с.19), отримав за це доплату у розмірі 5% посадового окладу;

- відповідно до наказу від 06.07.2017 № 272 ОСОБА_1 в червні 2017 року перебував на бойовому чергуванні 2 рази, отримав за це доплату у розмірі 5% посадового окладу (а.с.20);

- відповідно до наказу від 08.06.2017 № 219 ОСОБА_1 в травні 2017 року перебував на бойовому чергуванні 6 разів, отримав за це доплату у розмірі 5% посадового окладу (а.с.21);

- відповідно до наказу від 11.05.2017 №169 ОСОБА_1 1 в квітні 2017 року перебував на бойовому чергуванні 4 рази, отримав за це доплату у розмірі 5% посадового окладу (а.с.22);

- відповідно до наказу від 07.04.2017 №129 ОСОБА_1 в березні 2017 року перебував на бойовому чергуванні 5 разів, отримав за це доплату у розмірі 5% посадового окладу (а.с.23);

- відповідно до наказу від 09.03.2017 №98 ОСОБА_1 в лютому 2017 року перебував на бойовому чергуванні 2 рази, отримав за це доплату у розмірі 5% посадового окладу (а.с.24);

- відповідно до наказу від 06.01.2017 №9 ОСОБА_1 в грудні 2016 року перебував на бойовому чергуванні 4 рази, отримав за це доплату у розмірі 5% посадового окладу (а.с.25).

Отже, вказаними наказами ОСОБА_1 призначена винагорода за бойове чергування в розмірі 5% посадового окладу (10% посадового окладу*50%).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що після прийняття Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрація Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 №425, якою впорядковано виплату додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, відповідач при нарахуванні та виплаті винагороди за бойове чергування (бойову службу) повинен був керуватись додатком №25 Постанови №1294 з урахуванням положень Інструкції №4225, а не пунктом 7 Постанови №1294. Однак, при виплаті позивачу винагороди за бойове чергування відповідач керувався пунктом 7 Постанови №1294 та нараховував винагороду за бойове чергування/бойову службу в сталому розмірі 5% посадового окладу (незалежно від кількості бойових чергувань військовослужбовця), а не 4% за кожне бойове чергування (але не більше 30%), як це впорядкувала Інструкція №425. Тому протиправними є дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо виплати позивачу винагороди за бойове чергування в розмірі 5% посадового окладу у січні 2011 року, лютому 2011 року, березні 2011 року, квітні 2011 року, липні 2011 року, серпні 2011 року, вересні 2011 року, жовтні 2011 року, серпні 2016 року, вересні 2016 року, жовтні 2016 року, листопаді 2016 року, грудні 2016 року, січні 2017 року, березні 2017 року, квітні 2017 року, травні 2017 року, червні 2017 року, липні 2017 року, серпні 2017 року, вересні 2017 року, жовтні 2017 року, листопаді 2017 року, січні 2018 року, оскільки такі призвели до виплати позивачу винагороди за бойове чергування у заниженому розмірі.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII).

Відповідно до статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №1294 від 07.11.2007 (далі Постанова №1294, була чинною до 28.02.2018, тобто регулює спірні правовідносини) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до додатку 25 Постанови №1294 військовослужбовці у частинах і підрозділах ракетних військ, у частинах і підрозділах Повітряних Сил Збройних Сил, які несуть бойове чергування з протиповітряної оборони України, розвідувальних(спецпризначення) з`єднаннях, частинах і підрозділах, на прикордонних заставах, у складі екіпажів літаків, вертольотів, кораблів і катерів Держприкордонслужби за час бойового чергування (бойової служби) отримують винагороду за бойове чергування (бойову службу) від 10 до 30 відсотків посадового окладу.

Пункт 2 Постанови №1294 регламентував, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Міністерством надзвичайних ситуацій, Державною інспекцією техногенної безпеки, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі державні органи).

Водночас пункт 7 Постанови №1294 визначав, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру.

Адміністрація Державної прикордонної служби України на виконання Закону України «Про Державну прикордонну службу України» та Постанови №1294, з метою визначення порядку й умов виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, наказом №425 від 20.05.2008 затвердила Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (чинна на час спірних правовідносин, далі Інструкція №425).

Згідно підпункту 3.17.1. пункту 3.17 розділу ІІІ Додаткові види грошового забезпечення Інструкції №425 військовослужбовцям прикордонних застав (відділень відділів прикордонної служби), які входять за розрахунком до складу прикордонних нарядів, екіпажів літаків, вертольотів, що несуть бойову службу з безпосередньої охорони державного кордону на державному кордоні, екіпажів кораблів, катерів за час бойового чергування (бойової служби) з охорони державного кордону України та виключної (морської) економічної зони України виплачується винагорода за бойове чергування (бойову службу).

Відповідно до підпункту 3.17.2. пункту 3.17 Інструкції №425 винагорода за бойове чергування (бойову службу) військовослужбовцям виплачується в таких розмірах на місяць:

- екіпажів літаків і вертольотів за час бойової служби вночі (22-00 - 6-00), - 5 відсотків посадового окладу за кожний виліт з охорони державного кордону України та виключної (морської) економічної зони України, але не більше 30 відсотків на місяць;

- іншим військовослужбовцям, які згідно з підпунктом 3.17.1 цієї Інструкції мають право на винагороду, а також військовослужбовцям, прикомандированим на прикордонну заставу (відділення відділу прикордонної служби), корабель, катер, судно наказами відповідних начальників (командирів), за час бойового чергування (бойової служби), - 4 відсотки посадового окладу за кожне несення служби, але не більше 30 відсотків на місяць.

Згідно пункту 3.17 Інструкції №425:

3.17.3. Винагорода за бойове чергування (бойову службу) військовослужбовцям нараховується від посадових окладів за основною або тимчасовою посадою.

3.17.4. Винагорода за бойове чергування (бойову службу) виплачується за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказів відповідних начальників (командирів) органу Держприкордонслужби про виплату винагороди. Підставою для видання наказу є рапорт відповідних начальників (командирів) підрозділів, у якому зазначаються військовослужбовці, які залучалися до несення бойового чергування (бойової служби).

3.17.5. Військовослужбовцям прикордонних застав (відділень відділів прикордонної служби), екіпажів літаків, вертольотів, кораблів, катерів, які виконували обов`язки неповний календарний місяць (у зв`язку з призначенням, звільненням (усуненням) з посади, перебуванням у відпустці, на лікуванні, службовому відрядженні, а також з інших поважних причин) та мають право на отримання винагороди за бойове чергування (бойову службу), винагорода виплачується за кожне чергування у розмірах, визначених підпунктом 3.17.2 цієї Інструкції, але не більше 30 відсотків від посадового окладу на місяць.

3.17.6. Винагорода не виплачується військовослужбовцям, які її отримали за попереднім місцем служби, за місяць, у якому вони прибули для подальшого проходження служби в інший орган (підрозділ) Держприкордонслужби, у якому військовослужбовцям установлена виплата цієї винагороди.

3.17.7. Військовослужбовці, які допустили порушення порядку несення бойового чергування (бойової служби), можуть бути позбавлені винагороди за той місяць, у якому було допущене це порушення, наказом відповідного начальника (командира) органу Держприкордонслужби.

Таким чином, пункт 7 Постанови №1294 визначав, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, виплата таких провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру.

Адміністрація Держприкордонслужби упорядковала додаткові видів грошового забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України шляхом прийняття Інструкції №425, деталізувавши їх розмір та підстави виплати залежно від певних обставин.

Так, виплату передбаченої Постановою КМУ винагороди за бойове чергування (бойову службу) військовослужбовцям в розмірі від 10% до 30% посадового окладу за місяць Інструкцією №425 упорядковано таким чином: виплата здійснюється в розмірі 4% посадового окладу за кожне несення служби (напр., за умови несення трьох бойових чергувань розмір винагороди становитиме 4%*3=12% посадового окладу), але не більше 30 відсотків на місяць.

Отже, після прийняття Інструкції №425, якою впорядковано виплату додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, відповідач при нарахуванні та виплаті винагороди за бойове чергування (бойову службу) повинен був керуватись додатком №25 Постанови №1294 з урахуванням положень Інструкції №4225, а не пунктом 7 Постанови №1294.

Із матеріалів справи видно, що при виплаті ОСОБА_1 винагороди за бойове чергування відповідач керувався пунктом 7 Постанови №1294 та нараховував винагороду за бойове чергування/бойову службу в сталому розмірі 5% посадового окладу (незалежно від кількості бойових чергувань військовослужбовця), а не 4% за кожне бойове чергування (але не більше 30%), як це впорядкувала Інструкція №425.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо виплати позивачу винагороди за бойове чергування в розмірі 5% посадового окладу у січні 2011 року, лютому 2011 року, березні 2011 року, квітні 2011 року, липні 2011 року, серпні 2011 року, вересні 2011 року, жовтні 2011 року, серпні 2016 року, вересні 2016 року, жовтні 2016 року, листопаді 2016 року, грудні 2016 року, січні 2017 року, березні 2017 року, квітні 2017 року, травні 2017 року, червні 2017 року, липні 2017 року, серпні 2017 року, вересні 2017 року, жовтні 2017 року, листопаді 2017 року, січні 2018 року, оскільки такі призвели до виплати позивачу винагороди за бойове чергування у заниженому розмірі.

Таким чином, суд правильно вважав, що належним засобом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплату позивачу винагороди за бойове чергування за грудень 2010 року в розмірі 30% посадового окладу, за січень 2011 року в розмірі 8% посадового окладу, за лютий 2011 року в розмірі 30% посадового окладу, за березень 2011 року в розмірі 30% посадового окладу, за червень 2011 року в розмірі 30% посадового окладу, за липень 2011 року в розмірі 30% посадового окладу, за серпень 2011 року в розмірі 30% посадового окладу, за вересень 2011 року в розмірі 30% посадового окладу, за серпень 2016 року в розмірі 28% посадового окладу, за жовтень 2016 року в розмірі 16% посадового окладу, за листопад 2016 року в розмірі 8% посадового окладу, за липень 2016 року в розмірі 30% посадового окладу, за грудень 2017 року в розмірі 20% посадового окладу, за жовтень 2017 року в розмірі 20% посадового окладу, за вересень 2017 року в розмірі 12% посадового окладу, за серпень 2017 року в розмірі 12% посадового окладу, за липень 2017 року в розмірі 16% посадового окладу, за червень 2017 року в розмірі 8% посадового окладу, за травень 2017 року в розмірі 24% посадового окладу, за квітень 2017 року в розмірі 16% посадового окладу, за березень 2017 року в розмірі 20% посадового окладу, за лютий 2017 року в розмірі 8% посадового окладу, за грудень 2016 року в розмірі 16% посадового окладу.

Що стосується доводів апелянта щодо строку звернення до суду з указаною вимогою, то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

В абзаці 1 ч. 2 вказаної статті встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).

Згідно ст.1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 9 Закону України № 2011-XII обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно ч.1 ст.94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

У рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Таким чином, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці» №1774-VIII, зі змінами та доповненнями від 1 січня 2017 року, за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати» № 95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону Закон №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

У постанові від 21 листопада 2018 року (справа №824/166/15-а) Верховний Суд, аналізуючи норми, зокрема, ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ, п. 33.1 Інструкції, дійшов висновку, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань вважається одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців і входить до його складу.

Аналізуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат.

Таким чином, позивач має право звертатися до суду з позовними вимогами про стягнення грошового забезпечення без обмеження будь-яким строком.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 12 червня 2020 року по справі № 818/1106/16.

З урахуванням наведеного вище наведене, колегія суддів дійшла висновку, що звернення позивача до суду із такими вимогами не обмежується будь-яким строком.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. С. Затолочний
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 27.04.2022.