Справа № 522/7384/21
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2022 р.м.ОдесаСправа № 522/7384/21

Головуючий І інстанції Косіцина В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Димерлія О.О., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 20 серпня 2021 року (м.Одеса, дата складання повного тексту рішення - 20.08.2021р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

23.04.2021р. ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до Держекоінспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська область), в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову Державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Південно-Західного округу про накладення адміністративного стягнення від 12.04.2021р. №000598 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.188-5 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивача було необґрунтовано та безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.188-5 КУпАП, оскільки спірна постанова від 12.04.2021р. №000598 була прийнята відповідачем з порушенням процедури, не на підставі та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, є протиправною та підлягає скасуванню.

Представник відповідача надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, у якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 20 серпня 2021 року(ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено. Скасовано постанову Державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Південно-Західного округу Городецької К.В. про накладення адміністративного стягнення від 12.04.2021р. №000598, винесену відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.188-5 КУпАП та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач08.09.2021р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Приморського районного суду м.Одеси від 20.08.2021р. та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

13.10.2021р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2021р. дану апеляційну скаргу залишено без руху.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Держекоінспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська область) та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

03.12.2021р. до суду апеляційної інстанції надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач заперечував щодо її задоволення, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів та просив оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги відповідача, колегія суддів дійшла висновку наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

30.03.2021р. начальником Держекоінспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) видано наказ №343 «Про проведення планових перевірок суб`єктів господарювання у квітні 2021р.», зокрема, стосовно проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства відносно ТОВ «ТІС-ЗЕРНО» у період з 07.04.2021р. по 20.04.2021р.

06.04.2021р.начальником Держекоінспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) було видано направлення №329пр про проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ«ТІС-ЗЕРНО» (, місцезнаходження: вул. Чапаєва, 60, с.Визирка, Комінтернівський р-н.(п), Одеська область, 67543).

16.03.2021р. Держекоінспекцією Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) було винесено повідомлення за №133/9пл про проведення (у період з 07.04.2021р. по 20.04.2021р.) планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства

Як вбачається зі змісту листа від 26.03.2021р. №2603/03 та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ТОВ «ТІС-ЗЕРНО» отримано вказане вище повідомлення про проведення планової перевірки.

12.04.2021р.посадовою особою відповідача відносно консультанта з екологічних питань ТОВ «ТІС-ЗЕРНО» - ОСОБА_1 (позивача) складено протокол про адміністративне правопорушення №000598 за ст.188-5 КУпАП, а саме - за недопуск до проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства. Серед іншого, позивач був повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення, ознайомлений із правами, передбаченими ст.268 КУпАП. В графі «Пояснення порушника» позивач зазначив про те, що він з протоколом не згоден та просить винести постанову 12.04.2021р.

У той же день, позивачем було надано пояснення стосовно відмови у допуску державних інспекторів Держекоінспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), у зв`язку із відсутністю у направленні на проведення планової перевірки від 06.04.2021р. за №339пр переліку питань для здійснення такої перевірки.

У подальшому, державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Чаусовим О.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 12.04.2021р. №000598, відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.188-5 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі - 765 грн.

За результатами проведення планового заходу державного контролю щодо дотримання ТОВ«ТІС-ЗЕРНО» вимог природоохоронного законодавства державними інспекторами також складено акт від 12.04.2021р. №211, відповідності до якого, 07.04.2021р. посадовими особами було здійснено виїзд на адресу Товариства (вул. Чапаєва, 60, с.Визирка, Комінтернівський р-н.(п), Одеська область, 67543)із метою проведення планового заходу державного нагляду (контролю). Представниками ТОВ «ТІС-ЗЕРНО» (консультантом з екологічних питань та юристом) повідомлено про те, що керівництво Товариства не допускає державних інспекторів до проведення планової перевірки, тим самим директор ТОВ «ТІС-ЗЕРНО» ігнорував проведення перевірки, чим порушив законні розпорядження посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, що є порушенням ст.20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та ст.11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Листом від 12.04.2021р. №1931/9 вказаний акт направлено на адресу ТОВ «ТІС-ЗЕРНО».

Не погоджуючись із правомірністю винесеної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності спірного рішення відповідача.

Однак, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, не може погодитися з такими висновками суду 1-ї інстанції та вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, проаналізувавши підстави, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги (у тому числі наведені у відзиві на апеляційну скаргу), колегія суддів встановила, що вони є взаємовиключними, тобто позивач, заявляючи про те, що він правомірно не допустив посадових осіб Держекоінспекції до проведення заходу державного нагляду (контролю), та фактично позиціонує себе як особу, якій надані такі повноваження.

На підтвердження вказаних повноважень, позивач надає довіреність від директора ТОВ «ТІС-ЗЕРНО» Чобітько І.В. від 04.01.2021р. №ОС-03/01/21, де також встановлені його повноваження у сфері охорони навколишнього середовища до перевірки.

Довіреність видана без права передоручення і діє до 31.12.2021р.

Відповідно до вимог ст.246 ЦК України, довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою цієї юридичної особи.

Поряд із цим, суд 1-ї інстанції без обґрунтованих на те підстав дійшов висновку, що позивач не є суб`єктом правопорушення, встановленого ст.188-5 КУпАП, адже не є посадовою особою.

Втім, якщо позивач вважає, що він не є тією особою, яка має повноваження перешкоджати діяльності органу державного нагляду (контролю) у проведенні перевірки, то, відповідно, він не мав право перевіряти підстави для проведення планового заходу, досліджувати документи посадових осіб, що з`явилися для проведення перевірки та письмово відмовляти їм в допуску до проведення заходу державного нагляду (контролю).

Внаслідок чого, колегія суддів вважає, що посадовими особами контролюючого органу, в даному випадку, було вірно визначено позивача, як належну посадову особу, яка безпосередньо відмовила їм у допуску до проведення спірної перевірки.

З іншого боку, як вбачається з тексту письмових пояснень позивача (уповноваженого представляти інтереси ТОВ «ТІС-ЗЕРНО») від 12.04.2021р. та протоколу про адміністративне правопорушення від 12.04.2021р. №000598, які підписані ОСОБА_1 , ним не надавалось жодних пояснень щодо того, що рішення про відмову у допуску посадових осіб контролюючого органу прийнято іншою посадовою особою Товариства.

Надаючи оцінку правомірності та законності дій Держекоінспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), із урахування інших підстав, з якими ОСОБА_1 пов`язує їх протиправність, судова колегія звертає увагу на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст.188-5 КУпАП передбачено відповідальність громадян та посадових осіб за невиконання законних розпоряджень чи приписів, інших законних вимог посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів, радіаційної безпеки або охорону природних ресурсів, ненадання їм необхідної інформації або ж надання неправдивої інформації, вчинення інших перешкод для виконання покладених на них обов`язків.

Правові та організаційні засади, основні принципи та порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки, а також відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007р. №877-V.

У відповідності до ст.1 Закону №877-V, «заходами державного нагляду (контролю)» вважаються планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Плановий чи позаплановий захід щодо суб`єкта господарювання - юридичної особи повинен здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником (ч.11 ст.4 цього Закону).

Згідно зі ст.10 Закону №877-V, суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю), зокрема, має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), у визначених законом випадках, зокрема, державний нагляд (контроль) здійснюється з порушенням передбачених законом вимог стосовно періодичності проведення таких заходів;посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала «копії документів, передбачених цим Законом», або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону;суб`єкт господарювання не одержав повідомлення про здійснення планового заходу державного нагляду (контролю) в порядку, передбаченому цим Законом;

Недопуск до здійснення державного нагляду (контролю) з причин інших, ніж зазначено у цьому Законі, тягне за собою притягнення посадових осіб суб`єкта господарювання до відповідальності згідно із законодавством.

Положеннями ст.20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25.06.1991р. №1264-ХІІ визначено компетенцію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Стаття 68 цього Закону встановлює відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

У силу вимог ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала такий протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків та потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі (ст.256 КУпАП).

Як вбачається з рішення суду 1-ї інстанції, що однією із підстав для задоволення позову стало, те що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначалося про порушення положень ст.20-2 Закону №1264-ХІІ, в той час, як у постанові про адміністративне правопорушення №000598 вже зазначається про порушення ст.68 Закону №1264-ХІІ.

З огляду на вказані обставини, судом першої інстанції зроблено висновок, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст.68 Закону №1264-ХІІ, яке протоколом про адміністративне правопорушення не встановлено.

Однак, апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне з цього приводу зазначити наступне.

Так, як вбачається із матеріалів справи, в протоколі про адміністративне правопорушення від 12.04.2021р. №000598 дійсно встановлено порушення норм ст.20-2 Закону №1264-ХІІ, а в постанові від 12.04.2021р. №000598 державним інспектором зазначено ст.68 Закону №1264-ХІІ, як норму, яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення цього ж Закону.

Проте, з огляду на зазначені протокол та постанову, вказана в них суть вчиненого позивачем правопорушення повністю співпадає, та при цьому, в обох цих процесуальних документах зазначено одну й ту норму - ст.188-5 КУпАП, якою і передбачена відповідальність за порушення вимог Закону №1264-ХІІ.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку в частині невідповідності складеного протоколу про адміністративне правопорушення від 12.04.2021р. №000598 постанові від 12.04.2021р. №000598.

Як вбачається зі змісту адміністративного позову, окрім даної невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення спірній постанові від 12.04.2021р. №000598, однією з підстав для її скасування позивач також зазначає ненадання наказу на проведення перевірки та ненадання направлення, в якому повинен міститися перелік питань планової перевірки.

Що ж до ненадання державними інспекторами Держекоінспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) наказу на проведення планової перевірки, то судова колегія з цього приводу зазначає наступне.

Частиною 4 ст.5 Закону №877-V регламентовано,що органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб`єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за 10 (десять) днів до дня здійснення цього заходу.

Повідомлення повинно містити:дату початку та дату закінчення здійснення планового заходу;найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід;найменування органу державного нагляду (контролю).

Повідомлення надсилається рекомендованим листом та/або за допомогою електронного зв`язку або вручається особисто під розписку керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі.

У разі неодержання повідомлення про здійснення планового заходу, суб`єкт господарювання має право не допускати посадову особу органу державного нагляду до здійснення планового заходу з державного нагляду (контролю).

Разом із тим, позивачем ОСОБА_1 (консультанта із екологічних питань, уповноваженого представляти інтереси ТОВ «ТІС-ЗЕРНО») фактично не заперечується своєчасне отримання повідомлення 16.03.2021р. №133/9пл про проведення планового заходу з державного нагляду (контролю).

За правилами ст.7 Закону №877-V, для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі цього наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

У той же час, перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення). Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб`єкта господарювання.

Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.

Таким чином, враховуючи наведене правове регулювання, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта про те, що посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання або його уповноваженій особі виключно направлення на перевірку та службове посвідчення, що, у даному конкретному випадку, і було виконано посадовими особами Держекоінспекції. Вказаний факт, до речі, фактично не заперечується самим позивачем.

Отже, судова колегія наголошує, що надання наказу на проведення перевірки ст.7 Закону №877-V не передбачено, а тому не є обов`язком відповідача.

До того ж, подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018р. у справі №816/169/17.

Як наслідок, висновок суду першої інстанції про правомірність дій позивача щодо недопуску державних інспекторів Держекоінспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) до здійснення заходів державного нагляду (контролю) з підстав непред`явлення наказу на перевірку є помилковим.

Що ж стосується посилання позивача на відсутність у направленні на перевірку конкретного переліку питань, які належить дослідити при проведенні перевірочного заходу, то колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону №877-V, виключно у межах переліку питань орган державного нагляду (контролю) залежно від цілей заходу та ступеня ризику визначає питання, щодо яких буде здійснюватися державний нагляд, та зазначає їх у направленні на перевірку.

Частина 3 ст.7 Закону №877-V передбачає, що у посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються, зокрема:найменування органу державного нагляду (контролю), який здійснює захід;найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід;місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід;перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові;дата початку та дата закінчення заходу;тип заходу (плановий або позаплановий);форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо);підстави для здійснення заходу;предмет здійснення заходу;інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Колегія суддів, вивчаючи зміст направлення на перевірку від 06.04.2021р.№329пр встановила, що воно цілком відповідає наведеній вище нормі, адже кожна графа цього документа заповнена. Варто зауважити про те, що на законодавчому рівні не встановлений обов`язок органу державного нагляду (контролю) перелічувати у посвідченні (направленні) на проведення заходу конкретні питання, які будуть досліджуватися в ході проведення перевірки.

Отже, зазначення в направленні на перевірку від 06.04.2021р. №329пр її предмета - дотримання вимог природоохоронного законодавства є достатнім, щоб чітко окреслити предмет перевірки та, відповідно, запобігти безпідставному та неправомірному (необмеженому) втручанню контролюючого органу в господарську діяльність Товариства.

Щодо зауваження суду 1-ї інстанції про те, що спірна постанова від 12.04.2021р. №000598 про накладення адміністративного стягнення була винесена державним інспектором Чаусовим О.В. за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, який також був складений цим інспектором, а отже останній не був суб`єктивно неупереджений та безсторонній з об`єктивної точки зори, то суд вказані доводи оцінює критично, з огляду на наступне.

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення від 12.04.2021р. №000598, вказаний протокол було складено відносно позивача (уповноваженого представляти інтереси ТОВ «ТІС-ЗЕРНО») з огляду на те, що він чинив перешкоду державним інспекторам з охорони навколишнього природного середовища у виконанні покладених на них обов`язків тим, що не допустив їх до виконання планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ «ТІС-ЗЕРНО», що є порушенням ст.68 Закону №1264-ХІІ.

Як уже зазначалося судом апеляційної інстанції, згідно зіст.68 Закону №1264-ХІІ, порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим же Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну та кримінальну відповідальність.

Так, відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні в тому числі у невиконанні розпоряджень органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, та вчиненні опору їх представникам.

Відповідальність за невиконання законних розпоряджень чи приписів, інших законних вимог посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів, радіаційної безпеки або охорону природних ресурсів, ненадання їм необхідної інформації або надання неправдивої інформації, вчинення інших перешкод для виконання покладених на них обов`язків передбачена у ст.188-5 КУпАП. Порушення даної норми, тягне за собою накладення штрафу на громадян - від 9 до 15 і на посадових осіб - від 15 до 45 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач оскаржує саме постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за ст.188-5 КУпАП у вигляді штрафу в сумі - 765 грн.

За приписами ч.1 ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Також, відповідно до ст.9-1 Закону №877-V, до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності, належить, зокрема, складання протоколів про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Згідно з положеннями ст.242-1 КУпАП, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, розглядає справи про адміністративні правопорушення, передбачені в тому числі ст.188-5 цього ж Кодексу. Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право, зокрема, державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища відповідних територій.

Отже, державний інспектор Чаусов О.В., діючи одноособово під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст.188-5 КУпАП відносно ОСОБА_1 та ухвалення за результатами розгляду цього протоколу постанови про накладення адміністративного стягнення, що оскаржується, діяв в межах своїх повноважень, а висновки суду першої інстанції в цій частині (щодо упередженості інспектора) є безпідставними.

За приписами ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Колегія суддів враховує те, що ОСОБА_1 був обізнаний як про складання протоколу про адміністративне правопорушення, так і про розгляд справи, завчасно мав можливість скористатись правами, що надані йому ст.268 КУпАП, та фактично реалізував їх в повному обсязі. Окрім того, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи позивачем не подавалось та під час судового розгляду справи він не посилається на наявність будь-яких доказів, пояснень, які не досліджені відповідачем.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що наявні у справі докази доводять факт невиконання позивачем законних вимог Держекоінспекції, а юридичний аналіз конструкцій та змісту викладених вище правових норм дає належні підстави вважати, що в діях позивача присутня як об`єктивна так і суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, встановленого ст.188-5 КУпАП.

За таких умов, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана позивачем постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені КУпАП, обґрунтовано, тобто із урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, а тому підстави для її скасування - відсутні.

При цьому, одночасно варто звернути увагу й на те, що аналогічна правова позиція з подібних спірних питань була висловлена П`ятим апеляційним адміністративним судом у постановах від 24.02.2022р. у справі №522/6850/21 та від 19.05.2021р. у справі №522/2285/21.

Отже, доводи апеляційної скарги є суттєвими та свідчать про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та невірне застосування ним норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Слід також зазначити про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За правилами ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Однак, варто звернути увагу на те, що твердження позивача щодо порушення його прав також мають підтверджуватися належними та допустимими доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях та лише суб`єктивній думці останнього.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У силу вимог ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду 1-ї інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, враховуючи вищевикладені обставин та приймаючи до уваги, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також у зв`язку із тим, що деякі висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, у відповідності до п.п.1,3,4 ч.1 ст.317 КАС України, вважає за необхідне скасувати рішення суду 1-ї інстанції та прийняти нове - про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.286,308,311,315,317,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 20 серпня 2021р. - скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити в повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови виготовлено 27.04.2022р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: О.О. Димерлій

В.О. Скрипченко