Справа № 160/381/22
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2022-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2022 року Справа № 160/381/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування припису, -
06 січня 2022 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, в якій, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (від 26.01.2022 р. вх.№ 8373), просить:
- визнати протиправним та скасувати припис від 23.11.2021 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, складений у відношенні фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ;
- стягнути з Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4 962,00 грн. (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві гривні 00 коп.);
- стягнути з Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 147,20 грн. (шість тисяч сто сорок сім гривень 20 коп.).
В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачем було проведено позапланову перевірку, за результатами якої складено акт від 23.11.2021 року, у якому зазначено про порушення ч. 8 ст. 39 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2021 р. № 461. На підставі акту винесено припис від 23.11.2021 року, яким зобов`язано позивача з 23 листопада 2021 року зупинити експлуатацію об`єкту розташованого за адресою: АДРЕСА_1 до прийняття в експлуатацію згідно вимог чинного законодавства.
Вказує, що відповідачем було здійснено перевірку без участі позивача, який міг надати докази того, що він не здійснював будівництво об`єкту, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а придбав вже збудований об`єкт. Відповідач дійшов помилкового висновку про порушення позивачем ч. 8 ст. 39 ЗУ Про регулювання містобудівної діяльності та п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2021 року №461.
Таким чином, позивач посилається на безпідставність проведеної перевірки. На думку позивача, незаконність проведеної перевірки є наслідком відсутності правових наслідків за її результатами у вигляді прийнятого відповідачем припису від 23.11.2021 року. Також зауважив, що позивач узагалі не був суб`єктом містобудування й не здійснював жодних дій під час будівельного процесу.
Ухвалою суду від 11 січня 2022 року відкрито спрощене провадження у справі без виклику учасників справи.
Зазначеною ухвалою також встановлено відповідачу 15 (п`ятнадцятиденний) термін з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Проте, відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
На підставі вищевказаного акту відповідачем винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 23.11.2021 року б/н, яким зобов`язано позивача з 23 листопада 2021 року зупинити експлуатацію об`єкту розташованого за адресою: АДРЕСА_1 до прийняття в експлуатацію згідно вимог чинного законодавства.
Вважаючи дії відповідача щодо проведення позапланової перевірки та припис протиправними, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Статтею 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.
Правові та організаційні засади здійснення архітектурної діяльності визначає Закон України "Про архітектурну діяльність".
Частиною 2 ст. 10 Закону України "Про архітектурну діяльність" передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюють органи державного архітектурно-будівельного контролю, визначені статтею 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".
До уповноважених органів містобудування та архітектури належать органи, визначені у статті 13 Закону України "Про архітектурну діяльність".
Відповідно до статті 13 Закону України "Про архітектурну діяльність", до уповноважених органів містобудування та архітектури, зокрема, належать центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері архітектури.
Згідно із пунктами 1, 7 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 липня 2014 року № 294, Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.
Держархбудінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо через апарат та свої територіальні органи.
У відповідності до ч. 1 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Нормативно-правовим актом, який визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт є Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553.
Згідно приписів Порядку, державний архітектурно-будівельний контроль відповідно до повноважень, визначених статтею 7 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю, зокрема, Держархбудінспекцією.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.
Пунктом 7 Порядку № 533 визначено, що позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки є: подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; перевірка виконання суб`єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю; вимога головного інспектора будівельного нагляду ДІАМ про проведення перевірки за наявності підстав, передбачених законом; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; вимога правоохоронних органів щодо проведення перевірки, складена на підставі ухвали слідчого судді. Строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на два робочих дні. Під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язана пред`явити службове посвідчення та надати копію направлення для проведення позапланової перевірки.
Тобто, наведеним пунктом Порядку визначено вичерпний перелік підстав для проведення позапланової перевірки на об`єкті містобудування, зокрема: звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.
Судом встановлено, що у акті перевірки не зазначено підстави для проведення перевірки, а тому у відповідача були відсутні підстави для проведення перевірки позивача.
Крім того, пунктом 9 Порядку № 553 закріплено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.
У розглянутому випадку позивач не приймав участі в перевірці ані як фізична особа, ані як фізична особа-підприємець.
Верховний Суд у постанові від 26.02.2020 у справі №826/7847/17 зазначив, що нормами Закону №3038-VI та Порядку №553, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок проведення позапланового заходу державного архітектурно-будівельного контролю. Лише їх дотримання може бути належною підставою для проведення позапланової перевірки та оформлення її результатів, які створюють для суб`єкта містобудування юридичні наслідки. Невиконання органами державного архітектурно-будівельного контролю вимог законодавця щодо порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Отже, як вбачається з матеріалів справи, в ході перевірки, в порушення Закону №3038-VI та Порядку №553, не було надано перевіряючою особою посадовій особі позивача ані копію направлення, ані можливість надання документів та пояснень з приводу виявлених порушень.
Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.
Системний аналіз наведеного у своїй сукупності дає підстави для висновку, що документи, складені за результатами спірної перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не можуть визнаватися допустимими доказом у справі, якщо вони одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Рішення, прийняті за наслідками незаконної перевірки на підставі висновків документів, які є недопустимими доказами, не можуть вважатись правомірними та підлягають скасуванню.
Оскільки встановлено незаконність проведення позапланової перевірки позивача, суд не надає оцінки суті та характеру встановлених порушень, адже не дотримання відповідачем вимог законодавства України щодо порядку призначення та проведення перевірки призводить до відсутності її правових наслідків, у зв`язку з чим підлягає скасуванню прийнятий відповідачем припис від 23 листопада 2021 року.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481,00 грн.
Щодо стягнення з Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 147,20 грн., суд зазначає наступне.
Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
У підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано:
- копію договору №04/01-1 від 04.06.2022 року про надання правової допомоги;
- копію додатку № 1 від 04.01.2022 року до договору №04/01-1 від 04.06.2022 року;
- копію заявки (форми) на отримання правової (правничої) допомоги від 04.01.2022 року за договором №04/01-1 від 04.06.2022 року (додаток № 2 до договору №04/01-1 від 04.06.2022 року);
- копію акту приймання-передачі грошових коштів від 04.01.2022 року;
- копію акту здачі-приймання виконаних робіт № 1 від 06.01.2022 року;
- копію довіреності №01 від 04.01.2022 року.
Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Розглянувши надані позивачем документи, а також враховуючи часткове задоволення позову, суд вважає, що понесені витрати позивача на правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи та часом витраченим адвокатом на виконання робіт, а тому вважає за можливе присудити на користь позивача понесені витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 2500,00 грн.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування припису - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати припис Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради від 23.11.2021 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, складений у відношенні фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник