Справа № 380/9789/20
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2022-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 380/9789/20

адміністративне провадження № К/990/8872/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.07.2021, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2022 у справі №380/9789/20 за позовом Миколаївського комунального підприємства «Житлово-комунальне управління» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

Миколаївське комунальне підприємство «Житлово-комунальне управління» (далі - МКП «ЖКУ») звернувся з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі - ГУ ДПС у Львівській області) про визнання протиправними дій щодо зарахування в інтегрованій картці платника податків МКП «ЖКУ» за платежем податок на додану вартість сплачених грошових коштів у період з 07.08.2018 по 28.02.2020 в сумі 300951,42 грн в рахунок погашення податкового боргу поза межами 1095 днів з дати його виникнення, нарахування пені з ПДВ на загальну суму 211989,6 грн на безнадійний податковий борг, що підлягав списанню відповідно до вимог закону, за платежем надходження від розміщення відходів у спеціальних відведених для цього місцях на суму 31273 грн, та зобов`язання прийняти рішення про списання вказаного безнадійного податкового боргу; визнання протиправною бездіяльність ГУ ДПС у Львівській області щодо розгляду заяви МКП «ЖКГ» від 31.08.2020 № 261/02-2 та зобов`язання прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу в загальній сумі 3847806,15 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУ ДПС у Львівській області щодо зарахування в інтегрованій картці платника податків МКП «ЖКУ» за платежем податок на додану вартість сплачених грошових коштів у період з 07.08.2018 по 28.02.2020 в сумі 300951,42 грн в рахунок погашення податкового боргу поза межами 1095 днів з дати його виникнення, нарахування пені з ПДВ на загальну суму 211989,6 грн на безнадійний податковий борг, що підлягав списанню відповідно до вимог закону, за платежем надходження від розміщення відходів у спеціальних відведених для цього місцях на суму 31273 грн та зобов`язати прийняти рішення про списання вказаного безнадійного податкового боргу. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Львівській області щодо розгляду заяви МКП «ЖКУ» від 31.08.2020 № 261/02-2 та зобов`язано ГУ ДПС у Львівській області повторно розглянути питання щодо визнання податкового боргу МКП «ЖКУ» в загальній сумі 3847806,15 грн безнадійним та його списання згідно із заявою МКП «ЖКУ» від 31.08.2020 N 261/02-2. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2022 апеляційну скаргу ГУ ДПС у Львівській області задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 у справі №380/9789/20 змінено в мотивувальній частині, а в іншій частині - залишено без змін.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.07.2021, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2022 у справі №380/9789/20.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 2 і 3 статті 353 цього Кодексу.

Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1, 2, 3 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга) (для пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України);

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанови Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; вмотивованого обґрунтування необхідності такого відступу; висновку, який, на думку скаржника, відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини 4 статті 328 КАС України);

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; висновку апеляційного суду, який, на переконання скаржника, є неправильним; обґрунтування у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України).

Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини 4 статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України), у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права. При цьому пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України є відсильною нормою, обґрунтування необхідності касаційного оскарження таким пунктом можливе лише у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт та частину статті 353 КАС України.

Аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині 1 статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини 4 статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Натомість скаржником у касаційній скарзі не вказано підстави касаційного оскарження, визначені частиною 4 статті 328 КАС України.

Контролюючим органом не обґрунтовано, в чому полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Доводи касаційної скарги зводяться до викладення фактичних обставин справи, цитування норм Податкового кодексу України, цитування окремих постанов Верховного Суду, висловлення незгоди з наданою судом апеляційної інстанції оцінкою встановлених обставин та досліджених доказів, переоцінки доказів у справі, що не є належним обґрунтуванням підстав касаційного оскарження, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України.

Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Також скаржником не надано документ про сплату судового збору за подання касаційної скарги.

Пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.07.2021, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2022 у справі №380/9789/20 повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

ї

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддяІ.А. Васильєва