Справа № 560/1351/22
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2022-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1351/22
РІШЕННЯ

іменем України

28 квітня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить:

1). Визнати дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови в затвердженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 протиправними.

2). Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України затвердити висновок, нарахувати і виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 , виходячи з 200 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у зв`язку із встановленням II групи інвалідності відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року № 565-ХІІ, а також п. 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що МВС України протиправно відмовило у затвердженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги, мотивуючи відмову тим, що в порушення п.10 Положення про медико-соціальну експертизу при проведенні медико-соціальної експертизи позивача не залучались представники закладів охорони здоров`я МВС. Вважає, що відмова у затвердженні висновку здійснюється у виключних випадках, визначених п.14 Порядку №850. Такої підстави, як незалучення працівників закладів охорони здоров`я МВС при проведенні медико-соціальної експертизи під час встановлення інвалідності працівнику міліції, п.14 Порядку №850 не містить.

Згідно з ухвалою суду від 26.01.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує, зокрема, що підставою для відмови у затвердженні висновку про виплату позивачу одноразової грошової допомоги слугував факт не залучення при проведенні медико-соціальної експертизи позивача представників закладів охорони здоров`я МВС. При цьому, Положенням про медико-соціальну експертизу передбачено спеціальні вимоги для проведення медико-соціальної експертизи колишнім працівникам міліції, зокрема, необхідність залучення при проведенні медико-соціальної експертизи колишнім працівникам міліції представників закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії. Вказана обставина виключає можливість прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до ст.23 Закону України «Про міліцію» та Порядку №850.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 1989 року по 26.12.2008 (такий факт встановлений рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року по справі №560/1486/19).

Позивачу встановлена II група інвалідності, причиною якої є захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується довідкою Хмельницької обласної МСЕК серії 12 ААВ №090316 від 03.08.2020.

08.09.2020 позивач звернувся до ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності відповідно до статті 23 Закону №565-XII, а також Порядку №850.

Листом від 26.10.2020 Міністерство внутрішніх справ повідомило ліквідаційну комісію УМВС України у Хмельницькій області про те, що при проведенні медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 представники закладів охорони здоров`я МВС України до складу комісії не залучались. Враховуючи викладене матеріали, щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу, повернено на доопрацювання.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року по справі №560/1486/19, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року, зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути та прийняти рішення відповідно до пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, по матеріалах ОСОБА_1 щодо призначення або відмови в призначені одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням II групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ України.

У цьому рішенні суд дійшов висновку, що повернення документів як таких, що не відповідають вимогам законодавства, Порядком №850 не передбачено, тому дії Міністерства внутрішніх справ України про повернення документів позивача без прийняття рішення про призначення чи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги суперечать зазначеним вище нормам.

На виконання вказаного рішення суду ліквідаційною комісією Управління МВС України в Хмельницькій області було направлено до МВС висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 439 400 грн.

Однак висновок не був затверджений начальником відділу МОП ОСВ ДФОП МВС України. Також на висновку 21.12.2021 зазначено резолюцію директором ДФОП МВС України про відмову у його затвердженні.

У листі Департаменту фінансово-облікової політики МВС України №1494/121/29-2021 від 25 листопада 2021 року, надісланому на адресу ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області, зазначено, що за результатами опрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 прийнято рішення про відмову та 21.12.2021 затверджено відповідний висновок.

В листі також вказано про те, що медико-соціальна експертна комісія ОСОБА_1 проведена з порушенням п.10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 «Питання медико-соціальної експертизи», відповідно до якого медико-соціальну експертизу колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС. ОСОБА_1 направлення на медико-соціальну експертну комісію в ТУ «ТМО МВС України по Хмельницькій області» не оформляв та представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучались, що є прямим порушенням вимог Положення. Наявність зазначеної невідповідності надісланих матеріалів вимогам Положення унеможливлює затвердження Міністерством висновку про призначення одноразової грошової допомоги.

Листом від 28.12.2021 ліквідаційна комісія УМВСУ в Хмельницькій області повідомила позивача про прийняте рішення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII (який набрав чинності 7 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Відповідно до пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону №580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

До набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" порядок виплати одноразової грошової допомоги регулювався нормами статті 23 Закону України "Про міліцію" №565-XII та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

Частиною 4 ст. 23 Закону України Про міліцію № 565-XII від 20.12.1990 встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної норми Закону України «Про міліцію» Кабінетом Міністрів України 21 жовтня 2015 року затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції № 850 (далі - Порядок №850).

Відповідно до п. 1 Порядку №850, він визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Згідно п.п. 2 п. 2 Порядку № 850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до п.п. 2 п. 3 Порядку №850, грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Відповідно до п. 9 Порядку №850, МВС в місячний строк після надходження зазначених у п. 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених п. 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Так, п. 3 Порядку № 850, встановлює підстави для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, зокрема: установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, безтерміново, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується випискою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією.

При цьому, право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням працівникові міліції інвалідності обґрунтовується наявністю причинно-наслідкового зв`язку між інвалідністю та службою в органах внутрішніх справ.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що за позивачем, якому під час проходження служби в органах внутрішніх справ встановлено інвалідність, у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане з проходженням служби, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону України "Про міліцію".

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 07 березня 2018 року у справі № 464/5571/16-а, від 21 червня 2018 року у справі № 822/31/18 від 28 серпня 2018 року у справі №804/6297/17, від 06 березня 2019 року у справі 822/163/18.

Водночас, пунктом 14 Порядку №850 передбачено, що призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Вказаною нормою встановлено вичерпний перелік підстав для відмови у призначенні грошової допомоги, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Водночас, позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги з тієї підстави, що медико-соціальну експертизу проведено із порушенням пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 (далі Положення №1317), зокрема, до складу комісії, яка проводила зазначену експертизу не був залучений представник закладів охорони здоров`я МВС.

Змістом п.10 Положення №1317 (в редакції на час встановлення позивачу групи інвалідності) передбачено, що залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються такі комісії: 1) загального профілю; 2) спеціалізованого профілю.

Комісія складається з представників МОЗ, Мінсоцполітики, Міноборони, закладів охорони здоров`я МВС, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а також військово-медичної служби СБУ та військово-медичного підрозділу Служби зовнішньої розвідки у разі розгляду медичних справ стосовно потерпілих на виробництві чи пенсіонерів з числа військовослужбовців СБУ або Служби зовнішньої розвідки. У проведенні медико-соціальної експертизи беруть участь також представники Пенсійного фонду України, органів державної служби зайнятості і у разі потреби - працівники науково-педагогічної та соціальної сфери.

До складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог.

З аналізу наведених вище норм суд дійшов висновку, що склад комісії затверджується МОЗ, а участь представника закладів охорони здоров`я МВС не є безумовною.

При цьому суд зазначає, що позивач не впливає на формування складу комісії та її фактичний склад, а також процедуру прийняття нею рішень.

З наданих позивачем доказів проходження медико-соціальної експертизи неможливо встановити вказану відповідачем інформацію, оскільки довідка містить лише підпис голови МСЕК. Більше того, відповідач таке твердження також не обґрунтовує та не підтверджує жодним доказом. У листі Департаменту фінансово-облікової політики МВС України №1494/121/29-2021 від 25.11.2021 не зазначено доказів, в тому числі документів, які слугували підставою для висновку відповідача про відсутність у складі комісії представників закладів охорони здоров`я МВС.

Водночас, суд звертає увагу, що пункт 14 Порядку №850 не передбачає можливості відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги з підстав того, що медико-соціальна експертиза позивача проведена без представників, зокрема, закладів охорони здоров`я МВС, які до складу комісії не залучалися.

Вказане зумовлює висновок суду про те, що позивачу відмовлено у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги з підстав, які не передбачені пунктом 14 Порядку № 850.

Підсумовуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що відмовляючи у затвердженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що до складу комісії, яка проводила зазначену експертизу не був залучений представник закладів охорони здоров`я МВС, Міністерство внутрішніх справ України діяло всупереч нормам чинного законодавства.

Суд також зазначає, що відповідач відмовив у призначенні грошової допомоги, прийнявши рішення згідно п.9 Порядку №850, яке є протиправним, а не вчинивши дії, а тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити шляхом визнання протиправним та скасувати рішення Міністерства внутрішніх справ України, оформленим висновком від 21.12.2021, про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України затвердити висновок про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи, суд зазначає таке.

Пунктом 9 Порядку №850 визначено імперативний обов`язок МВС в місячний строк після надходження, зазначених у пункті 8 цього Порядку документів, прийняти рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 Порядку №850, про відмову в призначенні особі грошової допомоги.

У межах спірних правовідносин суд встановив, що підстави для відмови у призначенні позивачу грошової допомоги, зазначені у пункті 14 Порядку № 850, відсутні. Жодної з таких підстав відповідач не вказав.

Тому слід зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21 жовтня 2015 року.

Водночас, суд звертає увагу на те, що згідно пп. 10 - 11 Порядку №850 грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС. Виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ.

Таким чином, МВС України не уповноважене на нарахування та виплату одноразової грошової допомоги, оскільки повноваження відповідача обмежені лише розглядом матеріалів та прийняття рішення, що передбачено Порядком №850.

Отже, виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, тому у задоволенні позову в частині зобов`язання МВС України нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу слід відмовити.

Тому позовні вимоги слід задовольнити частково.

Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат зі сплати судового збору не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства внутрішніх справ України, оформленим висновком від 21.12.2021, про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності, відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" та постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 28 квітня 2022 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Міністерство внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, 10,Київ,01601 , код ЄДРПОУ - 00032684)

Головуючий суддя Д.А. Божук