Справа № 760/15594/21
Суддя: Зуєвич Л. Л.
Дата ухвалення: 2022-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/505/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі головуючого судді - Зуєвич Л.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ; адреса представника: АДРЕСА_3 ) до інспектора Управління патрульної поліції міста Києва Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Малахова Олександра Ігоровича /далі - Інспектор патрульної поліції Малахов О.І./ (адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9), Управління патрульної поліції міста Києва Департаменту патрульної поліції (адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9), Департаменту патрульної поліції /далі - Департамент/ (; адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

14.06.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 09.06.2021, за підписом представника позивача - адвоката Хитрого М.В. (діє на підставі ордеру), в якому позивач просить скасувати постанову ЕАН № 4287894 від 01.06.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на позивача ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), інспектором патрульної поліції Малаховим О.І.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 18.06.2021 вказаний позов прийнято до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін (письмовому провадженні).

Клопотань від позивача та відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надійшло.

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України /далі - КАС України/).

Доводи позову

В позові, зокрема, вказується, що 01.06.2021 відносно ОСОБА_1 (позивач), інспектором патрульної Малаховим О.І. була винесена постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАН № 4287894.

Відповідно до винесеної постанови, позивач визначена винною у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП України. Як зазначено в постанові, позивач керувала ТЗ BMW днз НОМЕР_1 на іноземній реєстрації та була зупинена згідно пункту 10 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», та під час перевірки документів відмовилась пред`явити документи а саме п/в до повного ознайомлення щоб зафіксувати дані які там вказано. Чим порушила п. 2.4. а. ПДР - керування т/з особою, яка не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на т/з, а у випадках передбачених законодавством, ліцензійної карти на т/з, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних т/з.

З зазначеною постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною, необгрунтованою, такою, що не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів, з порушенням вимог чинного законодавства.

Так, вказується, що під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, позивачем було виявлено бажання про залучення захисника, повідомила інспектора що адвокат повинен прибути на місце вчинення адміністративного правопорушення, але запізнюється у зв`язку з заторами, проте відповідачем було проігнороване дане клопотання та запропоновано користуватися консультацією захисника через засоби зв`язку.

Також в позові зазначається, що позивачу не було роз`яснено його права та відхилено клопотання про надання можливості скористатися правничою професійною правовою допомогою адвоката при розгляді справи, чим порушено його права.

Так, вказується, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення не роз`яснено позивачу права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268, 289 КУпАП.

Крім того, в позові звертається увага на те, що відповідач повідомив позивачу підставу зупинки транспортного засобу, а саме, п. 10 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію України», якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту. Проте, відповідачем не повідомлено позивача, що зупинення транспортного засобу було обумовлено недотриманням позивачем вимог ПДР України, що, відповідно, свідчить про безпідставність вимог відповідача пред`явити для перевірки документи.

Отже, на думку позивача, відповідач протиправно притягнув позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП, у зв`язку із відсутністю підстав для зупинки транспортного засобу та витребування у позивача посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, оскільки відсутні докази, що особа порушила Правила дорожнього руху, як це передбачено п. 10 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію".

Крім того, позивач зазначає, що твердження відповідача, які зафіксовані в постанові є незаконними та надуманими, адже позивачем було надано на вимогу поліцейського посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, з яким інспектор був ознайомлений.

Звертає увагу, що відповідачем до початку розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення в усній формі надано відповідь на запитання позивача чи ознайомився інспектор з посвідченням на право керування транспортним засобом відповідної категорії, що «ознайомився не з першого разу». Таким чином, на думку позивача, відповідач визнав факт пред`явлення позивачем для перевірки відповідних документів на право керування таким транспортним засобом.

Також, в позові зауважується, що факт надання позивачем посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії підтверджено у самій постанові, відповідно до якої у графі 3 зазначено серія та номер посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії ВХР130436.

Щодо правової позиції відповідачів

23.02.2022 від Департаменту надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказується, що твердження позивача не відповідають дійсності, а позовні вимоги є безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.

Зазначається, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4287894 від 01.06.2021, місті Київ, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «BMW», номерний знак НОМЕР_2 , на законну вимогу, не пред`явила для ознайомлення посвідчення водія, чим порушила п. 2.4 (а) правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) за що передбачена адміністративна відповідальність, згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП, внаслідок чого відповідачем винесена вказана постанова, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення на штрафу в сумі 425,00 грн.

Зауважується, що доказами на підтвердження вини позивача є відеозапис, здійснений за допомогою нагрудної відеокамери інспектора АА 00153, який вказаний як додаток до оскаржуваної постанови.

Звертає увагу на те, що у позовній заяві, позивач не заперечує, що вона відмовилась пред`явити для перевірки посвідчення водія, поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, таким чином, на думку відповідача, позивач визнає скоєне правопорушення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 01.06.2021 о 14:10 інспектором патрульної поліції Малаховим О.І. складено постанову серії ЕАН № 4287894 (а.с. 10-11) за змістом якої по просп.. Броварському, 16А, м. Київ, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «BMW», номерний знак НОМЕР_2 на іноземній реєстрації була зупинена згідно пункту 10 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», та під час перевірки документів відмовилась пред`явити документи а саме п/в до повного ознайомлення щоб зафіксувати дані які там вказано, чим порушила п.2.4.а. ПДР - керування т/з особою, яка не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на т/з, а у випадках передбачених законодавством, ліцензійної карти на т/з, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних т/з.

У зв`язку з зазначеним в порядку ч. 1 ст. 126 КУпАП позивача притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення на штрафу в сумі 425,00 грн.

В графі 7 постанови «До постанови додаються» вказано: «відео с камери АА 00153».

Відповідне відео додано відповідачем до відзиву та оглянуто судом.

З переглянуто відео вбачається, що позивач була зупинена інспектором поліції 01.06.2021 о 13:06, на вимогу пред`явити посвідчення водія відповідний документ пред`явила не випускаючи з рук, у зв`язку з чим інспектором зроблено позивачу ряд зауважень які зводились до того, що посвідчення водія має пред`являтись саме «до повного ознайомлення щоб зафіксувати дані які там вказано» та процитовано вимоги закону в частині порядку пред`явлення документів.

З наданого відео вбачається, що щонайменше о 13:20 позивачка пред`явила посвідчення водія в такій формі, що інспектор поліції зміг зафіксувати дані які там вказано.

Крім того, з відео вбачається, що о 13:25 позивачці роз`яснювались її права та обов`язки, роз`яснювалось право на правову допомогу та надавався час та можливість для залучення адвоката для розгляду справи.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 2.4 (а) Правил дорожнього руху (далі - ПДР) на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З викладеного вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

При цьому, ст. 62 Конституції України регламентує, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Визначення доказів в справі про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований ст. 251 КУпАП, а саме: доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В постанові Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17, яка відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, також звертається увага на те, що обов`язок доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача в даній категорій справ, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладений на відповідача, - суб`єкта владних повноважень.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Так, з оглянутого судом відео з камери АА 00153, що є додатком до оскарженої постанови, вбачається, що позивачка фактично одразу пред`явила водійське посвідчення, проте далі сталась певна конфліктна ситуація суть якої зводилась до того, що форма пред`явлення позивачем документа, на думку інспектора поліції, не відповідала формулюванню «до повного ознайомлення щоб зафіксувати дані які там вказано».

Разом з тим, наданим відео зафіксовано, що дана ситуація на момент складання оскарженої постанови була вичерпана повним виконанням у формі, яка відповідала всім встановленим вимогам (щонайменше через 16 хв після пред`явлення первинної вимоги).

Отже, суд в даній конкретній справі не вбачає наявності об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки позивач мала при собі та пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Враховуючи наведене суд вбачає підстави для скасування оскарженої постанови ЕАН № 4287894 від 01.06.2021.

Водночас, належним відповідачем в даній категорії справ є саме Департамент патрульної поліції.

Так, як зазначено у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 742/2298/17 від 17.09.2020 належним відповідачем у справах про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення є орган який таке стягнення застосував, а не конкретна посадова особа вказаного органу.

На підставі наведеного інспектор патрульної поліції Малахов О.І. є неналежним відповідачем у даній справі, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в частині належного відповідача.

Висновок суду

Скасувати постанову серії постанову ЕАН № 4287894 від 01.06.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Щодо судового збору

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, з урахуванням задоволення позову на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судовий збір у розмірі 454,00 грн, сплачений позивачем при зверненні до суду (а.с. 1).

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 257, 269, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 251, 256, 268, 276, 287-289, 293 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції міста Києва Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Малахова Олександра Ігоровича, Управління патрульної поліції міста Києва Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, - задовольнити в частині належного відповідача - Департаменту патрульної поліції.

Скасувати постанову серії ЕАН № 4287894 від 01.06.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складену щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції ((; адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ) 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л. Л. Зуєвич