Справа № 240/8365/21
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2022-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 240/8365/21

адміністративне провадження № К/9901/45673/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача: Мартинюк Н.М.,

суддів: Загороднюка А.Г., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу №240/8365/21

за позовом ОСОБА_1

до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Хмельницький) в особі відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області

про визнання протиправною і скасування постанови,

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року (головуючий суддя: Біла Л.М., судді: Гонтарук В.М., Курко О.П.),

УСТАНОВИВ:

І. Історія справи

У травні 2021 року ОСОБА_1 пред`явила позов до Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Хмельницький) в особі відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області, у якому просила суд:

- визнати протиправною і скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дідківського Андрія Савелійовича від 26 квітня 2021 року про закінчення виконавчого провадження ВП №57009818 з примусового виконання виконавчого листа №806/2004/18, виданого 3 серпня 2018 року.

12 липня 2021 року Житомирський окружний адміністративний суд ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову.

Указане рішення позивачка оскаржила в апеляційному порядку.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 28 вересня 2021 року залишив апеляційну скаргу без руху, оскільки апеляційна скарга була подана з пропуском процесуального строку, а питання про його поновлення скаржниця не поставила. Одночасно з цим, суд запропонував позивачці у строк протягом п`яти днів з дня отримання ухвали усунути недоліки апеляційної скарги, подавши заяву про поновлення строку або вказати інші підстави для його поновлення.

15 листопада 2021 року суд постановив ухвалу про повернення апеляційної скарги на підставі частини другої статті 298 і пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України»).

Це судове рішення мотивоване тим, що копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху двічі надсилалася скаржниці на електронну адресу, вказану в її скарзі, однак вона протягом установленого строку не усунула недоліки цієї скарги.

У касаційній скарзі позивачка просить скасувати ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року, а справу передати на продовження розгляду.

Скаржниця покликається на порушення апеляційним судом норм процесуального закону та помилковість його висновку про належне вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Так, скаржниця заперечує факт отримання нею цієї ухвали. Стверджує, що направлення ухвали про залишення апеляційної скарги на електронну адресу, яка не зареєстрована як офіційна адреса, не може вважатися належним способом вручення їй судового рішення. Зазначає, що ця процесуальна помилка апеляційного суду позбавила її можливості вчасно усунути недоліки апеляційного скарги.

На цій основі скаржниця вважає помилковим висновок суду апеляційної інстанції стосовно наявності правових підстав для повернення апеляційної скарги через неусунення недоліків апеляційної скарги.

Відповідач відзиву на касаційну скаргу не подав, копію ухвали про відкриття касаційного провадження отримав 5 січня 2022 року.

ІІ. Мотиви Верховного Суду

Верховний Суд, переглянувши оскаржуване судове рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить із такого.

У цій справі апеляційний суд залишив без руху апеляційну скаргу через те, що вона була подана після закінчення строку, визначеного статтею 295 КАС України, і позивачка не порушувала питання про поновлення цього строку.

Згідно з листом Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року №240/8365/21/36501/2021 і довідкою, складеною того ж дня секретарем судового засідання, копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від 28 вересня 2021 року була надіслана позивачці на електронну адресу: (а.с. 155).

Ухвала про повернення апеляційної скарги, яка є предметом касаційного перегляду, мотивована тим, що ухвала від 28 вересня 2021 року була надіслана позивачці, проте протягом десятиденного строку остання не усунула недоліків апеляційної скарги.

У касаційній скарзі позивачка стверджує про недотримання апеляційним судом процесуальних правил надіслання копії судового рішення. Вважає, що через це її було позбавлено можливості вчасно виконати вимоги ухвали про залишення скарги без руху.

Отже, спірне питання стосується наявності правових підстав для повернення апеляційної скарги, яка попередня була залишена без руху на підставі ухвали, яка надсилалась на електронну адресу.

У цьому контексті Суд зауважує, що цей спір стосується категорії термінових адміністративних справ, пов`язаних з розглядом проваджень у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби. Згідно з загальним правилом, установленим частиною шостою статті 287 КАС України, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Натомість частиною першою статті 295 КАС України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Своєю чергою, частинами другою-третьою статті 298 КАС України визначено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Водночас за змістом частини другої статті 169 КАС України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Системний і логічний способи тлумачення правових норм свідчать про те, що наданий частиною другою статті 169, частиною третьою статті 298 КАС України строк для усунення недоліків апеляційної скарги пов`язаний зі спливом 10 днів саме з часу вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Тож застосування наслідків, установлених частиною третьою статті 298 та пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України, можливе за умови беззаперечного встановлення та з`ясування апеляційним судом дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Це є визначальним для встановлення факту невиконання вимог вказаної ухвали.

Водночас апеляційна скарга повертається з підстав, передбачених частиною третьою статті 298 КАС України, при настанні двох взаємопов`язаних умов: 1) не усунення недоліків, на які вказав суд; 2) закінчення встановленого судом строку.

Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що надіслання судового рішення на електронну адресу позивачки відбулося у передбачений законом спосіб, а тому початком відліку строку на усунення недоліків апеляційної скарги є день, коли їй була надіслана копія відповідної ухвали.

Цей висновок суду апеляційної інстанції Верховний Суд вважає помилковим.

Насамперед увагу належить звернути на те, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 8 листопада 2018 року у справі «Созонов та інші проти України» зазначив, що загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи. Принцип рівності вимагає, щоб кожній стороні була надана розумна можливість представити свою справу за умов, які не ставлять її в істотно несприятливе становище у порівнянні з іншою стороною. Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що на національні суди покладено обов`язок з`ясувати, чи були повістки або інші судові документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зобов`язані фіксувати таку інформацію в тексті рішення. У разі невручення стороні належним чином судових документів вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні.

Стосовно процесуального закону, то частиною п`ятою статті 251 КАС України передбачено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Натомість частиною шостої статті 251 КАС України встановлено, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відповідно до підпункту 15.1 підпункту 15 пункту 1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.

Згідно з підпунктом 15.15 підпункту 15 пункту 1 зазначеного розділу КАС України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи суд вручає судові рішення в паперовій формі.

У цьому контексті Суд зауважує, що на момент залишення без руху апеляційної скарги (вересень 2021 року) Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система роботу не розпочала.

Як видно з апеляційної скарги, на виконання вимог пункту 3 частини першої статті 296 КАС України позивачкою, серед іншого, була вказана адреса електронної пошти: . Однак при поданні апеляційної скарги, скаржниця не заявляли про необхідність надіслання їй копій судових рішень на електронну пошту.

Апеляційний суд надіслав копію ухвали від 28 вересня 2021 року про залишення апеляційної скарги без руху виключно на електронну адресу.

Водночас матеріали справи не містять повідомлення про доставлення копії ухвали на офіційну електронну адресу позивачки у розумінні пункту 2 частини шостої статті 251 КАС України. Супровідний лист і довідка, які датовані 30 вересня 2021 року і міститься в матеріалах справи (а.с. 155-156), не можуть вважатися належним повідомленням про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу апелянта у розумінні указаної норми закону.

Зрештою матеріали справи не містять доказів направлення цієї ухвали в паперовій формі поштовим відправленням.

На основі цього Суд дійшов висновку, що надіслання апелянту копії ухвали від 28 вересня 2021 року про залишення апеляційної скарги без руху відбулося не у спосіб, встановлений процесуальним законом.

З огляду на вказане, при вирішенні питання про дотримання апелянткою строку на усунення недоліків апеляційної скарги необхідно виходити із дати отримання нею судового рішення, надісланого у порядку та у спосіб, встановлений законом.

Однак суд апеляційної інстанції достовірно не встановив факт отримання такої ухвали апелянткою. Направивши ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху на електронну адресу: , суд апеляційної інстанції не зміг забезпечити її вручення скаржниці, а відтак остання в силу наведених обставин була позбавлена можливості усунути недоліки апеляційної скарги.

Відтак суд апеляційної інстанції порушив вимоги частини п`ятої статті 251 КАС України і підпункту 15.15 підпункту 15 пункту 1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України у частині дотримання порядку направлення копії судового рішення у справі.

Своєю чергою, апеляційний суд передчасно застосував наслідки, визначені частиною другою статті 298 КАС України щодо повернення апеляційної скарги у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

За таких обставин і міркувань Верховний Суд констатує обґрунтованість доводів касаційної скарги стосовно наявності підстав для скасування ухвали суду апеляційної інстанції.

Зважаючи на викладене, Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу належить задовольнити та скасувати оскаржувану ухвалу й направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.

З огляду на результат касаційного розгляду справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року в справі №240/8365/21 скасувати, а справу направити до Сьомого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

……………………………………

……………………………………

……………………………………

Н.М. Мартинюк

А.Г. Загороднюк

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду