Справа № 400/1198/21
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2022-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 400/1198/21

адміністративне провадження № К/990/6771/22

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу Миколаївської міської ради на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2022 року

у справі №400/1198/21 за позовом депутата Миколаївської міської ради Миколаївського району Миколаївської області ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання протиправним та скасування частини 2 пункту 2 статті 17 Регламенту Миколаївської міської ради VIII скликання,

УСТАНОВИВ:

21 лютого 2022 року до касаційного суду надійшла скарга Миколаївської міської ради.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту четвертого частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, у тексті касаційної скарги заявник указує, що підставами касаційного оскарження судових рішень у справі №400/1198/21 є пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Щодо посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України Суд зазначає таке.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

При цьому, варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.

Обґрунтовуючи посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник зазначає про неврахування судами правових висновків Верховного Суду, сформованих у справі №803/413/18 згідно якого депутат ради законодавчо не наділений правом здійснювати представництво інтересів територіальної громади в судах.

Проте застосовність висновків Верховного Суду повинна здійснюватися через призму норми права, яка діє у часі та впливає на врегулювання спірних правовідносин, а відповідно і вирішення спору.

Так, зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що норми частини 2 пункту 2 статті 17 Регламенту Миколаївської міської ради VIII скликання безпосередньо порушують права позивача, як депутата, а саме позбавили його можливості обирати та бути обраним заступником або секретарем постійної комісії. Крім того, Миколаївська міська рада діяла поза межами повноважень, встановлених нормами статей 26, 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР.

Натомість висновки у справі №803/413/18, на які заявник послався як на приклад правильного застосування норм матеріального права, стосувалися правовідносин, що виникли внаслідок прийняття оскаржуваного рішення, яким Міськрада надала ТОВ «Житловий квартал» на умовах оренди земельну ділянку для будівництва та обслуговування нежитлових приміщень строком на 10 років з дати укладення договору оренди землі. Міськрада не здійснювала владних управлінських функцій і виступала в цих відносинах не як суб`єкт владних повноважень, а лише як рівноправний учасник земельних відносин і власник землі.

Заявником не наведено аргументів подібності правовідносин у справі, рішення у якій ним оскаржуються до правовідносин у справі, у якій Верховним Судом сформовано висновки щодо застосування норм права, а також не сформовано чіткого переліку норм права, висновку Верховного Суду щодо застосування яких не ураховано судами попередніх інстанцій.

З огляду на викладене, Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Щодо посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України Суд зазначає таке.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише посилання на такий підпункт, необхідно указати конкретну норму права щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, підстави необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

Так, у тексті касаційної скарги указано про відсутність висновку Верховного Суду щодо можливості визначити порядок організації роботи постійної комісії шляхом врегулювання питання обрання заступника та секретаря комісії рішенням ради у випадку невизначеності самої комісії на першому засіданні в питанні обрання заступника та секретаря - частини друга та п`ятнадцята статті 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Аналізуючи доводи касаційної скарги в цій частині, Судом установлено, що заявником не викладено у чому полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій положень частин другої та п`ятнадцятої статті 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Аргументи скарги в цій частині зводяться до доводів відповідача про те, що оскаржуване позивачем положення абзацу 2 частини другої статті 17 Регламенту є результатом використання відповідачем свого права, передбаченого статтею 6 Європейської хартії місцевого самоврядування, частиною п`ятнадцятою статті 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на визначення порядку організації роботи комісії як свого підзвітного органу.

З огляду на викладене, Суд вважає необґунтованим посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

Інші аргументи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, переоцінки доказів, з посиланням на неповне з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій. Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а відповідач обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.

У контексті наведеного слід зауважити, що з урахуванням внесених до КАС України змін, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

За таких обставин, касаційна скарга Миколаївської міської ради підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у справі №400/1198/21.

Одночасно Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо буде усунуто обставини, які зумовили її повернення.

Ураховуючи викладене та керуючись статтею 328, 330, 332 КАС України Суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Миколаївської міської ради на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у справі №400/1198/21 - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко

Суддя Верховного Суду