Справа № 320/5294/20
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2022-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2022 року м. Київ справа №320/5294/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України у Київській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Державної податкової служби України у Київській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання позивачу податкової знижки за наслідками 2019 року;

- зобов`язати відповідача підготувати висновок про повернення суми надміру сплаченого податку з доходів фізичних осіб за 2019 року у розмірі 37 544 грн. 36 коп. на користь позивача та надати цей висновок для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач безпідставно дійшов висновку про відсутність у позивача права на включення до податкової знижки частини суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом у зв`язку з тим, що реєстрація його місця проживання є іншою, ніж адреса, за якою знаходиться квартира, що є предметом іпотечного кредитування. Також зазначив, що ним було подано до управління відповідача докази, які підтверджують місце його основного проживання у 2019 році. Подана податкова декларація із зазначенням суми, що підлягає поверненню з бюджету, є умовою для здійснення повернення надмірно сплаченої суми грошового зобов`язання та підставою для підготовки відповідачем висновку про повернення 37 544 грн. 36 коп. з відповідного бюджету та подання його для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26 червня 2020 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання.

17 липня 2020 р. від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позову не визнав, у його задоволенні просив відмовити. Стверджує, що відповідно до картки платника податків позивач перебуває на обліку ДПІ в Оболонському районі ГУ ДПС у м. Києві. У зв`язку з тим, що позивач не перебуває на обліку в Києво-Святошинському управлінні ГУ ДПС у Київській області в наданні податкової знижки за підсумками 2019 р. відмовлено.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Артемівським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області 21 вересня 1996 р. Відповідно до паспорта громадянина України позивач зареєстрований за наступною адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії посвідчення учасника бойових дій від 29 квітня 1998 р. позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Згідно з довідкою УСЗН від 13 лютого 2019 р. № 3244- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивач є внутрішньо переміщеною особою та фактично проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_2 .

18 грудня 2018 р. між Акціонерним товариством Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (далі - Кредитор) та позивачем (далі позичальник) укладено договір про іпотечний кредит № LGJWGB/1.

Відповідно до п. 1.1 розділу 1 цього договору кредитор зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 591 360 грн. у вигляді не відновлювальної кредитної лінії на цілі придбання нерухомості та сплати страхових платежів, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором, у тому числі відсотки за користування кредитом в строки, визначені цим договором у наступному розмірі: 17,9 % річних розмір реальної відсоткової ставки за користування кредитом, що встановлений кредитором з дня підписання договору та діє протягом усього часу кредиту, окрім випадків встановлених цим Договором.

Згідно з вимогами п. 1.2 розділу 2 цього договору позичальник зобов`язується повернути кредиторі відповідно до умов цього договору кредит не пізніше 18 грудня 2026 р. Кредит надається на придбання об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, 18 грудня 2018 р. між ОСОБА_2 (далі продавець) та позивачем (далі покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири, який зареєстрований приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області та зареєстрований в реєстрі за № 688.

Відповідно до п. 1 договору купівлі-продажу квартири, продавець передає (продає), а покупець приймає (купує) у власність квартиру АДРЕСА_3 ( надалі за текстом квартира) та сплачує за неї грошову суму, зазначену в п. 4 даного договору.

Згідно з вимогами п. 4 договору купівлі-продажу квартири продаж вищезазначеної квартири за домовленістю сторін вчиняється за 770 000 грн. 00 коп., які покупець зобов`язується сплатити продавцю протягом 1 банківського дня з моменту укладання цього договору, шляхом перерахунку грошових коштів на картковий рахунок продавця, відкритий в АТ КБ «Приватбанк». Зарахування коштів на даний рахунок є фактом отримання грошових коштів продавцем від покупця за вказану квартиру. Сторони за цим договором свідчать, що ціна продажу відчужуваної квартири є реальною.

З метою реалізувати право на податкову знижку, позивачем було подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2019 рік, в якій задекларовано суму податку, на яку зменшуються податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у зв`язку з використанням права на податкову знижку в сумі 37 544 грн. 36 коп.

Позивачем на підтвердження понесених витрат, що вказані у податковій декларації надано: дані ЦБ Державного реєстру фізичних осіб щодо отримання доходів ОСОБА_1 ; податкова декларація про майновий стан і доходи за 2019 р., реєстраційний № 22444; копія договору про іпотечний кредит № LGJWGB від 18 грудня 2018 р. укладеного між позивачем та АТ КБ «ПРИВАТБАНК»; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки; технічний паспорт на квартиру за адресою АДРЕСА_2 ; меморіальні ордери про сплату процентів АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за 2019 р. у сумі 90 079 грн. 80 коп.; копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера платника податків від 1 червня 2017 р. на ОСОБА_1 , яка видана Оболонським районом ГУ ДФС в м. Києві; копія паспорта громадянина ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 ; довідка про отримані доходи та сплачені податки за 2019 р., видана ФОП ОСОБА_3 № К-27/01 від 27 січня 2020 р.; копія довідки від 13 лютого 2019 р. № 3244- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на ОСОБА_1 , видана УПСЗН Києво-Святошинським районом.

Листом відповідача від 13 березня 2020 р. №8813/13/10-36-54-05 позивача повідомлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України (серії НОМЕР_1 ) основним місцем проживання позивача визначено: АДРЕСА_1 відсутні законодавчі підстави для включення до податкової знижки у зменшення оподаткованого доходу позивача частини у вигляді суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом за підсумками 2019 року.

Крім того, 12 червня 2020 р. контролюючим органом проведено перевірку, за результатом якої складено Акт про результати камеральної перевірки показників податкової декларації про майновий стан і доходи фізичної особи поданої ОСОБА_1 за 2019 р.

Відповідно до висновку, яка викладена в цьому акті перевірки, контролюючий органа зазначив, що відповідно до копії паспорта громадянина України основним місцем проживання позивача визначено: АДРЕСА_1 відсутні законодавчі підстави для включення податкової знижки у зменшення оподаткованого доходу позивача витрат у вигляді частини суми процентів а користування іпотечним житловим кредитом за підсумками 2019 року в сумі 90 079 грн. 80 коп. та як адреса реєстрації проживання не відповідає вимогам п. 175.1 ст. 175 ПК України.

Не погоджуючись з відмовою, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Відповідно до вимог п.п.14.1.87 п. 14.1 ст. 14 ПК України іпотечний житловий кредит - фінансовий кредит, що надається фізичній особі банківською чи іншою фінансовою установою відповідно до закону строком не менш як на п`ять повних календарних років для фінансування витрат, пов`язаних з придбанням квартири (кімнати) чи житлового будинку (його частини) або будівництвом житлового будинку (його частини), що надаються у власність позичальника, з прийняттям кредитором такого житла (землі, що знаходиться під таким житловим будинком, у тому числі присадибної ділянки) у заставу.

При цьому, механізм та правила реалізації права платника податку на податкову знижку визначаються ПК України.

У силу п.п.14.1.170 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова знижка для фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, - документально підтверджена сума (вартість) витрат платника податку - резидента у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року, на яку дозволяється зменшення його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року у вигляді заробітної плати, у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до вимог п.п.166.1.1 п. 166.1 ст. 166 ПК України до податкової знижки включаються фактично здійснені протягом звітного податкового року платником податку витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і особу, яка звертається за податковою знижкою (їх покупця (отримувача), а також копіями договорів за їх наявності, в яких обов`язково повинно бути відображено вартість таких товарів (робіт, послуг) і строк оплати за такі товари (роботи, послуги);

Підпунктом 166.1.2 п. 166.1 ст. 166 ПК України встановлено, що підстави для нарахування податкової знижки із зазначенням конкретних сум відображаються платником податку у річній податковій декларації, яка подається по 31 грудня включно наступного за звітним податкового року.

До податкової знижки включаються фактично здійснені протягом звітного податкового року платником податку витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, копіями договорів, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і їх покупця (отримувача) (п.п.166.2.1 п. 166.1ст. 166 ПК України).

Згідно з вимогами п.п.166.3.1 п. 166.3 ст. 166 ПК України платник податку має право включити до податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу платника податку за наслідками звітного податкового року, частину суми процентів, сплачених таким платником податку за користування іпотечним житловим кредитом протягом звітного податкового року, що визначається відповідно до ст. 175 цього Кодексу.

Таким чином, нормами ПК України врегульовані питання надання платнику податкової знижки під час користування ним іпотечним житловим кредитом.

Суд не погоджується з висновком контролюючого органу, що відповідно до копії паспорта громадянина України основним місцем проживання позивача визначено: АДРЕСА_1 відсутні законодавчі підстави для включення податкової знижки у зменшення оподаткованого доходу позивача витрат у вигляді частини суми процентів а користування іпотечним житловим кредитом за підсумками 2019 року в сумі 90 079 грн. 80 коп. та як адреса реєстрації проживання не відповідає вимогам п. 175.1 ст. 175 ПК України, з огляду на наступне.

Суд зазначає, що відповідно до преамбули Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 р. № 1706-VII цей Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб (далі Закон № 1706-VII).

Так, згідно з вимогами частиною 1 статті 1 Закону № 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Частиною 1 статті 4 Закону № 1706-VII визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (частина 2 статті 4 вказаної статті).

Так, відповідно до довідки органу Управління соціального захисту населення від 13 лютого 2019 р. № 3244- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, позивач є внутрішньо переміщеною особою. Відповідно до зазначеної довідки фактичним місцем проживання/перебування позивача є АДРЕСА_2 .

Частиною 1 статті 5 Закону № 1706-VII встановлено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Судом встановлено, що в редакції статті 5 Закону № 1706-VII (що діяла до 13 січня 2016 р.) містилась частина 2, відповідно до якої територіальний підрозділ центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), проставляє у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відмітку про реєстрацію місця проживання, в якій зазначається: 1) адреса фактичного проживання, за якою внутрішньо переміщеній особі може бути вручено офіційну кореспонденцію (місце фактичного проживання); або 2) адреса структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення; або 3) адреса територіального підрозділу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції).

При цьому відмітка про реєстрацію місця проживання внутрішньо переміщеної особи не вноситься до її паспортного документа.

У подальшому зміст частини 2 статті 5 був змінений і видалено абзац 2, яким встановлювалось, що відмітка про реєстрацію місця проживання внутрішньо переміщеної особи не вноситься до її паспортного документа.

Проте, законодавцем змінюючи частину 2 статті 5 вказаного закону, не внесено у жодний Закон України, положень, які б зобов`язували внутрішньо переміщену особу вносити до свого паспорту відмітку про реєстрацію місця проживання.

Крім того, статтею 14 Закону № 1706-VII встановлено, що внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що документом який посвідчує місце реєстрації внутрішньо переміщені особи є довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Також відповідно до чинного законодавства на момент подання позивачем податкової декларації про майновий стан і доходи, норм які б зобов`язували позивача вносити у паспорт відомості про місце своєї реєстрації не було.

Відповідно до частини 1 статті 19 конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Крім того, відповідно до вимог частини 2 Закону № 1706-VII закони та інші нормативно-правові акти України діють в частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, позивач не внісши у паспорт інформацію про місце реєстрації відповідно до даних довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не порушив норм діючого законодавства, у зв`язку з чим, не може бути обмежений в праві на отримання податкової знижки.

Суд зазначає, що з аналізу частини 3 пункту 175.1 статті 175 Податкового кодексу України вбачається, що даною нормою не передбачено, що місце проживання платника податків за адресою іпотечного житла повинно підтверджуватись виключно відміткою в паспортному документі.

Згідно з пунктом 175.1 статті 175 Податкового кодексу України платник податку - резидент має право включити до податкової знижки частину суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом, наданим позичальнику в національній або іноземній валютах, фактично сплачених протягом звітного податкового року. Таке право виникає в разі якщо за рахунок іпотечного житлового кредиту будується чи купується житловий будинок (квартира, кімната), визначений платником податку як основне місце його проживання, зокрема згідно з позначкою в паспорті про реєстрацію за місцезнаходженням такого житла.

Таким чином, Податковим кодексом України визначено позначку в паспорті про реєстрацію як один із можливих, але не виключний спосіб підтвердження основного місця проживання платника податку.

Відсутність реєстрації місця проживання за адресою, за якою знаходиться квартира, що була предметом іпотечного кредитування, не може бути підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит, оскільки законодавство пов`язує право на використання податкової пільги у вигляді права на податкову знижку з частини фактично сплачених протягом звітного податкового року сум процентів за іпотечним житловим кредитом з такою умовою, як визначення платником податку самостійно житлового будинку (квартири, кімнати), що будується чи придбавається, як основне місце його проживання.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі № 810/366/15 (провадження № К/9901/6519/18).

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що законодавцем не встановлено необхідності підтвердження місця проживання виключно відміткою в паспортному документі, а лише зазначено один зі способів підтвердження місця проживання.

Ураховуючи той факт, що позивач є внутрішньо переміщеною особою права, свободи та законні інтереси якої, поміж інших нормативно правових актів регулюються спеціальним Законом № 1706-VII та відповідно до положень якого факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону, суд дійшов висновку, що вказана довідка є документом яким підтверджується основне місце проживання позивача.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до вимог підпункту 166.2.1 пункту 166.2 статті 166 Податкового кодексу України до податкової знижки включаються фактично здійснені протягом звітного податкового року платником податку витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, копіями договорів, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і їх покупця (отримувача). У зазначених документах обов`язково повинно бути відображено вартість таких товарів (робіт, послуг) і строк їх продажу (виконання, надання).

Позивачем на підтвердження понесених витрат, що вказані у податковій декларації надано: дані ЦБ Державного реєстру фізичних осіб щодо отримання доходів ОСОБА_1 ; податкова декларація про майновий стан і доходи за 2019 р., реєстраційний № 22444; копія договору про іпотечний кредит № LGJWGB від 18 грудня 2018 р. укладеного між позивачем та АТ КБ «ПРИВАТБАНК»; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки; технічний паспорт на квартиру за адресою АДРЕСА_2 ; меморіальні ордери про сплату процентів АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за 2019 р. у сумі 90 079 грн. 80 коп.; копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера платника податків від 1 червня 2017 р. на ОСОБА_1 видана Оболонським районом ГУ ДФС в м. Києві; копія паспорта громадянина ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 ; довідка про отримані доходи та сплачені податки за 2019 р., видана ФОП ОСОБА_3 № К-27/01 від 27 січня 2020 р.; копія довідки від 13 лютого 2019 р. № 3244- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на ОСОБА_1 видана УПСЗН Києво-Святошинським районом.

Відповідно до вимог пункту 179.1 статті 179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу. (зокрема, у випадку застосування права на податкову знижку).

В силу норми п. 179.8 ст. 179 ПК України сума, що має бути повернена платнику податку, зараховується на його банківський рахунок, відкритий у будь-якому комерційному банку, або надсилається поштовим переказом на адресу, зазначену в декларації, протягом 60 календарних днів після надходження такої податкової декларації.

Згідно з пунктом 43.5 статті 43 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Отже, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач правомірно скористався своїм правом на отримання податкової знижки, яке підтверджується документальними доказами сплати ним частини процентів за іпотечним кредитом, отриманим на придбання квартири, яка в подальшому визначена позивачем як основне місце проживання, проте, відповідачем безпідставно не проведено перерахунок за загальним річним оподаткованим доходом позивача згідно до поданої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік (з урахуванням знижки передбаченої статтею 175 Податкового кодексу України).

Суд також бере до уваги, що обставини справи, які є предметом дослідження, виникли до уведення в Україні в лютому 2022 р. надзвичайного та воєнного стану, а прийняті рішення, дії чи бездіяльність відповідача не пов`язані із уведенням воєнного стану.

Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що відповідачем вчинено бездіяльність, яка полягала у не наданні позивачу податкової знижки за наслідками 2019 року, отже порушено права позивача та не дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 2 КАС України.

Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем. Наведене свідчить, що дії відповідача були протиправними. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Оскільки позивач є звільненим від сплати судового збору, то підстави для вирішення питання щодо судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Київській області щодо ненадання ОСОБА_1 податкової знижки за наслідками 2019 року.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Київській області підготувати висновок про повернення суми надміру сплаченого податку з доходів фізичних осіб за 2019 року у розмірі 37 544 грн. 36 коп. на користь ОСОБА_1 та надати цей висновок для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач Головне управління Державної податкової служби у Київській області, адреса: вул. Народного Ополчення, 5а, м. Київ, 03151, код ЄДРПОУ - 43141377.

Суддя Журавель В.О.

Дата складення рішення суду 29 квітня 2022 року