Справа № 277/1249/21
Суддя: Заполовський В. В.
Дата ухвалення: 2022-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 277/1249/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2022 р. смт Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В. В.

за участю секретаря с/з Лук`янчук Т. В.

розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративний позов ОСОБА_1 до командира роти 3 батальйону УПП в Житомирській області капітана поліції Білявського Дениса Георгійовича, Управління патрульної поліції в Житомирській області з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову серії ЕАО № 5081417 від 27.11.2021 року про застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, провадження по справі закрити за відсутністю в його діях події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

В позові зазначено, що 27.11.2021 року відповідачем ОСОБА_2 відносно нього було винесено постанову серії ЕАО № 5081417 про застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що 27.11.2021 року о 13 год. 11 хв. 55 сек. в м. Житомирі по вул. Чорновола, 3 він керував автомобілем Lanos, д/н НОМЕР_1 , в якого на розсіювачах задніх ліхтарів нанесено тонувальне покриття, що зменшує їх прозорість та світлопропускання, під час перевірки документів він не пред`явив посвідчення водія, реєстраційні документи на автомобіль та поліс ОСЦПВ, чим порушив п. 2.4 а) ПДР, а саме керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на т/з, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних т/з, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Вважає, що зазначена постанова винесена незаконно і підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, дійсно 27.11.2021 року в обідній час він керував автомобілем Lanos, д/н НОМЕР_1 в м. Житомирі по вул. Чорновола, 3, та був зупинений працівниками поліції. На його прохання повідомити про причини зупинки, працівники поліції повідомили, що він був зупинений відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а саме в зв`язку з порушенням ПДР, так як в автомобілі, яким він керував, затоновані задні ліхтарі та мається пошкодження бампера, що свідчить про причетність даного автомобіля до ДТП. Працівникам поліції він пояснив, що тонування задніх ліхтарів є заводським, та попросив надати інформацію про ДТП за участю такого ж автомобіля. Працівники поліції інформації про ДТП не надали, замірів щодо пропускної здатності світла задніх ліхтарів не проводили. В подальшому йому було запропоновано надати працівникам поліції посвідчення водія, реєстраційні документи на автомобіль та поліс ОСЦПВ, на що він відмовив, пояснивши це тим, що ПДР не порушував, зупинений безпідставно, а тому й пред`являти посвідчення водія та інші документи нема підстав. В подальшому його було затримано та доставлено у відділення поліції, оскільки він не повідомляв свого імені, де відносно нього було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а також складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП та протокол затримання.

Вважає що причини його зупинки поліцейськими були надуманими, не підтверджувалися будь-якими доказами, а тому підстав вимагати у нього посвідчення водія, реєстраційні документи на автомобіль, поліс страхування не було.

Також позивач вказує, що зміст постанови не відповідає вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та не зазначено мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Позивач також вважає, що при винесенні постанови були грубо порушені його права, передбаченні ст. 268 КУпАП, а саме особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

З даними правами його було ознайомлено, однак скористатися ними йому не дали, так як він бажав при розгляді справи мати захисника, однак розгляд справи для залучення захисника до участі в розгляді справи відкладено не було, на його клопотання не надано жодного доказу вчинення ним адміністративного правопорушення.

В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позов підтримує просить його задовольнити.

Інспектор Білявський Д. Г. отримав копію ухвали про відкриття провадження 12.01.2022 року, однак відзиву на позовну заяву до суду не надіслав.

Представник Управління патрульної поліції в Житомирській області в судове засідання не з`явився надав до суду відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволені позову за безпідставністю.

В обґрунтування своїх заперечень проти позову зазначив, що відповідачем не допущено під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийняття і складення спірної постанови грубих порушень закону, які були б беззаперечною підставою для її скасування, оскільки інспектор встановивши порушення позивачем ПДР, зупинив транспортний засіб, встановив особу водія та наклав за правопорушення адміністративне стягнення.

Притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факти інших правопорушень з вчинених не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. В даному випадку вчинені правопорушення підтверджені належними по справі доказами, зокрема нанесене тонування задніх ліхтарів фото та відеофайлом № video_2022-01-19_17-02-14, а факт не пред`явлення необхідних документів визначених п. 2.4а ПДР України вбачається із відеофайлів з нагрудного реєстратора працівника поліції AM 00082.

Також зазначає, що інспектором було роз`яснено позивачу його права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а отже позивач жодним чином не був обмежений у своїх правах щодо надання пояснень причин його зупинки, крім того він жодним чином їх і не заперечував.

На думку представника УПП в Житомирській області позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував, що в момент зупинки ним було пред`явлено посвідчення водія, реєстраційний документ та поліс страхування та автомобіль, або що тонування було відсутнє на розсіювачах задніх ліхтарів.

Доводи адміністративного позову обґрунтовані виключно посиланням на формальні підстави для скасування спірної постанови, проте такі не підтверджені жодним належним і допустимим доказом.

До відзиву на позовну заяву представником УПП в Житомирській області додано диск з відеозаписами на яких відзнято момент зупинки автомобіля, яким керував позивач, а також подальше спілкування працівників поліції з водієм на місці зупинки та у відділенні поліції, а також момент складення протоколу про адміністративне правопорушення та постанови в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Під час спілкування водій пояснював працівникам поліції, що такі задні ліхтарі на його автомобіль встановлені заводом виробником автомобіля і просив надати йому докази того, що на задні ліхтарі його автомобіля нанесено тонування. Працівники поліції показували водію фото задніх ліхтарів автомобіля і говорили, що на них нанесено тонування.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що поліцейським в якості доказу вчинення ним адміністративного правопорушення було надано лише фотографію розсіювачів зовнішніх світлових приладів автомобіля, яка на його думку не несе жодної інформації щодо прозорості чи світлопропускання розсіювачів. Замірів по прозорості та світлопропусканню поліцейськими проведено не було, також не доведено, що розсіювачі зовнішніх світлових приладів затоновані, а не встановлені заводом-виробником в такому вигляді.

На думку позивача, зважаючи на те, що поліцейськими не доведено факту порушення ним ПДР, їх вимоги про пред`явлення водієм документів на право керування транспортним засобом, свідоцтва реєстрації автомобіля, наявність страхового полісу та всі подальші дії щодо нього вважає неправомірними

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до постанови серії ЕАО № 5081417 від 27.11.2021 року позивач ОСОБА_1 27.11.2021 року о 13 год. 11 хв. 55 сек. в м. Житомирі по вул. Чорновола, 3 керував автомобілем Lanos, д/н НОМЕР_1 , в якого на розсіювачах задніх ліхтарів нанесено тонувальне покриття, що зменшує їх прозорість та світлопропускання, під час перевірки документів він не пред`явив посвідчення водія, реєстраційні документи на автомобіль та поліс ОСЦПВ, чим порушив п. 2.4 а) ПДР, а саме керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на т/з, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних т/з, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно матеріалів справи, відповідачем не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, зокрема порушення п. 31.4.3 г) ПДР, яке пред`являлось позивачу перед прийняттям оскаржуваної постанови, тобто відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено виключний перелік підстав для зупинки транспортного засобу: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Частина 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що самої лише наявності підстави недостатньо для законної зупинки, крім цього поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Пунктом 2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк(п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Як визначено ст. 222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені, зокрема частиною першою статті 121, частиною першою статті 126 цього кодексу, покладено на органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Таким чином, з урахуванням вище приведених норм права вбачається, що відповідач як працівник підрозділу Національної поліції, що забезпечує безпеку дорожнього руху уповноважений зупиняти транспортний засіб, складати протокол та виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При цьому, згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У відповідності до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з оскаржуваної постанови в вину водія ОСОБА_1 ставиться порушення п. п. 2.4 а, 31.4.3 ґ (Зовнішні світлові прилади) ПДР, а саме, що він не надав працівнику поліції посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, а також керував автомобілем на розсіювачах світлових приладів якого нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання, однак в оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу вини позивача у скоєнні даних правопорушень.

Посилань на будь-які докази оскаржувана постанова не містить.

Відеозапис, поданий представником УПП в Житомирській області на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідачі обставин, на які посилається позивач не спростували, будь-яких доказів, які підтверджують правомірність прийнятого рішення суду не надали.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому вважає за необхідне позов задовольнити, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, а провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 5, 9, 76, 77, 139, 241-246, 293, 295 КАС України, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5081417 від 27.11.2021 року про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП скасувати.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 19.04.2022 року.

Суддя: В. В. Заполовський