Справа № 160/5996/22
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2022-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 квітня 2022 року Справа №160/5996/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Жукова Є.О., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору у справі №160/5996/22 за позовною заявою останньої до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

25.04.2022 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду на дійшла позовна заява ОСОБА_1 до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Заступника Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради від 25.03.2022 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 ; зобов`язати Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради призначити та виплатити на користь ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 в розмірі, що встановлений ст. 12 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», тобто 41280 грн.

Суд зазначає, що позивачем ОСОБА_1 фактично було заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору або, у випадку відмови звільнити позивача від сплати судового збору, (на розсуд суду) відстрочити позивачу сплату судового збору до ухвалення рішення суду по суті справи або вирішити питання сплати судового збору одночасно з ухваленням рішення по суті цієї справи, поклавши обов`язок сплати судового збору не та ту сторону, на користь якої буде увалено рішення суду по цій справі, в обґрунтування якого зазначено наступне.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81)7, що прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14.05.1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Разом із тим, ураховуючи положення п. 1 ст. 6 Конвенції та прецеденту практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

В даному випадку заявник звертається щодо захисту саме інтересів малолітньої дитини, законним представником якої вона є.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частинами 1 та 2 ст. 1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» визначено, що громадяни України, в сім`ях, яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. З вказаного Закону одним з видів державної допомоги сім`ям з дітьми є, зокрема, допомога при народженні дитини.

Згідно зі ст. 10 вказаного Закону допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Представником заявниці подана позовна заява в інтересах малолітньої дитини для її належного матеріального та духовного забезпечення, а відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, беручи до уваги необхідність захисту прав та інтересів малолітньої дитини, яка є громадянином України, і перед якою держава Україна має певні зобов`язання, враховуючи ту обставину, що заявник всупереч своїй волі не мала фінансової можливості виїхати з дітьми з окупованої території та подати заяву до УПСЗН внаслідок окупації території України, виходячи з принципу верховенства права, просимо звільнити заявницю від сплати судового збору, так як дитина повинна бути забезпечена допомогою по народженню та іншими допомогами.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81)7, що прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14.05.1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Разом із тим, ураховуючи положення п. 1 ст. 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Позивач просить суд звільнити її від сплати судового збору, так як на даний час позивач не працює, знаходиться у важкому фінансову стані, має на своєму утриманні малолітню дитину, та їй не виплачують допомогу, фактично позивач звертається з позовом до суду в інтересах дитини, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Суд зазначає, що будь-яких доказів, стосовно того, що позивач не працює, знаходиться у важкому фінансову стані, останнім надано до суду не було .

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, зазначає наступне.

Статтею 5 ЗУ «Про судовий збір», визначено категорію осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , не відноситься до категорії осіб, визначених нормою ст.5 ЗУ «Про судовий збір», якою визначена категорія осіб, яка має пільги щодо сплати судового збору.

Згідно з частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 1 січня 2022 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу з розрахунку на місяць у розмірі 2 481,00 гривень.

За подання до адміністративного суду позовної фізичною особою майнового характеру встановлюється ставка судового збору 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, з тексту позовної заяви - ОСОБА_1 вбачається, що останньою було заявлено позовні вимоги майнового характеру, а саме: про визнання протиправним та скасування рішення Заступника Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради від 25.03.2022 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 ; зобов`язання Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради призначити та виплатити на користь ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 в розмірі, що встановлений ст. 12 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», тобто 41280 грн.

При цьому, враховуючи наведене, позивачеві слід сплатити судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру у розмірі 992,40 грн.

Суд вирішуючи зазначену заяву по суті, керуючись ст. ст. 55, 64, 124 Конституції України виходить з наступного.

Відповідно до ст. 8 КАС України, усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає правових підстав для задоволення поданого позивачем клопотання, зважаючи на те, що, як зазначає у поданому клопотанні останній, «позивач не працює, знаходиться у важкому фінансову стані», і, як наслідок, надання переваг будь-якій особі при зверненні нею до адміністративного суду, порушуючи при цьому ст. ст. 8, 9, 161 КАС України.

Також суд зауважує що, відповідно до ч.1 ст.133 КАС України, зменшення розміру належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк є правом, а не обов`язком суду.

На підставі зазначеного вище, суд прийшов до висновку щодо необґрунтованості та безпідставності заявленого клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору або, у випадку відмови звільнити позивача від сплати судового збору, (на розсуд суду) відстрочити позивачу сплату судового збору до ухвалення рішення суду по суті справи або вирішити питання сплати судового збору одночасно з ухваленням рішення по суті цієї справи, поклавши обов`язок сплати судового збору не та ту сторону, на користь якої буде увалено рішення суду по цій справі у справі №160/5996/22 за позовною заявою останньої до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 133, 161, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору або, у випадку відмови звільнити позивача від сплати судового збору, (на розсуд суду) відстрочити позивачу сплату судового збору до ухвалення рішення суду по суті справи або вирішити питання сплати судового збору одночасно з ухваленням рішення по суті цієї справи, поклавши обов`язок сплати судового збору не та ту сторону, на користь якої буде увалено рішення суду по цій справі у справі №160/5996/22 за позовною заявою останньої до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

992,40

Суддя Є.О. Жукова