Справа № 480/7680/21
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2022 року Справа № 480/7680/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Шаповала М.М.,
за участю секретаря судового засідання - І.С. Іуткіної,
представника позивача - К.О. Бєломар,
представника відповідачів - О.О. Харченка,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7680/21 за позовом ОСОБА_1 до Сумського міського голови Лисенка Олександра Миколайовича, виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, стягнення недоплаченої суми доходу, середнього заробітку та моральної шкоди,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 з урахуванням уточнень до позовних вимог просить суд:
- стягнути з виконавчого комітету Сумської міської ради на його користь суму середнього заробітку за час затримки розрахунку;
- стягнути з виконавчого комітету Сумської міської ради на його користь моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.
Свої вимоги мотивує, тим що позивач з 05.05.2016 обіймав посаду начальника відділу інформаційних технологій та комп`ютерного забезпечення Сумської міської ради, куди був переведений згідно з розпорядженням міського голови м. Суми № 175-к від 27.04.2016. Розпорядженням міського голови від 25.02.2021 № 86-к з 05.03.2021 позивача звільнено із займаної посади за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. Проте, у порушення вимог статті 116 КЗпП України остаточний розрахунок з позивачем не проведений до цього часу.
Пояснює, що відповідно до штатного розпису чинного з 01.01.2019 по 05.03.2021 посадовий оклад позивача відповідно до займаної ним посади становив до 30.06.2019 - 6800 грн; з 01.07.2019 до 11.06.2020 - 7200 грн, з 12.06.2020 до моменту звільнення 05.03.2021 - 7700 грн.
Розмір надбавки за вислугу років позивача (стаж державної служби, служби в органах місцевого самоврядування понад 5 років) встановлено у розмірі 15 відсотків у відсотках до посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг (спеціальне звання), а з грудня 2020 року (понад 10 років) становила 20 відсотків відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів", виплата якої здійснюється з урахуванням порядку, визначеного Положенням про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за вислугу років працівникам органів виконавчої влади та інших державних органів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1993 № 1049 "Про надбавки за вислугу років для працівників органів виконавчої влади та інших державних органів".
Відповідно до вказаної Постанови розмір надбавки до посадового окладу позивача за 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування, який присвоєно 22.02.2018 позивачу розпорядженням міського голови від 06.02.2018 № 47-к, становить 500 грн. Позивачу була встановлена надбавка за особливий характер роботи та інтенсивність праці у розмірі 90 відсотків, а з 01.01.2021 у розмірі 50 відсотків.
Порядок преміювання встановлено розділом 4 колективного договору між виконавчим комітетом Сумської міської ради та профспілковою організацією виконавчого комітету Сумської міської ради, первинною профспілковою організацією "Центру надання адміністративних послуг у м. Суми" професійної спілки працівників державних установ України на 2018 - 2020 роки та Порядком преміювання працівників апарату та виконавчих органів Сумської міської ради встановлено на 2020 рік, затвердженим розпорядженням міського голови від 28.02.2020 № 97-к (зі змінами).
Так, премія за результатами роботи за відповідний місяць нараховується працівникам щомісячно у відсотках до суми посадового окладу, надбавок та доплат, нараховується та виплачується за фактично відпрацьований час з урахуванням вимог колективного договору.
Розмір премій керівникам виконавчих органів Сумської міської ради визначають заступники міського голови відповідно до розподілу обов`язків, що включає розмір базової премії та індивідуального заохочення.
Щомісяця у встановлені Порядком преміювання працівників апарату та виконавчих органів Сумської міської ради строки та порядку відповідно до розподілу обов`язків секретарем Сумської міської ради, як безпосереднім керівником позивача було подано подання із визначенням розміру премій та обґрунтування конкретних підстав їх встановлення ОСОБА_1 .
Вказаними актами визначено, що працівник, який допустив порушення і притягнутий до дисциплінарної відповідальності, позбавляється премії за той розрахунковий період, в якому допущене порушення трудової дисципліни.
Позивачеві всі ці нарахування не проводилися у зв`язку з проведенням службового розслідування та подальшим оголошенням догани згідно розпорядження міського голови м. Суми від 22.06.2020 № 232-К "Про застосування до начальника відділу інформаційних технологій та комп`ютерного забезпечення ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани".
Однак, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05.02.2021 по справі № 480/5086/20, за позовом ОСОБА_1 до Сумського міського голови, визнано протиправним та скасовано розпорядження міського голови м. Суми від 22.06.2020 № 232- К "Про застосування до начальника відділу інформаційних технологій та комп`ютерного забезпечення ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани".
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та нарахувань не проводилися у зв`язку з проведенням службового розслідування, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою від 25.08.2021 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою від 14.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи.
Ухвалою від 30.11.2021 у задоволенні заяви представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі.
Зазначає, що не погоджується з позицією відповідача у тому, що оскільки жодних претензій з 05.03.2021 по невиплаченим або не донарахованим коштам позивач міському голові не заявляв, міський голова належним чином виконав свій обов`язок щодо вчасного розрахунку з працівником. На думку представника, між вищевказаним немає наслідкового зв`язку. Позивач позбавлений можливості на захист свого права щодо оплати праці і після звільнення, а його звернення до суду дає підстави сумніватися у належному виконанні міським головою обов`язку щодо вчасного розрахунку з працівником. Посилання відповідача на правові висновки, викладені в постанові Верховної Палати Верховного суду від 31.03.2021 у справі № 9901/76/19, вважає непереконливим, оскільки вони не мають відношення до трудових спорів.
Представник відповідачів у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, зазначив, що позивач обґрунтовує період затримки розрахунку по виплаті належних сум з дати його звільнення (05.03.2021) по дату подання позову - 89 робочих днів. Нормами ч. 1 ст. 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
При цьому приписи ст. 117 КЗпП України визначають, санкцію для власника або уповноваженого ним органу, за наявності вини яких відбулось прострочення по розрахунку з працівником, шляхом виплатити останньому його середнього заробітку за весь час затримки.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року у справі № 682/3060/16-ц наведено висновок, що звернення працівника, який у день звільнення не працював, до суду з позовом про стягнення сум, які належать йому до виплати від підприємства, установи, організації станом на день звільнення, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід вважати пред`явленням вимоги про розрахунок, яка передбачена статтею 116 КЗпП (якщо така вимога раніше не пред`являлась). У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі статті 117 КЗпП наступає після звернення звільненого працівника до суду та невиплати після пред`явлення вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать. Час затримки розрахунку при звільненні позивача починається з моменту коли відповідачеві стало відомо про вимогу позивача: отримання відповідачем копії позовної заяви або проведення судом судового засідання (за відсутності відомостей про дату отримання копії позовної заяви) до фактичної виплати заробітної плати. Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні за статтею 117 КЗпП настає лише у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, передбачені у статті 116 КЗпП. Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного суду від 12.02.2020 по справі № 367/595/17.
Наголосив на тому, що позивач в день звільнення 05.03.2021 під особистий підпис отримав розрахунковий лист, в якому зазначались усі належні йому на момент звільнення виплати. Вимогу про неповний розрахунок та стягнення середнього заробітку позивач пред`явив до міського голови та виконавчого комітету шляхом подання позову до адміністративного суду 20.08.2021. За період з 05.03.2021 по 20.08.2021 позивач не звертався до міського голови або виконавчого комітету з вищевказаними вимогами.
З огляду на зазначене, вважає, що строк перебігу обрахунку середнього заробітку щодо затримки виплати заробітної плати має відліковуватись з 20.08.2021.
Вважає, що стягувана сума середнього заробітку є очевидно неспівмірною зі встановленим розміром заборгованості та характером цієї заборгованості.
Крім того, зазначає, що в позові не вказано в чому конкретно полягає бездіяльність міського голови, який саме обов`язок не виконав міський голова перед позивачем щодо виплати йому заробітної плати.
Щодо стягнення моральної шкоди зазначив, що в позові також жодним чином не обґрунтована вина та протиправність дій міського голови щодо відсторонення позивача, факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань у зв`язку з його відстороненням, причинний зв`язок між першим та другим.
Так, розпорядження міського голови від 15.05.2020 № 131-Р про відсторонення позивача є законним та не оскаржувалось, а міський голова діяв згідно норм Порядку КМУ від 13.06.2000 № 950 щодо проведення службових розслідувань та ст. 46 КЗпП України.
Твердження позивача, що за один місяць відсторонення від посади фінансово постраждала вся його родина є не переконливими.
Так, позивача було відсторонено 19.05.2020, коли 15.05.2020 йому вже було виплачено аванс за травень. Позивачу була виплачена заробітна плата за період відсторонення згідно розпорядження міського голови від 22.06.2020 № 233- к "Про ОСОБА_1 " виходячи з розміру посадового окладу, доплати за ранг та надбавки за вислугу років. По-третє, позивачу у червні була виплачена премія до дня Конституції у розмірі посадового окладу.
Наголосив, що на підставі службової записки секретаря Сумської міської ради ОСОБА_2 розпорядженням міського голови від 23.06.2020 № 240- к взагалі було призупинено дію розпорядження від 22.06.2020 № 232-к про оголошення догани, у зв`язку з чим позичу на залишок червня була нарахована помісячна премія в розмірі 50 % (розпорядження від 24.06.2020 № 241-к) та набавка 90 %.
Тому міський голова, навпаки, сприяв аби позивач міг отримувати премію та надбавку 90 % в наступних періодах, не зважаючи на винесену догану. У задоволенні позовних вимог просив відмовити.
Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 05.05.2016 обіймав посаду начальника відділу інформаційних технологій та комп`ютерного забезпечення Сумської міської ради, куди був переведений згідно з розпорядженням міського голови м. Суми № 175-к від 27.04.2016.
Розпорядженням міського голови від 25.02.2021 № 86-к з 05.03.2021 позивача звільнено із займаної посади за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України.
Проте, у порушення вимог статті 116 КЗпП України остаточний розрахунок з позивачем не проведений. Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення остаточного розрахунку при звільненні, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Згідно статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Згідно зі статтею 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Встановивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі не проведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 21 листопада 2011 року у справі № 6-60цс11, встановивши, що працівникові в день звільнення не були сплачені всі належні від підприємства суми, суд на підставі статті 117 КЗпП стягує на його користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутність у цьому своєї вини.
У рішенні Конституційного Суду України від 22.02.2012 № 4-рп/2012 в справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу, установлено, що за статтею 47 КЗпП роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Також у вказаному рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.
Разом із тим, при задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року по справі № 806/2473/18, від 24 липня 2019 року по справі № 805/3167/18-а, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 03 квітня 2019 року у справі № 662/1626/17, від 17 січня 2019 року по справі № 2-1579/11.
Разом з тим, суд вважає за необхідне застосувати принцип співмірності при визначенні розміру відшкодування позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, у відповідності до статті 117 Кодексу законів про працю України.
Позицію щодо правомірності застосування судом до спірних правовідносин "принципу співмірності" під час розрахунку загального розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню на користь позивача, було висловлено касаційною інстанцією в постанові Верховного суду від 24.07.2019 по справі № 805/3167/18-а адміністративне провадження № К/9901/9908/19.
При визначенні розміру компенсації за затримку розрахунку суд вважає за необхідне враховувати розмір середнього заробітку позивача, факт наявності спору між позивачем та відповідачем щодо права отримання коштів при звільненні, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, ступінь вини відповідача та інших обставин справи.
Позивач просить нарахувати та виплатити суму заробітної плати за період з 01.05.2020 до 05.03.2021, що становить 39 420,71 грн та складається з:
- за травень 2020 року - 8 539,73 грн, розрахункові (складові величини розрахунку у відповідному періоді: посадовий оклад - 7200 грн, надбавка за 9 ранг - 500 грн, надбавка за вислугу років (стаж понад 5 років) - 15 % (у відсотках до посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг), надбавка за особливий характер роботи та інтенсивність праці - 90 %, премія за травень 2020 року встановлена розпорядженням міського голови від 21.05.2020 № 185-к "Про преміювання керівників та працівників апарату та виконавчих органів міської ради у травні 2020 року" 60 % у відсотках до посадового окладу, надбавок та доплат. Основна щорічна відпустка - 4 дні, з яких 2 робочих дні. Кількість робочих днів 19. Кількість фактично відпрацьованого часу - 17 робочих днів;
- за серпень 2020 року - 147,36 грн, основна щорічна відпустка - 2 дні;
- за березень 2021 року - 2238,31 грн, основна щорічна відпустка - 5 днів, невикористана відпустка - 17 днів;
У судовому засіданні представник позивача зазначила, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05.02.2021 по справі № 480/5086/20 за позовом ОСОБА_1 до Сумського міського голови, визнано протиправним та скасовано розпорядження міського голови м. Суми від 22.06.2020 № 232-К "Про застосування до начальника відділу інформаційних технологій та комп`ютерного забезпечення ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани", як наслідок, відсторонення позивача було незаконним, а тому посилання у поясненнях на зменшення розміру премії через дану обставину є неправомірним. Вважає, що за період відсторонення не може застосовуватися базовий розмір премії.
Представником відповідачів на виконання протокольної ухвали суду надано розрахунок заробітної плати позивача за спірні періоди, а саме: травень, червень, липень, серпень 2020 року та березень 2021 року, з урахуванням розпорядчих документів міського голови.
Так, ОСОБА_1 розпорядженням міського голови від 15.05.2020 № 131-Р був відсторонений від виконання посадових обов`язків з 19.05.2020.
У травні 2020 року позивачу нарахована наступна заробітна плата:
- відпускні (14.05-17.05)- 3318,32 грн.
У черені 2020 року нарахована наступна заробітна плата:
- розпорядженням міського голови від 22.06.2020 № 233-к позивача допущено до виконання посадових обов`язків і 22.06.2020 та на підставі п. 2 цього розпорядження була нарахована заробітна плата за період відсторонення (19.05.2020-19.06.2020), виходячи з розміру посадового окладу, доплати за ранг та надбавки за вислугу років.
- розпорядженням від 22.06.2020 № 232-к ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
Відповідно до п. 4.11 Колективного договору, премія не виплачується працівникам до яких застосовано дисциплінарне стягнення (за місяць, в якому застосована догана), тому розпорядженням міського голови "Про преміювання керівників та працівників апарату та виконавчих органів міської ради у червні 2020 року" від 22.06.2020 № 235-к ОСОБА_1 не була встановлена премія за червень 2020 року.
Однак, на підставі звернення секретаря Сумської міської ради ОСОБА_2 , розпорядженням міського голови від 23.06.2020 № 240-к призупинено дію розпорядження про дисциплінарне стягнення ОСОБА_1 .
Розпорядженням міського голови від 24.06.2020 № 241-к ОСОБА_1 була встановлена премія 50 % за червень.
Таким чином, позивачу у червні місяці 2020 року були наступні нарахування:
- за травень - 9 робочих днів (період відсторонення 19.05.2020-31.05.2020) (оклад, ранг, вислуга) - 4194,48 грн (розпорядження № 233-к);
- за червень (з 12.06.2020 підвищено посадові оклади) - 14 робочих днів (період відсторонення 01.06.2020-19.06.2020) (оклад, ранг, вислуга) - 6 371 грн (розпорядження № 233-к); 6 робочих днів (22.06.2020-30.06.2020) (оклад, ранг, вислуга, надбавка, премія) - 8062,65 грн (розпорядження № 241-к).
Додатково нараховано:
- разова премія з нагоди Дня Конституції України (до моменту винесення дисциплінарного стягнення) - 7700 грн (розпорядження № 227-к від 17.06.2020)
У липні 2020 року нарахована наступна заробітна плата:
У серпні 2020 року позивачу нарахована наступна заробітна плата:
У березні 2021 року позивачу нарахована наступна заробітна плата:
Крім того, у судовому засіданні представник відповідачів зазначив, що в розрахунках, які наведені у позові, містять некоректні дані, які суперечать чинному законодавству.
Так, постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 було внесено зміни до постанови КМУ № 1213 від 09.12.2020, де виключений пункт 10, який передбачав коригування середнього заробітку у разі підвищення тарифних ставок і посадових окладів. Крім того, до кількості календарних днів, які враховуються для обчислення відпускних, не включаються святкові та неробочі дні, встановлені статтею 73 КЗпП України (у високосному роді це 366-11 = 355 к. д., у звичайному році 365-11= 354 к.д.).
Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн суд зазначає наступне.
За приписами ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Згідно із ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Позивачем не було надано до суду жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, а також не надано суду обґрунтування розміру заявленої моральної шкоди.
Тому в цій частині позову необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Сумського міського голови Лисенка Олександра Миколайовича, виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, стягнення недоплаченої суми доходу, середнього заробітку та моральної шкоди задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Сумської міської ради щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 доходу за період з 01 травня 2020 року по 05 березня 2021 року.
Стягнути з виконавчого комітету Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 в рахунок середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні 3227 гривень.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25.04.2022.

Суддя М.М. Шаповал