Справа № 160/1/21
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2022-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 квітня 2022 року

Київ

справа №160/1/21

адміністративне провадження №К/990/2025/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А.В.,

суддів: Мельник-Томенко Ж.М., Мартинюк Н.М.,

перевіривши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року

та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року

у справі №160/1/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі територіального підрозділу Новомосковського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі територіального підрозділу Новомосковського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в якому просила:

- визнати протиправною відмову Головного управління ДМС України у Дніпропетровській області в особі Новомосковського РВ ГУДМС України у Дніпропетровській області у видачі позивачу паспорта громадянина України зразка 1994 року, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ, із вилученням усіх персональних даних з Єдиного державного демографічного реєстру, у т.ч. унікального номеру запису в Єдиному державному демографічному реєстрі, відцифрованого підпису особи, відцифрованого образу обличчя особи, відцифрованих відбитків пальців рук;

- зобов`язати Головне управління ДМС України у Дніпропетровській області в особі Новомосковський РВ ГУДМС України у Дніпропетровській області оформити та видати позивачу паспорт громадянина України зразка 1994 року, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ, із вилученням усіх персональних даних з Єдиного державного демографічного реєстру, у т.ч. унікального номеру запису в Єдиному державному демографічному реєстрі, відцифрованого підпису особи, відцифрованого образу обличчя особи, відцифрованих відбитків пальців рук.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.

14 січня 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі №160/1/21.

Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2022 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про визнання причин пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновлення такого строку, касаційну скаргу залишено без руху з підстав пропуску скаржником строку на касаційне оскарження, встановленого статтею 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) та запропоновано скаржнику повідомити Суд про інші причини пропуску цього строку.

Надано скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, які зазначені в мотивувальній частині ухвали.

21 лютого 2022 року до суду касаційної інстанції надійшло клопотання скаржника про визнання поважними причин пропуску на касаційне оскарження та поновлення цього строку із зазначенням інших причин пропуску процесуального строку.

Звертаючись до Суду із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження та обгрунтовуючи поважність пропуску цього строку, позивач зазначає, що оскільки на території України з метою поширенню коронавірусної хвороби встановлені карантин, вона, побоюючись за здоров`я своєї малолітньої дитини та будучи у стані вагітності, об`єктивно обмежена у пересуванні та доступу до засобів поштового зв`язку.

Скаржниця зауважує, що проживає з родиною у м.Новомосковську та відповідно до режиму роботи її чоловіка (у місті Дніпрі), він не мав реальної можливості вчасно замість неї відправити лист з заново підготовленою касаційною скаргою.

Наведене підтверджується доданими до касаційної скарги копіями документів та даними автоматизованої бази «Діловодство спеціалізованого суду».

Відповідно до вимог частини другої та третьої статті 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

За наведених обставин, Суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, в зв`язку з чим такий строк слід поновити.

Таким чином, особою, що подала касаційну скаргу, були усунуті недоліки касаційної скарги, які були зазначені в ухвалі Верховного Суду від 07 лютого 2022 року, що дає змогу вирішити питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 КАС України регламентовано перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини (частина третя статті 12 КАС України).

Аналіз зазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмета доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

Статтею 257 КАС України визначено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження.

Як вбачається із даних Єдиного державного реєстру судових рішень, суд першої інстанції розглянув справу №160/1/21 у спрощеному позовному провадженні.

Скаржник зазначає, що:

- дана справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики у зв`язку з існуванням проблеми неоднакового застосування при здійсненні правосуддя судами України в категорії справ, в яких фігурує посилання територіального органу/підрозділу ДМС України на Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»;

- дана справа має виняткове значення позивача, оскільки стосується встановлення судом можливості реалізації її законного права мати паспорт громадянина України у вигляді книжечки, а також захисту права на повагу до її приватного життя, яке порушується внаслідок незаконної обробки її персональних даних в Єдиному державному демографічному реєстрі.

Таким чином, оскаржуючи судові рішення у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, позивач у касаційній скарзі доводить підстави, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржувані рішення підлягають перегляду в касаційному порядку, що є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Обгрунтовуючи касаційну скаргу, позивач, посилаючись на:

- пункт 1 частини четвертої статі 328 КАС України, зазначає, що судами попередніх інстанцій ухвалено судові рішення без урахування висновку Верховного Суду, який викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №806/3265/17 та в постановах Верховного Суду від 10 грудня 2020 року у справі №240/575/20, від 19 липня 2021 року у справі №280/851/20 з огляду на вимоги пунктів 16, 17 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII стосовно оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у формі паспортної книжечки в разі непридатності для користування вже існуючого паспорта; пункту 1 Розділу 1, пункту 2 Розділу IV Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 червня 2019 року № 620/33591 та затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 червня 2019 року № 456 щодо обов`язковості надання серед переліку документів для оформлення паспорта-книжечки рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання державні міграційні служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, засвідчене в установленому законодавством порядку; обґрунтованість застосування/незастосування окремих положень Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» щодо прав позивача на паспорт у вигляді книжечки»;

- пункт 2 частини четвертої статі 328 КАС України (в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні), вказує на необхідність відступлення від висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 21 серпня 2019 року у справі №260/99/19 та акцентує увагу на тому, що ненадання особою згоди на обробку персональних даних так само як і відкликання такої згоди, право на яке закріплено у пункті 11 частини другої статті 8 Закону України «Про захист персональних даних», мають на меті, відповідно, невнесення персональних даних до інформаційної системи або знищення персональних даних в інформаційні системі, тобто відсутність персональних даних особи в інформаційній системі, у тому числі в єдиному державному демографічному реєстрі.

Отже, доводи, які викладені в матеріалах касаційної скарги, вказують на наявність обставин, визначених пунктами 1 та 2 частини четвертої статті 328 КАС України, що є підставою для відкриття касаційного провадження з метою перевірки обставин вказаних скаржником.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 328, 329, 330, 334, 340 КАС України в редакції Закону №2147-VІІІ, Суд-

УХВАЛИВ:

1. Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

2. Визнати причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновити процесуальний строк.

3. Відкрити касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі №160/1/21.

4. Встановити десятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття касаційного провадження для подання учасниками справи до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі, доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи та заперечень щодо поданих заяв та клопотань.

5. Витребувати з Дніпропетровського окружного адміністративного суду справу №160/1/21.

6. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко

Н.М. Мартинюк ,

Судді Верховного Суду