Справа № 580/783/22
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2022-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2022 року справа № 580/783/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про скасування постанови, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у надані позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни;

- зобов`язати відповідача надати позивачу статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видати посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звільнений зі служби в органах внутрішніх справ у зв`язку з захворюванням, що пов`язане з проходженням служби. У зв`язку з набуттям права на отримання статусу інвалід війни позивач звернувся із заявою до відповідача, в якій просив встановити йому вказаний статус. Відповідач у задоволенні вказаної заяви відмовив у зв`язку з тим, що захворювання позивача пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а не під час виконання ним службових обов`язків. Позивач вважає вказану відмову протиправною та такою, що порушує його права на соціальний захист.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 21.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі на підставі даного позову, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надавши до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що розглянувши заяву позивача про надання йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та додані до неї документи, прийнято рішення про відмову у її задоволенні у зв`язку з тим, що визначальною ознакою категорії осіб, які відносяться до інвалідів війни, є те, що такі особи безпосередньо брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. Оскільки позивач отримав травму під час проходження служби в органах внутрішніх справ, підстав для надання позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відсутні.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Відповідно до свідоцтва про хворобу від 21.01.2011 № 57, виданого військово-лікарською комісією управління МВС України в Черкаській області позивачу встановлено захворювання - сечокам`яна хвороба.

Наказом управління МВС в Черкаській області від 01.02.2011 №19 о/с позивача звільнено зі служби в органах внутрішніх справ через хворобу.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААА №356833 позивачу 28.07.2011 встановлена третя група інвалідності, що пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

04.01.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив надати йому статус особи з інвалідністю внаслідок війни. До заяви додав: копію паспорта громадянина України, копію картки фізичної особи-платника податків, копію довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААА №356833, копію свідоцтва про хворобу від 21.01.2011 №57, фотографію 3x4.

Протоколом засідання комісії департаменту соціальної політики Черкаської міської ради з питань встановлення громадянам пільгових статусів від 06.01.2022 №1 відмовив позивачу у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно статті 7 Закону № 3551-XII та видачі відповідного посвідчення у зв`язку з тим, що захворювання позивача не пов`язане з виконанням ним службових обов`язків.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закон України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон №3551-XII).

Відповідно до ст.1 Закону №3551-XII Закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом:

створення належних умов для підтримання здоров`я та активного довголіття;

організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів;

виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни;

надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.

Перелік категорій осіб, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни, вказаний у ст.7 Закону №3551-XII.

Пунктом 2 частини 2 статті 7 Закону №3551 передбачено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Отже, для визначення права на встановлення статусу інвалід війни підлягає встановленню те, що по-перше: особа, яка претендує на встановлення такого статусу, є особою з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань. По-друге, те що такій особі встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року №302 затверджено Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни, затвердженим (далі - Положення № 302).

У відповідності до п. 2 вищевказаного Положення № 302, посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

В силу п. 7 Положення №302, "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Пунктом 10 Положення № 302 визначено, що "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності. Особам з інвалідністю внаслідок війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.

З довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААА №356833 вбачається, що позивачу 28.07.2011 встановлена третя група інвалідності, пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Разом з тим, віднесення особи до інвалідів війни, відповідно до ст. 7 Закону №3551, безпосередньо пов`язано з визначенням самого поняття ветеран війни, яке міститься у ст. 4 цього Закону.

Згідно частини 1 статті 4 Закону №3551 ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

Таким чином, визначальною ознакою категорії осіб, які відносяться до «інвалідів війни», є те, що такі особи безпосередньо брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.11.2020 у справі №1140/2362/18.

З свідоцтва про хворобу від 21.01.2011 № 57, виданого військово-лікарською комісією управління МВС України в Черкаській області встановлено, що захворювання позивача не пов`язане із його участю у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. У даному свідоцтві зазначено діагноз і причинний зв`язок захворювання позивача: СКХ з відходженням конкрементів (в амнезі). Правобічний нефроптоз ІІст. Лівобічний нефролітіаз. Стан після уретеролітотрипсії (28.09, 01.10.10р.) ХХН Іст. Хронічний пієлонефрит, з рідкими загостреннями, в стадії нестійкої ремісії. Хронічний холецистопанкреатит, без виражених загострень, в стадії нестійкої ремісії. Поширений остеохандроз хребта, з синдромами цервікалгії, люмбалгії, в стадії нестійкої ремісії, порушення функції. Хронічний простатит, з рідкими загостреннями, в стадії ремісії.

Оскільки хвороба, яку отримав позивач та внаслідок якої встановлено інвалідність, не пов`язана із участю позивача у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Згідно ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судові витрати у відповідності до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ