Справа № 160/3217/22
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2022-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2022 року Справа № 160/3217/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІВЕЛ ЛЕНЗ ЮКРЕЙН" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
10.02.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІВЕЛ ЛЕНЗ ЮКРЕЙН" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування Товариства з обмеженою відповідальністю ДІВЕЛ Л ЕНЗ ЮКРЕЙН - в розмірі 83 875,00 грн. за період вересень 2021 року, за який подано декларацію на рахунок НОМЕР_1 в Акціонерному товаристві Комерційний банк "Приватбанк", МФО 305299.
В обґрунтування позову позивач посилається на протиправність оскаржуваного рішення та зазначає наступне. На думку позивача, податкове повідомлення-рішення прийняте внаслідок вигаданих, не передбачених законом підстав, викладених в акті перевірки і зводяться до наступного: на орендованому позивачем приміщенні відсутня вивіска, яка свідчить про діяльність позивача; у позивача відсутній дозвільні документи, які необхідні для проведення господарської діяльності зокрема, виробництва та ведення в обіг медичних виробів - лінзи для корекції зору; позивач не значиться у Реєстрі осіб відповідальних за введення медичних виробів, активних медичних виробів, які імплантують, та медичних виробів для діагностики in vitro в обіг; позивачем не підготовлено приміщення для розташування виробничої лінії на момент перевірки; недотримання позивачем умов, які зазначено у контракті від 01.09.2021 року №010921; неможливість встановлення належності позивачу обладнання та орендованого приміщення; недостатня, на думку відповідача, кількість фахового персоналу. Виходячи з викладеного, відповідач дійшов висновку, що існують суперечливі обставини щодо проведення господарської діяльності ТОВ «ДІВЕЛ ЛЕНЗ ЮКРЕЙН». А проведеною перевіркою щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість у сумі 124 980 грн., у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету в сумі 83 875 грн. встановлено порушення статті 200 Податкового кодексу України. Як наслідок відповідач встановив відсутність права у ТОВ «ДІВЕЛ ЛЕНЗ ЮКРЕЙН» на отримання бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість. Зважаючи на сплату позивачем податку на додану вартість постачальникам, факт реєстрації податкових накладних зі сплати ПДВ на суму 124 979,65 грн., платіжні документи, які свідчать про сплату податку, відсутність податкової заборгованості, вважає, що підстави для обмеження права позивача на відшкодування частини від`ємного значення ПДВ у сумі 83 874,66 грн, - не існують. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2022 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін з 17.03.2022 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Основник вид економічної діяльності підприємства: КВЕД 32.50 Виробництво медичних і стоматологічних інструментів і матеріалів.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на підставі наказу № 5479-П від 15.11.2021 року та направлення на перевірку від 15.11.2021 року № 5906 та відповідно до п. 191.1 ст. 191, п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п.75.1 ст. 75, п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82, п. 522 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІВЕЛ ЛЕНЗ ЮКРЕЙН» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість у сумі 124 980 грн., у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету в сумі 83 875 грн., з урахуванням періодів формування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків.
Платником ТОВ «ДІВЕЛ ЛЕНЗ ЮКРЕЙН» надано письмові заперечення до вказаного акту перевірки від 07.12.2021 року №07/12-1 (вх. від 08.12.2021 №129403/6).
Відсутність у платника TOB «ДІВЕЛ ЛЕНЗ ЮКРЕЙН» права на бюджетне відшкодування ПДВ у сумі 83 875 грн. встановлено відповідачем враховуючи сукупність наведених фактів, а саме: неможливість встановлення належності обладнання та орендованого приміщення до ТОВ «ДІВЕЛ ЛЕНЗ ЮКРЕЙН, відсутність виробничої лінії та дозвільних документів, які необхідні для проведення господарської діяльності зокрема, Виробництва та введення в обіг медичних виробів, наявна недостатня кількість фахового персоналу, недотримання вимог контракту від 01.09.2021 року №010921 в частині необхідних умов у приміщенні для розташування виробничої лінії є підтвердженням відсутності проведення ТОВ «ДІВЕЛ ЛЕНЗ ЮКРЕЙН» господарської діяльності, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, та необхідних умов для здійснення виробничого процесу медичних виробів та з урахуванням вимог пп.14.1.18 і пп. 14.1.36 п.14.1 ст.14 ПКУ.
Не погодившись із таким податковим повідомленням-рішенням контролюючого органу, позивач за захистом своїх прав звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.
Відповідно до підп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно із підп. а пункту 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Абзацом 3 п. 198.2 ст. 198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п, 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Абзацами 1-3 п. 198.6 ст. 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Відповідно до підп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.
Відповідно до положень 200.1, 200.2, 200.4 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Така сума може мати як позитивне, так і від`ємне значення.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 /3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань, або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Згідно з пунктом 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
У пункті 102.5 статті 102 ПК України визначено, що заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.
Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що сума від`ємного значення визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду і враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу). А в разі відсутності податкового боргу платник ПДВ має право обирати: декларувати йому суму бюджетного відшкодування чи зараховувати цю суму до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. При цьому податковий кредит, який бере участь у розрахунку суми бюджетного відшкодування, формується за рахунок сум від`ємного значення з ПДВ, які фактично сплачені отримувачем товару його постачальнику (постачальникам) у попередніх (попередньому) податкових періодах (податковому періоді) або до Державного бюджету України.
Отже, право на бюджетне відшкодування податкове законодавство обмежує виключно фактом сплати суми ПДВ в попередніх і звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до бюджету та строком давності у 1095 днів.
Аналогічний висновок викладений колегією суддів в постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 24.12.2020 року у справі 820/2602/17.
При цьому, у відповідності до пункту 78.1.8 статті 78 Податкового кодексу України, однією з підстав для проведення позапланової перевірки є те, що платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про
повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації (пункт 200.7 статті 200 Податкового кодекс України).
Згідно із пунктом 200.14 статті 200 Податкового кодекс України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:
б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;
в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно із абзацом 11 частини першої статті 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16 липня 1999 року № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІ/7) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Частиною другою статті 9 Закону № 996-ХІУ встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Так, предметом перевірки відповідача мав бути виключно факт сплати ТОВ «ДІВЕЛ ЛЕНЗ ЮКРЕЙН» сум ПДВ в попередніх періодах постачальникам товарів послуг або до бюджету та строк давності.
Факт сплати позивачем постачальникам податку на додану вартість на суму від`ємного значення у розмірі 124979, 65 грн. утому числі 83 874,66 грн. та заявлених до відшкодування на рахунок позивача у банку відповідачем не заперечувався під час перевірки і підтверджується матеріалами справи.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що зважаючи на сплату позивачем податку на додану вартість постачальникам, факт реєстрації податкових накладних зі сплати ПДВ на суму 124 979,65 грн., платіжні документи, які свідчать про сплату податку, відсутність податкової заборгованості, підстави для обмеження права позивача на відшкодування частини від`ємного значення ПДВ у сумі 83 874,66 грн., відсутні.
У відповідності до пункту 200.12 статті 200 Податкового кодексу України - зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат: ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення. При цьому у випадках, передбачених підпунктами "а", "г" і "ґ" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.
Слід зазначити, що реальність господарських операцій підтверджується фактичною наявністю у позивача обладнання, поставленого за результатами цих операцій, фактом розміщення та ведення господарської діяльності у орендованому приміщенні, та отриманням послуг і результатів робіт.
До того ж, згідно витягу з інформаційної системи органів ДПС щодо стану розрахунків платника з бюджетом та цільовими фондами, позивач станом на 08.02.2022 року не мав і не має заборгованості зі сплати податків.
Згідно з Витягом від 18.10.2021 року щодо суми податку, на яку платник податку на додану вартість має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідач підтвердив наявність суми від`ємного значення на суму 124979,65 грн.
Щодо виявлених відповідачем порушень, якими він обґрунтовує оскаржуване податкове повідомлення-рішення, слід зазначити наступне.
Зі змісту акту від 03.12.2021 року №4350/04-36-07-06/44158580 вбачається, що відповідач, вважає одним із критеріїв визначення господарської діяльності - відсутність або наявність вивіски, що призвело до висновку, що позивач не веде господарську діяльність.
Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до підпункту 14.1.231 Податкового кодексу України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефекту результаті господарської діяльності.
Поняття економічного ефекту не розкрито в Податковому кодексі України. Однак із загального розуміння характеру економічної діяльності можна дійти висновку, що економічний ефект - це приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.
При цьому не обов`язково, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому. Також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі. Зокрема, операція може виявитися збитковою, і це є один із варіантів перебігу подій при здійсненні господарської діяльності.
Отже, кваліфікуючою ознакою господарської діяльності в розумінні податкового законодавства є саме наміри та дії суб`єкта, спрямовані на створення умов та/або отримання чи збереження активів, внаслідок чого досягається економічний ефект, а не наявність або відсутність вивіски. До того ж, діюче законодавство не містить вимог розміщення вивісок, як про це зазначає відповідач посилаючись на частину 3 статті 17 ЗУ «Про захист прав споживачів».
Щодо здійснення позивачем господарської діяльності та залучення інвестицій, слід зазначити наступне.
З відомостей ЄДРПОУ та статутних документів ТОВ «ДІВЕЛ ЛЕНЗ ЮКРЕЙН» вбачається, що Товариство створене з метою отримання прибутку шляхом здійснення виробництва, торговельної та посередницької діяльності, виконання робіт та надання послуг, здійснення зовнішньоекономічної діяльності з залученням іноземного засновника Д.ВАН ІНВЕСТМЕНТ Товариство з обмеженою відповідальністю (D.ONE INVESTMENT Limited Liability Company). Статутний капітал складає 3 270 530 гривень, що еквівалентно 100 000 Євро, за курсом НБУ на дату реєстрації Товариства. Статутний капітал повністю сформований за рахунок вкладів учасників ТОВ «ДІВЕЛ ЛЕНЗ ЮКРЕЙН». Формування статутного капіталу Позивачем в повному обсязі підтверджується платіжними дорученнями.
За 3 місяці з дати реєстрації юридичної особи позивача (16.06.2021 року), з метою створення умов виробництва та реалізації товарів позивачем укладено угоди:
- договір оренди № 01/07/2021 року від 01.07.2021 року, орендодавець ТОВ З II «НЬЮ-РІГЕЛЬ» - оренда приміщення за адресою Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Олександра Поля 129Р для розміщення виробництва товарів медичного призначення; додаткова угода № 1 від 01.07.2021 року, постачальник ТОВ «НЬЮ-РІГЕЛЬ» - згода орендодавця на проведення робіт з поліпшення та модернізації приміщення за рахунок позивача;
- договір про надання послуг № 837/21 від 18.08.2021 року з ТОВ «ХЕАЛСКЕА» на розробку технічної документації щодо всього циклу виробництва в т. ч. стандарти якості, операційні процедури, розробка проекту декларації про відповідність і т. д. відповідно до якого позивач отримає технічну документацію необхідну для здійснення виробництва, та реалізації товарів;
- контракт № 01092021 від 01.09.2021 року, постачальник DIVEL ITALIA S.P.A" (Італія) - відповідно до якого на користь Позивача здійснюється поставка обладнання, для виготовлення товарів медичного призначення, зокрема лінз для окулярів, що коригують зір. Перелік, вартість обладнання, умови поставки, гарантійні зобов`язання, технічна документація визначені додатками до контракту;
- договір поставки № 050821/1 від 05.08.2021 року, постачальник - TOB «ВЕНТ-СЕРВІС» - поставка обладнання для кондиціювання виробничих приміщень на користь позивача;
- договір поставки № ВК32/1 від 05.08.2021 року, постачальник - ТОВ «ВЕНТКОНДТОРГ» - поставка обладнання для кондиціювання виробничих приміщень на користь позивача;
Судом встановлено, що відповідачу з метою підтвердження здійснення господарської діяльності, під час перевірки надавалися вказані угоди, а також платіжні та первинні документи (Платіжне доручення № 1 від 09.07.2021 року, ТОВ «ЦЕНТР СЕРТИФІКАЦІЇ КЛЮЧІВ «Україна» на суму 662,00 грн з ПДВ):
- стан розрахунків з постачальниками, які формують бюджетне відшкодування також надано у вигляді оборотно-сальдової відомості по рахункам 6851, 3711 за період з 01.07.2021 року по 30.09.2021 року.
Також, відповідачу були надані докази закупівлі обладнання, а саме: копію контракту на закупівлю обладнання на загальну суму 655 300,00 Євро, платіжні доручення, тощо. Згідно вантажно-митної декларації № UA100360/2022/735001 та міжнародної товарно-транспортної накладної № 114456 від 14.12.2021 року року обладнання знаходиться на території України. Позивач є одержувачем обладнання.
Таким чином, вищевикладене виключає будь-які сумніви щодо фактичного здійснення позивачем господарської діяльності.
Доводи відповідача про неможливість визначити належність обладнання та орендованого приміщення позивачу спростовуються наступним.
У відповідності до частини першої та другої статті 334 Цивільного кодексу України Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.
Так, на підтвердження факту поставки та права власності позивача на обладнання (набуте внаслідок угод, за яким сформовано відмінне значення податку на додану вартість), позивач надав відповідачу видаткові накладні, які свідчать про отримання обладнання та набуття права власності на нього, а також інвентарну книгу. Факт наявності обладнання, встановлений актом перевірки, відповідачем не заперечується.
Щодо наявності у позивача права оренди на приміщення за адресою м. Дніпро, пр. Олександра Поля, 129Р відповідачу надано копію договору оренди укладеного з ТОВ з II «НЬЮ РИГЕЛЬ» №01/07/2021 від 01.07.2021 року та акт прийому передачі приміщення в оренду.
Так, у відповідності до частини першої статті 795 Цивільного кодексу України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Таким чином вказане порушення є безпідставним.
Вказані документи надавалися відповідачу під час перевірки та наявні в матеріалах справи.
Щодо відсутності у ТОВ «ДІВЕЛ ЛЕНЗ ЮКРЕЙН» дозвільних документів, які необхідні для проведення господарської діяльності зокрема, виробництва та введення в обіг медичних виробів - лінзи для корекції зору, суд зазначає наступне.
За даними ЄДРПОУ основним видом діяльності ТОВ «ДІВЕЛ ЛЕНЗ ЮКРЕЙН» є КВЕД-2010 32.50 Виробництво медичних і стоматологічних інструментів і матеріалів.
Серед іншого, цей клас КВЕД включає виробництво офтальмологічних товарів, окулярів для корекції зору, сонцезахисних окулярів, лінз за рецептом лікаря, контактних лінз, захисних окулярів.
У відповідності до частини першої статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» діяльність за КВЕД 32.50 Виробництво медичних і стоматологічних інструментів і матеріалів не підлягає ліцензуванню.
Також, позивач, у відповідності до законодавства має право і здійснює інші види діяльності, які визначені статутом, та зареєстрованими в ЄДРПОУ, які не потребують отримання бідь-яких дозвільних документів, ліцензій тощо.
Також, в акті зазначено, що на момент перевірки приміщення для розташування виробничої лінії не підготовлено та не дотримано умови, які зазначено у контракті від 01.09.2021 року №010921 ТОВ «ДІВЕЛ ЛЕНЗ ЮКРЕЙН» (зокрема, температурний режим приміщення, вологість приміщення, вентиляція та кондиціонування, начебто встановлена невідповідність матеріалів з яких змонтовані стіни та стеля приміщення).
Посадовими особами під час перевірки не надано відомості про технічні засоби, якими здійснено вимірювання температури та вологості приміщення, умови вентиляції, кондиціонування, тощо (термометр, психрометр, анемометр, тощо), дослідження матеріалів приміщення. Акт перевірки не містить відомостей про інвентарні та заводські номери таких засобів, відомості про проведення повірки.
Відповідно до частини другої пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Спосіб дій органів державної податкової служби України при виконанні владних управлінських функцій по здійсненню контролю за платниками податків шляхом проведення перевірок правильності та повноти обчислення податкових зобов`язань визначений, зокрема, статтями 75-86 ПК України.
Підпунктом 75.1.2 пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.
Враховуючи те, що діючим законодавством, у тому числі статтями 191, 20, 78 Податкового кодексу України структурні підрозділи ДПС не наділено повноваженнями здійснювати контроль суб`єктів господарювання на відповідність приміщень фізичним умовам зберігання технологічного обладнання, за дотриманням законодавства про захист прав споживачів, тощо, такий висновок неналежний і недопустимий, оскільки не стосується предмета перевірки та отриманий не у спосіб, визначений законом.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Разом з тим, відповідач як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Визначаючись щодо розподілу судових витрат, суд виходив з того, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю, на користь позивача слід стягнути сплачений ним при поданні позовної заяви до суду судовий збір у сумі 2481,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 77, 90, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна