Справа № 260/800/22
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2022-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 квітня 2022 року м. Ужгород№ 260/800/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гебеш С.А.

при секретарі судових засідань - Романець Е.М.

та осіб, які беруть участь у справі:

позивач - не звернулася;

представник позивача - Гангур Л.М.

представник відповідача - Ващук А.С,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області про визнання рішення протиправним та скасування рішення, а саме:

1. визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області № 615 від 28 грудня 2021 року;

2. зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області виплатити ОСОБА_1 всі незаконно утримані суми пенсії на підставі вказаного рішення про відрахування з її пенсії станом на момент набрання законної сили рішенням суду у даній справі;

3. зупинити дію рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області № 615 від 28 грудня 2021 року "Про утримання надміру виплачених сум пенсій" до набрання законної сили рішенням суду у даній справі;

4. стягнути з відповідача на користь позивача всі судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 лютого 2022 року нею було отримано лист Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області про те, що з її пенсії буде стягнуто 20% щомісячно з лютого 2022 року до утримання 61341,70 грн. переплати пенсії, у зв`язку з невчасним повідомленням про працевлаштування на посаду, яка дає право на пенсію за вислугу років виникла переплата пенсії за період з 01.07.2021 року по 30.11.2021 року. Однак, позивач не погоджується з вказаним рішенням та зазначає, що вчасно, а саме 24.09.2021 року повідомила відповідача про офіційне працевлаштування, через особистий кабінет на офіційному веб сайті ПФУ з використанням власного електронного підпису. З вказаних підстав позивач просив суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд.

Вказаною ухвалою запропоновано відповідачу у 15-денний строк подати суду відзив на позовну заяву, однак у вказаний судом строк відзив не подано (такий подано лише 19.04.2022 року).

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд позов задоволити з мотивів наведених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, подові суду письмові пояснення. Заперечуючи проти позову вказав на те, що позивач дійсно звернулася через веб-портал ПФУ для повідомлення змін у своєму статусі, однак не дотрималася відповідної процедури, яка була їй повідомлена листом від 29.09.2021 року. В подальшому було виявлено, що позивачка не надала своєчасно інформацію про працевлаштування на посаду, яка дає право на вислугу років. В зв`язку із чим, ГУ ПФУ в Закарпатській області було винесено рішення про утримання надміру виплачених сум від 28 грудня № 615 у розмірі 61341,70 грн. за період з 01.07.2021 року по 30.11.2021 року та листом від 30 грудня 2021 року позивача повідомлено про винесене рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі - ПОзтвач) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області, як одержувачка пенсії за вислугу років як працівник органів прокуратури на підставі Закону України "Про прокуратуру".

26 серпня 2020 року позивач була звільнена з органів прокуратури, у зв`язку із чим 01 вересня 2020 року відповідачем було здійснено перерахунок її пенсії.

Наказом виконуючого обов`язки керівника Закарпатської обласної прокуратури від 24 вересня 2021 року ;533к позивача було поновлено на роботі в органах прокуратури Закарпатської області.

24 вересня 2021 року позивач через особистий кабінет на офіційному веб-порталі ПФУ, з використанням власного цифрового підпису надіслала відповідачу повідомлення про зміну умов, що впливають на виплату пенсії, тобто про її поновлення на роботі та додала копію відповідного наказу (а.с. 15).

10 листопада 2021 року позивачем отримано лист Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області від 29 вересня 2021 року, з якого вбачається, що заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування подається заявником до територіального органу ПФУ через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр) або через вебпортал послуг ПФУ з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи разом зі сканованими копіями документів, які придатні до сприйняття їх змісту.

28 грудня 2021 року Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Закарпатській області прийнято рішення № 615 "Про утримання надміру виплачених сум пенсій".

Із вказаного рішення вбачається, що за період з 01.07.2021 року по 31.11.2021 року утворилася сума переплати 61341,70 грн., у зв`язку із несвоєчасним повідомленням про працевлаштування на посаду, яка дає право на вислугу років (згідно списків СПОВ) (а.с. 13).

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 6 статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі за текстом Закон №1058-IV).

Пунктом 3 частини 2 статті 16 Закону №1058 - IV передбачено, що застрахована особа зобов`язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.

Відповідно до пункту 2.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1), у разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання).

Згідно з пунктом 2.21 Порядку №22-1 у разі працевлаштування (початку діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи - підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання заяви. Заява може бути подана особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або надсилається поштовим відправленням.

Статтею 50 Закону №1058-IV встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.

Отже, обов`язковою умовою для стягнення надміру виплачених сум пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера (зокрема, неповідомлення про працевлаштування, реєстрацію як фізична особа-підприємець) або подання страхувальником недостовірних даних, що призвело до виплати сум пенсії в більшому розмірі, ніж потрібно було.

В ході судового розгляду встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій з ОСОБА_1 суми переплаченої пенсії слугувало те, що пенсійним органом виявлено факт неповідомлення пенсіонером орган пенсійного фонду про її працевлаштування, що призвело до безпідставного перерахунку пенсії та, як наслідок, її переплати.

Однак, судом встановлено, що позивач 24 вересня 2021 року (в день поновлення на роботі в органах прокуратури) повідомила відповідача про офіційне працевлаштування, через особистий кабінет на офіційному вебпорталі ПФУ, з використанням власного електронного підпису та додала копію відповідного наказу, що не заперечується відповідачем.

Разом з тим, діючим законодавством визначаються дві самостійні підстави для відшкодування зайво сплаченої пенсії, кожна з яких визначає суб`єкта, на якого покладається такий обов`язок в залежності від того, хто із цих суб`єктів вчинив відповідні дії, що призвели до такої зайвої сплати. У випадку зловживань з боку пенсіонера - обов`язок відшкодування може бути покладений на нього, а у випадку подання недостовірних відомостей страхувальником - обов`язок відшкодування зайвих виплат покладається на цього страхувальника.

При цьому відповідальність може бути покладена на громадянина на підставі частини першої статті 103 Закону № 1788-ХІІ виключно в наслідок зловживання з боку пенсіонера, яке може полягати, зокрема, в поданні ним документів з явно неправильними відомостями. Тобто, умовою є свідомі, активні та навмисні дії з боку пенсіонера, які призвели до надмірної виплати йому пенсії.

Частиною 1 ст. 21 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що органи Пенсійного фонду ведуть облік усіх застрахованих осіб і персоніфікований облік надходження страхових внесків, створюють і забезпечують функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про застраховані особи. Іншими словами органи Пенсійного фонду повинні вести деталізований облік відомостей про кожну застраховану особу.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на кожну застраховану особу відкривається персональна облікова картка, до якої заносяться особові дані, страховий стаж, заробітна плата (доход), сума сплачених страхових внесків, виплата пенсій за рахунок коштів пенсійного фонду і т.д.

Таким чином, враховуючи те, що позивач в день поновлення її на роботі - 24 вересня 2021 року, через особистий електронний кабінет на вебпорталі ПФУ повідомила про своє працевлаштування, що не заперечується відповідачем та оскільки органи Пенсійного фонду ведуть персоніфікований облік всіх застрахованих, то у відповідача наявна інформація про факт працевлаштування позивачки, що виключає зловживання з боку останньої в частині не повідомлення про своє працевлаштування.

Відповідач зазначає, що переплата пенсії виникла внаслідок працевлаштування позивачки за період з 01.07.2021 по 30.11.2021. При цьому, виходячи з часу надміру сплаченої пенсії, а також виявлення цього факту, з боку позивачки ніяких зловживань або надання недостовірних даних не було встановлено.

Отже, з огляду на те, що органи Пенсійного фонду ведуть облік усіх застрахованих осіб і персоніфікований облік надходження страхових внесків, створюють і забезпечують функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про застраховані особи, а також особисте повідомлення позивача про працевлаштування, відповідач безпідставно ухвалив рішення про утримання надміру виплачених сум пенсії позивачки, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Надаючи правову оцінку обраному позивачем способу поновлення порушених прав шляхом зобов`язання відповідача виплатити позивачу суми пенсії утримані на підставі рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 615 від 28 грудня 2021 року, то суд зважає на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 р. у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Виходячи з вищенаведеного суд вважає, що визначений позивачем спосіб поновлення порушених прав є ефективним у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області виплатити ОСОБА_1 суми пенсій утримані на підставі рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 615 від 28 грудня 2021 року про утримання надміру виплачених сум пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з підстав та предмету спору, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 992,40 грн., що підтверджено квитанцією.

Відповідні судові витрати належить компенсувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області від 28.12.2021 року № 615 про утримання з пенсії ОСОБА_1 надміру виплачених сум пенсій.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код ЄДРПОУ - 20453063) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) суми пенсії утримані на підставі рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 28.12.2021 року № 615.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код ЄДРПОУ - 20453063) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок), що сплачений відповідно до квитанцій від 16 лютого 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 25 квітня 2022 року.

СуддяС.А. Гебеш