Справа № 420/25507/21
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2022-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

29 квітня 2022 року м.Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Аракелян М.М.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.04.2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (; вул. Преображенська, 44, м. Одеса, 65014) в особі Малиновського відділу в місті Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул. Ак.Філатова, 23в, м. Одеса, 65080), Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (; вул. Преображенська, 44, м. Одеса, 65014) про визнання незаконними дій, зобов`язання оформити та видати паспорт у формі книжечки - задоволено повністю.

Визнано протиправною відмову Малиновського відділу у місті Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, у видачі (обміну) ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Постанови Великої палати Верховного суду від 19.09.2018 р. у зразковій справі №806/3265/17(Пз/9901/2/18, Провадження №11-460за18) та відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ.

Зобов`язано Малиновський відділ у місті Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області оформити та видати (обміняти) ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса. АДРЕСА_2 ) паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ.

Стягнуто з Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області () на рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

При цьому, представником позивача було вказано, що очікувані витрати на професійну правничу допомогу складають 8000 грн., однак вказане питання судом не вирішувалось.

18.04.2022 року за вх.№14298/22 від представника позивача надійшла заява, у якій вона просить ухвалити додаткове рішення, у якому вирішити питання щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8000 грн.

Відповідно до статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Судом встановлено, що рішення суду від 05.04.2022 року ухвалено у порядку письмового провадження, а тому заява про ухвалення додаткового рішення розглянута у письмовому провадженні.

Дослідивши у порядку письмового провадження матеріали заяви та справи, суд дійшов наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.2-4 ст.134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

06.10.2021 року між позивачем та адвокатом Доля Оленою Анатолієвною укладено Договір про подання правової допомоги.

Згідно п.3.1. на визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень.

Згідно п.3.2. Договору розрахунок гонорару та затрачений час складають:

підготовка заяв про видачу паспорта-книжечки 2 год.;

підготовка, складання, подача позову 4 год.;

подача відповіді на відзив.

Гонорар складає 3000 грн. на досудовому етапі, 5000 грн. складання позовної заяви до суду, 500 грн. відповідь на відзив.

Згідно квитанції №2 від 06.10.2021 року сума гонорару 8000 грн. сплачена позивачкою на користь адвоката.

Відповідно до ч.ч.1,7,9 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. В адміністративних справах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", якщо судове рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, що підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, здійснюються за рахунок коштів державного бюджету. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно ч.5-7 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Заява про зменшення витрат на правничу допомогу відповідачем не надавалась.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем складено та подано позовну заяву, складено відповідь на відзив. При цьому, складання заяви до управління про видачу паспорта-книжечки не пов`язано із судовим захистом та передує йому, а тому розподілу у даному випадку не підлягає.

Згідно висновку Верховного Суду, висвітленого у Постанові від 15.05.2018 року у справі №821/1594/17, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23 лютого 2006 року № 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Беручи до уваги норми ч.9 ст.139 КАС України суд констатує, що заявлений до стягнення розмір витрат не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, оскільки справа, що розглядається, є типовою та незначної складності, що зумовлює незначні витрати на підготовку та складання позову, дослідження законодавства зі спірного питання тощо.

З урахуванням того, що позов задоволено, представником позивача надано документальні підтвердження наданих послуг, матеріали справи містять фактичні результати наданих послуг, суд вважає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, слід покласти на відповідача частково з урахуванням принципів пропорційності до складності справи. З урахуванням зазначеного суд вважає за можливе стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн., визначивши цю суму пропорційною за надані послуги адвоката виходячи із вимог ч.9 ст. 139 КАС України.

Решту витрат на правничу допомогу у сумі 6000 грн. суд покладає на позивача.

Керуючись ст. ст. 134,139, 241-246, 250, 252, 255, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 2000 (дві тисячі) грн. на правничу допомогу.

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку ст.255 КАС України та може бути оскаржене в апеляційному порядку згідно ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян