Справа № 380/865/22
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2022-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року

справа №380/865/22

провадження № П/380/871/22

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чаплик І.Д. розглянув у письмовому провадженні в м.Львові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови -

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (місцезнаходження: 81135, Львівська область, м. Городок, вул. Львівська, 659 А/2 ), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №322220 від 10 листопада 2021 року, прийняту Західним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що підставою застосування адміністративно-господарського штрафу згідно постанови №322220 від 10 листопада 2021 року Західним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки зазначено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм. Проте, на думку позивача, вантаж, який перевозився є подільним та відноситься до категорії сипучих, а відтак, при русі транспортного засобу може створювати штучне накопичення вантажу в одній частині напівпричіпу. Також вважає, що відповідачем не було надано доказів того, що перевірка габаритно-вагового контролю здійснювалась в порядку та на умовах, передбачених чинним законодавством та зазначає, що відповідач неправомірно застосував положення ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 18.01.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, подати відзив на позовну заяву та всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідач 26.04.2022 подав відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтований тим, що під час здійснення габаритно-вагового контролю рейдовою перевіркою було виявлено, що загальна маса транспортного засобу становила 39 650 кг., при нормативно допустимій 40 000 кг.; навантаження на одиничну вісь становило 11 800 кг. при нормативно допустимому 11 000 кг. Також вказує, що відсутність дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством, що є порушенням п .22.5 ПДР. Щодо вимірювальної техніки вказує, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача, здійснювався технічними засобами, що пройшли повірку, мають відповідне свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, у зв`язку з чим є придатними до застосування. Щодо аргументу позивача про відсутність обов`язку отримати дозвіл, відповідач вказує, що згідно з пп.3 п. 1 Порядку №879 транспортні засоби, у яких присутнє перевищення вантажу на одиничну вісь здійснюють перевезення на підставі дозволу про участь у дорожньому русі. Також відповідач зазначає, що у нього відсутній обов`язок додавати копію направлення на проведення рейдової перевірки до матеріалів справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Окрім того наголошує, що позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, РНОКПП: НОМЕР_1 .

Основним видом діяльності позивач за КВЕД є 46.69 оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням.

Автомобіль (сідловий тягач) марки MAN, модель TGX 18.440, д.н.з. НОМЕР_2 , з спеціалізованим напівпричепом SPITZER, модель SF-2737-2P, д.н.з. НОМЕР_3 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвами про державну реєстрацію транспортних засобів, наявними в матеріалах справи.

15.09.2021 під час здійснення рейдової перевірки працівниками Державної служби України з безпеки на транспорті, зокрема, під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу МАN д.н.з. НОМЕР_2 з причіпом, що належить позивачу на праві приватної власності, було виявлено порушення порядку проїзду великовагових/великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування. Перевезення здійснювалось на підставі видаткової накладної №88964 від 15.09.2021, товар, що перевозився Портландцемент ПЦ І-500Р-Н насипом фактичною кількістю у 25 тон.

Відповідно до Акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 301307 від 15.09.2021 представники відповідача виявили порушення, щодо навантаження на одинарну вісь у 11,8 тон при допустимій 11,0 тон, при цьому, загальна маса транспортного засобу становила 39, 650 тон при допустимій у 40,00 тон. У акті також вказано, що виявлено порушення, відповідальність за які передбачена Законом України «Про автомобільний транспорт» абзац 14-1 перевищення встановлених законодавством вагових норм/обмежень від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. Порушено вимоги ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». Також у акті зазначено, що водій з актом ознайомився, від підпису та пояснень відмовився.

15.09.2021 був складений розрахунок №107, відповідно до якого за перевезення вантажу слід було оплатити 31, 20 Євро із призначенням платежу: плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Також відповідно до габаритно-вагового зважування було роздруковано талон №161 номер: НОМЕР_2 та складено акт № 0009377 про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт №0011475 про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів.

Відтак, на підставі вище наведених документів відповідач 10.11.2021 склав постанову №322220 про застосування адміністративно-господарського штрафу, яким наклав на позивача штраф у сумі 8 500 гривень.

Не погодившись з цією постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулює Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі Закон № 2344-ІІІ).

Відповідно до частини сьомої статті 6 Закону № 2344-ІІІ центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед іншого, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до пп. 2, 15 пункту 5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: - здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; - здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Щодо покликань позивача про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Позивач у позові вказує, що «в результаті загальна маса транспортного засобу, напівпричіпу та вантажу, що перевозився, становив 37 560 кг, що підтверджується відповідними документами та відповідає встановленим чинним законодавством України вимогам для перевезення відповідних вантажів. Отже, оскільки габаритно-вагові показники транспортного засобу разом з вантажем не перевищували гранично допустимі показники, для відповідного перевезення не було необхідності отримувати спеціальний дозвіл, необхідний у відповідних випадках». Як вважає позивач, маса транспортного засобу на момент перевезення по видатковій накладній складалась з маси транспортного засобу 7 220 кг, напівпричіпу 5 340 кг та вантажу 25 тон (25 000 кг). Проте відповідно до акту № 301307 загальна маса автомобіля становить 39,65 тон при допустимій 40, 0 тон, а маса на одинарну вісь 11, 80 тон при допустимій 11,0 тон.

Відповідно до абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за, зокрема, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на дату прийняття оскаржуваної постанови становить 8500 грн.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Згідно з п. 4 Правил № 30 рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Документами у справі, а саме актом №301307 від 15.09.2021, актом № 0011475 від 15.09.2021, довідкою №00099377 від 15.09.2021, талоном 161 за номером: НОМЕР_2 від 15.09.2021 підтверджується факт того, що на момент зважування було виявлено порушення не загальної маси транспортного засобу, а навантаження на вісь. Тобто, відповідно до п. 4 Правил №30 позивачу слід було оформити дозвіл на таке перевезення або внести плату за проїзд транспортного засобу.

Щодо посилань позивача на особливості вантажу.

Позивач у позові вказує: «під час здійснення зважування, так і під час надання відповідних пояснень відповідачу під час розгляду справи про притягнення позивача до відповідальності, його представник вказував на особливості вантажу, який перевозився та його природні фізичні характеристики», також зазначає, що портландцемент, є подільним та відноситься до категорії сипучих, окрім того під час перевезення має властивість створювати штучне навантаження на одну або іншу вісь транспортного засобу. Посилається на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2021 №620/6038/20. Відповідач у свою чергу покликається на постанову Верховного Суду від 01.07.2020 №803/50/17.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року №2344-III (далі - Закон №2344-III) визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту Статтею 6 цього Закону встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. Державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. Державний контроль за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів законодавчо регульованої сфери, що визначають організацію перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснює урядовий орган державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті.

Частиною 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII (далі - Закон №3353-XII) передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно зі ст. 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (далі - Правила дорожнього руху), передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Висновок до якого дійшов Верховний Суд полягає у тому, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. За спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли, зокрема, навантаження на строєну вісь перевищує 22т. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків. При цьому, обов`язок отримати дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, а також внести плату за проїзд такого великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування покладається на перевізника. За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Зі встановлених судом першої інстанції обставин випливає, що єдиними факторами, що вплинули на вагу автомобіля, є кількість пального у баку автомобіля, а також можливе зміщення товару під час руху автомобіля.

Тобто, ані позивачем у справі, ані судами попередніх інстанцій під час розгляду справи не спростовано самого факту перевищення транспортним засобом позивача нормативних вагових параметрів, яке полягало у тому, що навантаження на строєну вісь становить 23,2т, при нормативно допустимому 22т.

Суд зазначає, що діюче законодавство України чітко визначає підстави для відповідальності автомобільного перевізника, як то порушення законодавства про автомобільний транспорт. Отже, відсутність у водія при перевезенні вантажів передбачених законодавством документів становить склад господарського правопорушення, за яке до автомобільних перевізників застосовується адміністративно-господарський штраф.

Суд зазначає, що обставини можливого зміщення вантажу, що перевозився належним позивачу автомобілем DAF ТЕ95, державний номерний знак НОМЕР_4 разом з причепом марки Krone, державний номерний знак НОМЕР_5 , а також кількість пального у баку автомобіля є об`єктивною стороною вчиненого позивачем правопорушення, втім ці обставини не спростовують та не можуть спростовувати самого факту його вчинення.

Таким чином, Суд вважає, що суд першої інстанції встановив факт порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт, однак помилково вирішив, що виниклі у спірних правовідносинах об`єктивні обставини є такими, що звільняють позивача як автомобільного перевізника від встановленої законом відповідальності.

Отже, враховуючи викладену позицію Верховного Суду, суд критично оцінює доводи позивача, щодо особливостей сипучого вантажу, адже законодавством чітко передбачено допустиме навантаження на вісь.

Щодо посилань позивача про ненадання відповідачем доказів того, що перевірка габаритно-вагового контролю здійснювалась в порядку та на умовах, передбаченим чинним законодавством.

У позовній заяві позивач вказує, що під час здійснення зважування не було отримано доказів того, що відповідне зважування здійснювалось у відповідності до вимог законодавства України, зокрема відсутнє направлення, яке б підтверджувало факт того, що Відповідач мав повноваження здійснювати габаритно- ваговий контроль 15 вересня 2021 року на тій ділянці дороги, на якій він був здійснений. Посилання на відповідне направлення містить Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 301307 від 15 вересня 2021 року, натомість саме направлення було відсутнє. Крім цього, не було надано для ознайомлення копій підтверджуючих документів, які б підтверджували факт того, що ваги, на яких здійснювалось зважування, відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема є справні, опломбовані та пройшли відповідну чергову повірку.

Відповідач у відзиві надав сертифікат відповідності, виданий ESIT ELEKTRONIK SISTEMLER IMALAT VETICARET LTD.STI, направлення на рейдову перевірку №013735 від 10.09.2021 з 13.09.2021 до 17.09.2021, декларацію про відповідність №78, що в сукупності спростовують доводи позивача.

Щодо посилань позивача про неправомірне застосування положення ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» в діючій редакції під час прийняття оскаржуваної постанови.

Позивач у позовній заяві покликається на те, що прийнятий З червня 2021 року Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю», виклав ст. 60 Закону в новій редакції. Відповідно до прийнятих змін ч. 14-16 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» були викладені в наступній редакції:

«перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;».

Відповідними змінами законодавець передбачив штрафні санкції як за перевезення неподільних, так і за перевезення подільних вантажів.

Відповідно до п. І Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю» цей Закон набирає чинності через три місяці з дня його опублікування, крім пункту 2 цього розділу, який набирає чинності з дня його опублікування.

Вищезгаданий Закон та відповідні зміни до законодавства набули чинності з 1 жовтня 2021 року.

В свою чергу, на момент здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу, а саме 15 вересня 2021 року, діяла інша редакція абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону «Про автомобільний транспорт», відповідно до якої було встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно- господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд вказані посилання оцінює критично виходячи з наступного.

Актом від 15.09.2021 №301307 чітко передбачено «… у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевищення встановлених законодавством вагових норм/обмежень від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу», що дослівно відповідає нормі, яка була чинна станом на складання акту, а відтак постанова №322220 від 10.11.2021 відповідає законодавству.

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги є необґрунтованими, а відтак слід відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати покласти на позивача відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №322220 від 10 листопада 2021 року відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п15.5 п.5 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Чаплик І.Д.