Справа № 340/971/22
Суддя: О.С. Петренко
Дата ухвалення: 2022-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/971/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Петренко О.С., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача: Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, вул. Центральна,24, с. Суботці, Кіровоградська область,27444

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, в якому просить:

1)визнати протиправним та скасувати рішення Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 25.11.2021 р. №2248;

2) зобов`язати Суботцівську сільську раду Кропивницького району Кіровоградської області затвердити проект землеустрою та передати йому у приватну власність земельну ділянку, площею 1,3500 га з кадастровим номером :02:000:5449, яка знаходиться на території Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області.

Ухвалою суду від 09.02.2022 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження /а.с.26-27/.

Згідно наданого до суду відзиву на позов, відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зважаючи на правомірність та обґрунтованість дій відповідача, оскільки відсутні будь-які порушення прав та інтересів позивача. Зазначав, що у Суботцівської сільської ради були і є повноваження у затвердженні проекту землеустрою і ці повноваження регламентовані ст.186 ЗК України, а підстави такої відмови зазначені у рішенні №2248 від 25.11.2021 року з посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти. Крім того, звертав увагу, що земельну ділянку, яку має намір отримати у власність позивач, згідно рішення Суботцівської сільської ради від 28.10.2021 року №2066 надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо вказаної ділянки іншій особі, а рішенням Суботцівської сільської ради від 25.11.2021 року №2181 затверджено проект землеустрою вказаної ділянки та передано їх у приватну власність.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач 01.02.2020 звернувся до Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га (а.с.7).

Рішенням Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 18.02.2020 року за №793 позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки (а.с.8).

За замовленням позивача, ПП «Альфа Землепроект» було розроблено проект землеустрою щодо відведення позивачу у власність зазначеної земельної ділянки.

Розроблений проект землеустрою за принципом екстериторіальності був погоджений експертом державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, про що складено висновок №3930/82-21 від 23.03.2021 року. (а.с.14)

Також, на виконання вимог Закону України "Про державний земельний кадастр" державним кадастровим реєстратором земельну ділянку зареєстровано у Державному земельному кадастрі з присвоєнням кадастрового номеру : 02: 000:5449 /а.с.11/.

01.11.2021 року позивачем до Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області подану заяву про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки.

Рішенням Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 25 листопада 2021 року №2248 ''Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність гр. ОСОБА_1 '' відхилено проект рішення гр. ОСОБА_1 як такий, що не набрав достатньої кількості голосів.

Позивач не погодившись з таким рішенням відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.14 Конституції України та ст.373 ЦК України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.б ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно з частинами 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Пунктом в ч.3 ст.116 Земельного кодексу України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовані розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

В частині сьомій статті 118 Земельного кодексу України зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частин 9, 10 ст.118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Так, заява про затвердження проекту землеустрою надійшла до Суботцівської сільської ради 01.11.2021 року та протягом двотижневого строку не була розглянута. При цьому, для встановлення порушення щодо пропуску строку розгляду заяви недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів особи.

Самі по собі строки поза зв`язком із конкретною правовою ситуацією, набором фактів, умов та обставин, за яких розгорталися події, не мають жодного значення. Сплив чи настання строку набувають (можуть набути) правового сенсу в сукупності з подіями або діями, для здійснення чи утримання від яких встановлюється цей строк.

Така правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду України від 13.06.2017 року у справі №12-1393а17.

Суд зауважує, порушене право може бути відновлено судом, водночас сам факт визнання бездіяльності щодо своєчасного не розгляду клопотання позивача, навіть у разі визнання його судом не призведе до відновленню такого права, оскільки відновлення порушеного права у такому випадку, згідно статті 245 КАС Українки, є зобов`язання вчинити певні дії (розглянути клопотання позивача). Водночас, відповідачем вже розглянуто клопотання позивача та прийнято відповідне рішення, яке і є самостійним предметом розгляду у даній справі.

Так, в оскаржуваному рішенні зазначено про те, що проект рішення не набрав достатньої кількості голосів.

Суд зауважує, що рішення суб`єкта владних повноважень мають ґрунтуватися на оцінці всіх фактичних обставин, що мають значення для об`єктивного вирішення питання в межах дискреційних повноважень такого суб`єкта. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати, як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо. При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а за конкретними обставинами.

Суд зазначає, що законодавець, наділяючи відповідача розпорядчими функціями щодо затвердження документації із землеустрою, зобов`язав орган місцевого самоврядування мотивувати таке рішення. Тобто, відповідача зобов`язано навести конкретні підстави прийняття такого рішення, зазначити належні і достатні мотиви його прийняття, а не обмежуватись загальними нормами чинного земельного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, а також встановлені фактичні обставини справи, у взаємозв`язку із приписами чинного законодавства, в оскаржуваному рішенні повинні бути наведені конкретні мотиви відмови із зазначенням норми закону чи іншого нормативно-правового акту.

Суд констатує, що оскаржуване рішення містить посилання на норми Земельного Кодексу України без їх конкретизації (опису в чому саме полягає невідповідність) та вказується на норми Земельного кодексу України, якими регулюються інші правовідносини, що не дає можливості суду встановити дійсну підставу відмови.

Водночас, з матеріалів справи судом встановлено, що рішенням 15 сесії Суботцівської сільської ради №2066 від 28.10.2021 гр. ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель с/г призначення Суботцівської сільської ради з кадастровим номером №:02:000:5449.

Рішенням 16 сесії Суботцівської сільської ради №2181 від 25.11.2021 гр. ОСОБА_2 затверджено проект землеустрою та передано у власність земельну ділянку загальною площею 2,00 га на території Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області з кадастровим номером :02:000:5449.

Крім того, суд зазначає наступне.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Згідно із п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Якщо особа звертається до відповідного органу з клопотанням про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки (в натурі) на місцевості та передачі її у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за результатами розгляду якого цей орган приймає відповідне рішення, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речове право на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

З наявного в матеріалах справи витягу з рішення від 25.11.2021 року № 2181 слідує, що іншій особі ОСОБА_2 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано земельну ділянку в приватну власність /кадастровий номер :02:000:5449/

Отже, відповідач реалізував свої владно - управлінські функції.

З позовної заяви слідує, що позивач звертається до суду з метою захисту свого права в отриманні земельної ділянки, оскільки його право не було реалізовано внаслідок відмови в затверджені технічної документації, кадастровий номер земельної ділянки - :02:000:5449.

В даному випадку наявний спір про право, тобто спір є приватноправовим.

Не зважаючи на здійснення відповідачем у спірних правовідносинах у тому числі контролюючих владних управлінських функцій, у даному спорі наявні елементи спору про право цивільне між позивачем та третьою особою. Спірні рішення відповідача є похідними від твердження про наявність права постійного користування земельною ділянкою третьою особою, яку бажає одержати у власність позивач. Спільна оцінка цьому твердженню разом з правовою оцінкою дій відповідача адміністративним судом неможлива, оскільки при цьому мають застосовуватися принципи цивільного судочинства.

За змістом статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

З огляду на ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з п.9 ч.5 ст.160 КАС України, у позовній заяві повинно бути обґрунтовано порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Отже, адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин.

Обов`язковою умовою визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень є доведеність порушення таким рішенням (дією, бездіяльністю) прав, свобод чи інтересів позивача. Порушення має бути реальним, стосуватися зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про її порушення, що не дозволяє скаржитися щодо певних обставин абстрактно лише тому, що заявник вважає, що рішення (дія, бездіяльність) начебто впливає на його правове становище.

Судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах. Для встановлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення (вчинення дії, допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулося порушення її прав.

Порушення вимог закону рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цим рішенням (діями, бездіяльністю), зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Таким чином, якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстави для задоволення позову відсутні. Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності і правопорядку у публічних правовідносинах, а тому встановлення судом відсутності порушеного права та неправильний спосіб захисту є підставою для прийняття рішення про відмову у позові.

Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 07.02.2019 р. у справі №144/1883/15-а (провадження №К/9901/1751/18), від 01.07.2019 р. у справі №460/1019/16 (провадження №К/9901/3733/18), від 08.11.2019 р. у справі №157/1231/15-а (провадження №К/9901/13048/18), від 23.09.2020 р. у справі №809/295/17 (провадження №К/9901/16876/18), від 12.05.2021 р. у справі №640/11938/20 (провадження №К/9901/8532/21).

На підставі викладеного, зважаючи на не доведення факту порушення оскаржуваним рішенням прав, свобод чи інтересів позивача на час вирішення цієї справи, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення, задоволенню не підлягає, як і не підлягає задоволенню похідна вимога про зобов`язання вчинити певні дії.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то відповідно до ст.139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат понесених позивачем. Натомість відповідачем не надано доказів понесення судових витрат у даній справі.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.С. Петренко