Справа № 300/441/22
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2022-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" квітня 2022 р. справа № 300/441/22
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними щодо обмеження в січні 2022 року максимальним розміром пенсії за вислугу років, перерахованої на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, та зобов`язання здійснити з 01.12.2019 перерахунок і виплату пенсії на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України №22/6-3912 від 26.07.2021, в розмірі її фактичного нарахування без обмеження максимальним розміром, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також відповідач, орган пенсійного фонду, орган Пенсійного фонду України, Пенсійний орган, Головне управління ПФУ в області, Управління), в якому ставить просить:
- визнати протиправними дії щодо обмеження в січні 2022 року максимальним розміром пенсії за вислугу років, перерахованої на підставі оновленої довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України №22/6-3912 від 26.07.2021;
- зобов`язати здійснити з 01.12.2019 перерахунок і виплату пенсії на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України №22/6-3912 від 26.07.2021 про розмір грошового забезпечення, в розмірі її фактичного нарахування без обмеження максимальним розміром.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є пенсіонером Міністерства внутрішніх справ України, якій з червня 2004 року отримує пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 за №2262-XII (надалі по тексту також Закон №2262-XII).
На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 у справі №300/3895/20 Департаментом персоналу Міністерства внутрішніх справ України у відношенні до позивача видано довідку №22/6-3912 від 26.07.2021 про розмір грошового забезпечення станом на 19.11.2019.
Надалі, рішенням того ж суду від 19.11.2021 по справі №300/4809/21, поряд з іншим, зобов`язано Управління з 01.12.2019 провести перерахунок пенсії на підставі наданої Департаментом персоналу Міністерства внутрішніх справ України довідки про розмір грошового забезпечення станом на 19.11.2019 (від 26.07.2021 за №22/6-3912) та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням проведених платежів.
Виконуючи рішення суду від 19.11.2021 по справі №300/4809/21, відповідач з січня 2022 року, застосовуючи положення частини 7 статті 43 Закону №2262-XII обмежив пенсію ОСОБА_1 десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Звернення позивача (21.12.2021) до відповідача не дали належного реагування і як наслідок орган пенсійного забезпечення 01.02.2022 відмовив у відновленні виплати пенсії в повному обсязі її нарахування без обмеження максимальним розміром.
Із посиланням на рішення Конституційного Суду України за №7-рп/2016 від 20.12.2016, яким визнано неконституційними частину 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в частині обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність, позивач наполягає на виплаті йому перерахованої пенсії без застосування обмеження максимальним розміром, зважаючи на те, що після 2017 року положення Закону №2262-XII таких обмежень не містять.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.01.2022 відповідно до статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також КАС України) відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с.18-19).
09.03.2022 позивач подав в суд клопотання про долучення протоколу за його пенсійною справою (№00-7586 МВС) про перерахунок пенсії станом на 21.01.2022 (а.с.25)
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву №0900-0802-7/547 від 09.03.2022, який разом із письмовими доказами надійшов на адресу суду 14.03.2022 (а.с.26-29, 30-39). Заперечуючи позовні вимоги представник Головного управління ПФУ в області зазначив, що згідно положень Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу в червні 2004 року, розрахований відповідачем загальний розмір пенсії, обчислений за правилами статті 13 такого Закону, виплачувався в повному обсязі, так як законодавством не було встановлено жодного обмеження.
З часу призначення позивачу пенсії механізм обчислення пільгової вислуги років та відсоткового значення розміру пенсії змінювався неодноразово.
Так, Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VI від 08.07.2011 (надалі по тексту також Закон №3668-VI) встановлено відповідні обмеження, за змістом яких максимальний розмір пенсії призначеної, зокрема, в тому числі на підставі Закону №2262-XII не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" з 01.03.2018 у відношення ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії у зв`язку із введенням в дію нових (підвищених) окладів та інших складових грошового забезпечення військовослужбовців у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб" (надалі по тексту також Постанова №704).
В подальшому, виконуючи рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.11.2021 по справі №300/4809/21 Управлінням в січні 2022 року здійснено з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії позивача відповідно до нової складеної довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 із включенням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення і премії, визначених станом на 19.11.2019.
На виконання такого рішення, за наслідками перерахунку пенсії позивача, загальне пенсійне забезпечення останнього з 20.01.2022 склало 19 340,00 гривень.
У спірному випадку відповідач покликається на положення Закону №3668-VI згідно з яким максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Представник Управління просить застосувати правові висновки сформовані в постанові Верховного Суду від 27.01.2021, у відповідності з якими на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних в статті 2 Закону №3668-VI, серед яких в тому числі Закон №2262-XII, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.
Норма закону про обмеження максимального розміру пенсії на 2019, 2020, 2021 і 2022 роки не визнавалася не конституційною.
Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, вивчивши відзив на позов, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши норми матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та з червня 2006 року отримує пенсію на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", згідно висновку про призначення пенсії за вислугу років від 24.06.2004 і заяви про призначення пенсії від 22.06.2004 (а.с.30, 31).
На підставі поданих до відповідача документів, позивачу згідно із коментованим Законом, в редакції станом на червень 2006 року, виходячи із загальної вислуги 27 років (зворотній бік а.с.31), із урахуванням статусу "інвалід війни 3 групи/при виконанні обов`язків в/с", "1 категорія ЧАЕС (під час служби) інвалід 3 групи" призначена пенсія "за вислугу років" у розмірі 100% грошового забезпечення, свідченням чого, серед іншого, є протокол за пенсійною справою №00-7586 МВС від 22.06.2012 (зворотній бік а.с.33).
Кабінетом Міністрів України 21.02.2018 прийнято Постанову №103.
У березні 2018 року СзППЗ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на виконання вимог постанов Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", та від 11.11.2015 за №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", на ім`я ОСОБА_1 видано довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій №3111/8-18 від 22.03.2018 за нормами, чинними на січень 2016 року, за прирівняною посадою становив в загальному 9 322,98 гривень, в тому числі: посадовий оклад 3 100,00 гривень, оклад за спеціальним званням (підполковник поліції) 2 200,00 гривень, надбавка за стаж служби (вислугу років) 50% 2 650,00 гривень, надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15% 465,00 гривень, премія 10,79% 907,98 гривень (зворотній бік а.с.35).
Керуючись положеннями постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в квітні 2018 року позивачу з 01.05.2018, в тому числі за період з 01.01.2016, проведено перерахунок пенсії відповідно до коментованої довідки СзППЗ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області №3111/8-18, свідченням чого є протокол (розпорядження) перерахунку за пенсійною справою №007586-МВС від 06.04.2018 (зворотній бік а.с.34).
При цьому, відповідач застосував максимальний розмір грошового забезпечення 100%, який відповідає положенням частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", в редакції станом на момент здійснення перерахунку, та відповідно до пункту 23 розділу ІІ Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в України" від 27.03.2014 за №1166-VII (надалі по тексту також Закон №1166-VII).
Згідно із коментованим протоколом за пенсійною справою №007586-МВС від 06.04.2018 пенсія позивача з 01.01.2016 обраховувалась (перерахована) в загальному розмірі 12 242,09 гривень і становила наступні складові:
а) основний розмір 100% грошового забезпечення 9 322,98 гривень;
б) збільшення основного розміру пенсії на 25% 2 330,75 гривень;
в) підвищення та надбавки до пенсії ("інвалід війни 3 групи/при виконанні обов`язків в/с", "1 категорія ЧАЕС (під час служби) інвалід 3 групи"): 435,60 гривень, 284,70 гривень і 50,00 гривень відповідно (а.с.35).
Відомості у довідці №22/6-3912 внесені згідно положень постанови Кабінету Міністрів України №988, станом на 19.11.2019, за прирівняною посадою поліцейського (на день звільнення зі служби) "начальник відділу апарату головного управління Національної поліції", за змістом якої грошове забезпечення, становить всього 21 913,58 гривень та складається з:
- посадового окладу 3 100,00 гривень,
- окладу за спеціальним званням (підполковник поліції) 2 200,00 гривень,
- надбавка за стаж служби в поліції 50% 2 650,00 гривень,
- надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції 64,40% 5 199,30 гривень,
- надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15% 465,00 гривень
- премія 60,96% 8 299,28 гривень (а.с.38).
На виконання коментованого рішення суду від 19.11.2021 по справі №300/4809/21, яке набрало законної сили 21.12.2021, відповідачем з 20.01.2022 здійснено перерахунок пенсії позивача, у зв`язку із чим загальний нарахований розмір пенсії визначений 28 306,88 гривень (зворотній бік а.с.36).
Як свідчить зміст протоколу за пенсійною справою №007586-МВС від 20.01.2022 виплата нарахованої пенсії (28 306,88 гривень) обмежена десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність, станом на січень 2022 року 19 340,00 гривень (а.с.25, зворотній бік а.с.36).
Вважаючи, що відповідач помилково трактує і невірно застосовує частини 7 статті 43 Закону №2262-XII і Закону №3668-VI, покликаючись на рішення Конституційного Суду України за №7-рп/2016 від 20.12.2016, позивач звернувся до Управління із заявою від 08.06.2021, в якій сформував вимогу провести перерахунок його пенсії з 01.12.2019 із урахуванням останньої довідки №22/6-3912 від 26.07.2021 без обмеження її максимальним розміром (а.с.10).
У відповідь відповідач листом від 04.01.2022 повідомив позивача про виконання рішення суду від 19.11.2021 по справі №300/4809/21, внаслідок чого нарахований розмір пенсії перевищив десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, а відтак Управлінням застосовано спірне обмеження максимального розміру пенсії (а.с.11-12).
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови в здійсненні перерахунку пенсії згідно рішення суду по справі №300/4809/21 та оновленої довідки без застосування обмеження (десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність), позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходив з таких мотивів і підстав та норм права.
Положеннями статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
ОСОБА_1 ставить питання про "перерахунок пенсії без обмеження її з 01.12.2019 максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність".
Так, законами України, якими затверджено державний бюджет України на 2019, 2020, 2021 і 2022 роки визначено наступні розміри прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, зокрема, з 01.12.2019 16 380,00 гривень, з 01.07.2020 17 120,00 гривень, з 01.12.2020 17 690,00 гривень, з 01.07.2021 18 540,00 гривень та з 01.12.2021 (в тому числі станом на 20.01.2022) 19 340,00 гривень відповідно.
Наявні у суду протоколи перерахунку пенсії позивача у справі №00-7586 від 20.01.2022 свідчить, що нарахований розмір пенсії ОСОБА_1 внаслідок виконання рішення суду у справі №300/4809/21 становив 28 306,88 гривень (зворотній бік а.с.36).
Таким чином, такий розмір пенсії після перерахунку (з грудня 2019 року) і на момент звернення позивача до суду (січень 2022 року) перевищував значення десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
У спірних правовідносинах, незважаючи на зміст судових рішень у справах №300/3895/20 і №300/4809/21, станом на день подання позову (21.01.2022) і вирішення спору по суті (28.04.2022) ключовим є питання: чи можливо до пенсій, призначених військовослужбовцям і прирівняним до них особам, застосовувати обмеження максимальним розміром, визначеним окремим спеціальним Законом України "Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року №3668-VI?
Так, перевіряючи аргументи позивача про можливість здійснення перерахунку пенсії на підставі довідки Івано-Франківського обласного територіального центром комплектування та соціальної підтримки №22/6-3912 від 26.07.2021 без обмеженням максимальним розміром, суд керуються такими мотивами.
Так, згідно з вимогами статті 43 Закону №2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Частиною 5 цієї ж статті (в редакції від 01.01.2016) передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740,00 гривень.
Надалі, після внесення до статті 43 змін на підставі Закону України №1080-V-ІІІ від 12.04.2016, яким таку статтю доповнено частинами 4 і 5, коментована вище частина отримала порядком номер 7.
Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року у справі №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Пунктом 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України, встановлено, що положення частини 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

В подальшому, приписами Закону України від 6 грудня 2016 року №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (надалі по тексту також Закон №1774-VIII), який набрав чинності 01.01.2017, до другого речення частини 7 статті 43 Закону "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" внесено зміни: слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Представник відповідача, обґрунтовуючи правомірність дій та рішень ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зазначає, що норма закону про обмеження максимального розміру пенсії не визнавалась неконституційною. Натомість, неконституційними визнані зміни до статті 43 Закону №2262-ХІІ, які вносились Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №911-VIII від 24.12.2015 (надалі по тексту також Закон №911-VIII) про обмеження максимального розміру пенсії на 2016 рік. Сама стаття 43 щодо максимального розміру пенсії є чинною та, відповідно, підлягає застосуванню, в тому числі із змінами Закон №1774-VIII.

Надаючи оцінку таким твердженням представника, суд вказує, що частина 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакції змін, внесених Законом №911-VІІІ від 24.12.2015, якою передбачалось обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року у справі №7-рп/2016.

Однак, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач не зауважив, що на момент здійснення органом пенсійного фонду перерахунку пенсії із застосування спірного обмеження 20.01.20212 чинними були та залишаються положення статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року №3668-VI, згідно із якими, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Абзацом 2 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №3668-VI встановлено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

Суд звертає увагу на правову позицію Судова палата для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 24.06.2020, ухваленій по справі №580/234/19 (провадження №К/9901/16845/19), де касаційний суд зазначив, що наведені в пункті 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI норми є спеціальними, оскільки дія їх розповсюджується на окрему групу суб`єктів, яка обумовлена певними особливостями (зокрема, осіб, пенсія яким призначена до набрання чинності цим Законом, в яких розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом тощо.

Верховний Суд зауважив, що з часу набрання чинності Законом №3668-VI він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України.

Відтак, на осіб, яким пенсія призначена (перерахована) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону №3668-VI, в тому числі на підставі Закону України "Про прокуратуру", та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

При цьому, Суд звернув увагу на те, що окрім пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI, обмеження максимального розміру пенсії колишніх працівників прокуратури встановлені також і Законом України "Про прокуратуру" №1697-VII.

В контексті вказаного слід відмітити, що Судова палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду Верховного Суду (головуючий суддя Рибачук А.І.) в постанові від 24.06.2020 (адміністративне провадження №К/9901/16845/19) по справі №580/234/19 (https://reestr.court.gov.ua/Review/90029791) вказала про необхідність застосування спірного у даній справі обмеження, зокрема:

"41. З огляду на викладене, судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду вважає за необхідне зазначити наступне.

Тлумачення пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI в контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії:

1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений Законом № 3668-VI,

2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.

Виокремлення осіб другої вказаної групи, без застосування до них положень пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI, може призвести до здійснення їм подальших перерахунків (підвищень, індексацій, тощо) пенсій з можливим перевищенням встановленого статтею 2 даного Закону обмеження максимального розміру пенсії, що ставить у нерівне становище з пенсіонерами першої виділеної вище групи.

Такий підхід відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" від 06 вересня 2012 року №5207-VI вважається непрямою дискримінацією - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Суд не знаходить у такому різному ставленні правомірної, об`єктивно обґрунтованої мети.

42. При цьому, звертає на себе увагу факт, що норми пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI є лише частиною вказаного нормативно-правового акта, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту "обмеження максимального розміру пенсії" за колом осіб в момент набуття чинності Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VI та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу даного Закону.

Разом з тим, з часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону №3668-VI)".

Враховуючи, що перевищення нарахування у даній справі розміру пенсії мало місце ще з грудня 2019 року, а надалі також з січня 2022 року в результаті проведення перерахунків на виконання рішення суду №300/4809/21, в період дії загальної норми частини 1 статті 2 Закону №3668-VI, до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення вказаної статі, які визначають обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, зазначені положення Закону №3668-VI неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний суд у постанові від 27.01.2021 у справі №344/1326/17 (адміністративне провадження №К/9901/29375/18)."

Надалі, в 21 грудня 2021 року Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду Верховного Суду (головуючий суддя Рибачук А.І.) додатково (щодо прокурорів) підтвердила свою позицію, яка зводиться до наступного (постанова від 21.12.2021 у справі №580/5962/20):

"38. За змістом статті 2 статті 2 Закону №3668-VI (який набрав чинності 1 жовтня 2011 року) максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. "

"40. При цьому абзацом першим пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

41. Абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.

42. На думку колегії суддів, положення пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону №3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень."

"45. З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №589/3997/16-а у подібних правовідносинах та сформувати правовий висновок, відповідно до якого пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом №3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII."

"48. Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 у частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

49. Окрім того, аналізуючи питання правомірності встановлення таких обмежень, необхідно зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо можливості встановлення обмежень розміру соціальних виплат.

50. Так, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26.12.2011 за №20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

51. Окрім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що, неодноразово висловлюючи правову позицію щодо можливості обмеження розміру соціальних виплат, ЄСПЛ, не заперечуючи право держав зменшувати такий розмір, не сформулював правової позиції щодо достатнього розміру таких соціальних виплат, підкреслюючи водночас необхідність забезпечення прозорості, недискримінаційного характеру відповідних змін, не покладення надмірного тягаря на заявників внаслідок такого втручання держави. Така практика свідчить про достатньо широке «поле» для розсуду, яке ЄСПЛ залишає державам у питаннях соціального забезпечення.

52. Наведене свідчить про те, що ЄСПЛ визнає можливість того, що виплати соціального страхування можуть бути зменшені або припинені, однак, розглядаючи питання відповідності таких дій, у кожній конкретній справі ураховує всі відповідні обставини справи і з`ясовує: чи було законним таке втручання, чи переслідувало легітимну мету таке втручання та чи не поклало таке втручання надмірний тягар на особу, якої це стосується.

53. За аналогічних обставин ЄСПЛ не констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа Valkov and Others v. Bulgaria (заява №2033/04); справа Khoniakina v. Georgia (заява №17767/08)).

54. Хоча виплати соціального страхування є «майном» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, однак обмеження максимальним розміром пенсій працівникам прокуратури не може вважатися порушенням їх права володіння цим майном, оскільки такі здійснені державою шляхом введення нових законодавчих положень з метою регулювання політики соціального забезпечення. Встановлені обмеження не є непропорційними та не призводять до порушення сутності пенсійних прав.

55. Водночас розмір пенсії працівників прокуратури, з урахуванням встановлених обмежень максимальною сумою, залишається вищим середньомісячного розміру пенсії в Україні. Тобто, встановлення максимального розміру пенсії для працівників прокуратури не поставило їх у невигідне становище, оскільки їх право на соціальне забезпечення було за ними збережене, вони не були позбавлені своїх засобів для існування і не були піддані ризикові недостатності таких засобів для життя. Тому встановлення максимального розміру пенсії не можна вважати таким, що поклало на працівників прокуратури надмірний чи непропорційний тягар, чи порушило їх право на мирне володіння своїм майном.

56. При цьому таке обмеження не є дискримінаційним, оскільки стосується не лише працівників прокуратури, а й інших категорій пенсіонерів, зокрема поширюється на пенсії, призначені відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення»."

В контексті пункту 56 коментованої постанови Верховного Суду суд касаційної інстанції (в складі всієї спеціалізованої палати, до відання якої віднесена дана категорія публічно правових спорів) наголосив, що обмеження стосуються всіх, в тому числі і військовослужбовців та прирівняних до них осіб - "з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень, визначені Законом №3668-VI".

Надаючи правову оцінку аргументам позивача, викладених у позовній заяві, слід вказати, що суду першої інстанції відомо про постанову Верховного Суду від 16.12.2021 у справі №400/2085/19 (адміністративне провадження №К9901/30340/19), ухвалену за участю суддів Рибачука А.І. (головуючий), Мороз Л.Л., Бучик А.Ю., в якій суд касаційної інстанції визнав протиправним обмеження призначеної пенсії колишнього військовослужбовця (як спеціальної пенсії) максимальним розміром, надаючи оцінку про неможливість застосування у таких правовідносинах положень Закону №3668-VI.

На застосування такої судової практики наполягає позивач.

Водночас, через п`ять календарних днів, ці ж судді: Рибачук А.І., Мороз Л.Л., Бучик А.Ю. (в тому числі судді Коваленко Н.В. і Стародуб О.П., які переглядають постанову суду апеляційної інстанції у справі №300/489/21), в складі суддів всієї Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду Верховного Суду (головуючий той же Рибачук А.І.), ухвалюючи постанову від 21.12.2021 (адміністративне провадження №К/9901/15917/21) у справі №580/5962/20 (https://reestr.court.gov.ua/Review/102170925), в правовідносинах за участю колишніх працівників прокуратури (яким пенсія як і військовослужбовцям призначається на спеціальних умовах) сформовано зовсім інший протилежний останній актуальний висновок у відношенні до дії обмежень, встановлених Законом №3668-VI, зокрема:

- з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень, визначені Законом №3668-VI;

- встановлені обмеження не є непропорційними та не призводять до порушення сутності пенсійних прав;

- розмір пенсії, з урахуванням встановлених обмежень максимальною сумою (10 прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб), залишається вищим середньомісячного розміру пенсії в Україні;

- встановлення максимального розміру пенсії не можна вважати таким, що поклало надмірний чи непропорційний тягар, чи порушило їх право на мирне володіння своїм майном;

- таке обмеження не є дискримінаційним, оскільки стосується не лише працівників прокуратури, а й інших категорій пенсіонерів, зокрема поширюється на пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 (провадження №14-435цс18) у справі №755/10947/17 зазначила, що під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду (http://reestr.court.gov.ua/Review/79834955).

Відтак самою останньою позицією суду касаційної інстанції є постанова ВС від 21.12.2021 у справі №580/5962/20 (а не від 16.12.2021 у справі №400/2085/19), яка розкрила проблематику відсотків при перерахунку пенсії ("нова довідка нові відсотки") так і обмеження максимального розміру пенсії при її перерахунку 10-ма розмірами прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб ("є обґрунтованим втручанням держави").

Хоча позиція сформована Верховним Судом у правовідносинах при перерахунку пенсії колишніх прокурорів/льотчиків цивільної авіації, втім у вказаних постановах надані висновки в принципі із відповіддю на запитання: "чи є обмеження максимального розміру пенсії не пропорційним і дискримінаційним (ні, не є так як держава наділена повноваженнями на встановлення таких обмежень і останні не протрактовані всією Палатою з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Великої Палати Верховного Суду як необґрунтоване втручання)"?

Суди першої інстанції не можуть застосовувати неоднаковий підхід до вирішення принципових питань, зокрема, у відношенні тільки прокурорів, так як і по відношенні до інших "цивільних пенсій" (всіх інших в солідарній системі пенсійного забезпечення) "застосовувати обмеження максимального розміру пенсії", проте щодо колишніх військовослужбовців, міліціонерів та інших прирівняних до них осіб не застосовувати.

У спірному випадку слід також звернув увагу на положення Європейської соціальної хартії 1996 року, яка ратифікована Україною згідно із Законом України №137-V від 14 вересня 2006 року. Вказаним міжнародно-правовим актом передбачено, що держави-сторони зобов`язані вживати заходів для забезпечення рівності між власними громадянами у сфері реалізації прав на соціальний захист, які надаються законодавством про соціальне забезпечення, докладати зусиль для поступового піднесення системи соціального забезпечення на більш високий рівень (стаття 12).

Тобто, утверджуючи та забезпечуючи права осіб на соціальний захист, держава повинна в процесі виконання своїх соціальних обов`язків вживати заходів для забезпечення рівності між пенсіонерами.

Досліджуючи питання, чи мало місце втручання держави у право позивача мирно володіти своїм майном (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) слід відзначити, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі "Суханов та Ільченко проти України" (рішення від 26.06.2014, пункт 35, заяви №68385/10 та №71378/10) Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами.

На переконання суду у даній справі, вимоги позивача не мають достатнього підґрунтя у національному законодавстві, адже як зазначено положення Закону №3668-VI неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування. Більше того, перевищення максимального розміру пенсії настало з 01.12.2019 і до 20.01.2022, тобто під час дії положень коментованого Закону.

З огляду на це, у позивача немає "законних сподівань" на виплату пенсії в розмірі понад десять прожиткових мінімумів, установленими для осіб, які втратили працездатність, які (сподівання) могли б підпадати під дію статті 1 Першого протоколу.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.06.2014 у справі "Великода проти України" (заява №43331/12) Суд розглянув скаргу за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції на припинення виплати заявниці державними органами пенсії у розмірах, встановлених рішенням національного суду від 19.01.2010 після внесення у 2011 році змін до законодавчих актів. Суд дійшов висновку про відсутність втручання у право заявниці на мирне володіння майном внаслідок внесення змін до законодавства щодо зменшення розміру соціальних виплат. Такого висновку Суд дійшов за відсутності доказів того, що ці зміни внесені не у відповідності до законної процедури та за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність у спірних правовідносинах факту втручання держави у право позивача на мирне володіння майном.

Більше того, застосування Верховним Судом такого ж правового регулювання як і щодо спору у даній справі обмеження максимального розміру пенсії військовослужбовцям десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність (в частині правовідносин пенсійного забезпечення, визначеного саме за правилами Закону №2262-ХІІ) здійснено судом касаційної інстанції в постановах:

- від 21.05.2021 у справі №347/2083/16 (https://reestr.court.gov.ua/Review/97074657) адміністративне провадження №К/9901/17628/18 (колегія суддів Єзерова А.А., Берназюк Я.О., Желєзний І.В.);

- від 18.11.2021 у справі №521/20962/16-а (https://reestr.court.gov.ua/Review/101231790) адміністративне провадження №К/9901/29418/18 ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Стародуб О.П.).

Окремо слід відзначити, що посадова особа органів національної поліції за прирівняною із позивачем посадою ("начальник відділу апарату головних управлінь Національної поліції") станом на 19.11.2019, при виконанні свої службових обов`язків і безпосередньої реалізації завдань працівника правоохоронного органу, отримувала грошове забезпечення в розмірі 21 913,58 гривень, в той час як ОСОБА_1 , перебуваючи вже на пенсії, не виконуючи функцій, визначених за органами національної поліції, ставить питання про виплату пенсії в сумі 28 306,88 гривень (в тому числі за період з 01.12.2019), що на 23% більше заробітку діючого працівника.

Суд вважає, що такий стан речей не відповідає меті і завданням Закону України "Про національну поліцію" від 02.07.2015 за №580-VІII і Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 за №2262-XII.

Зважаючи на встановлені обставини і зміст норм матеріального права, які врегульовують правовідносини у даній справі, суд приходить до переконання про безпідставність адміністративного позову в цілому

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає, що враховуючи відмову в задоволенні позову відсутні підстави для стягнення судових витрат на користь ОСОБА_4 .

Відповідачем не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), місце проживання: АДРЕСА_1 .

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.