Справа № 160/27632/21
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Кучугурної Н.В.
секретаря судового засідання: Прогонної В.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення позивачу відсоткового розміру довічного грошового утримання судді у відставці з 86% до 52% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням довідок, виданих Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, починаючи з 19.02.2020;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування при обчисленні позивачу довічного грошового утримання судді у відставці довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області Б-с-1569 та Б-с-1568 від 06 жовтня 2021 року (з урахуванням регіонального коефіцієнту судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області Б-с-1569 та Б-с-1568 від 06 жовтня 2021 року (з урахуванням регіонального коефіцієнту судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області), починаючи з 19 лютого 2020 року.
З огляду на викладене, позивач вимушена звернутись до суду з цим позовом за захистом своїх прав.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.01.2022 прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження у справі; зазначено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Підготовче засідання призначене на 23.02.2022 на 13:00 год.
Крім цього, за доводами відповідача, підстави для проведення позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок від 06.10.2021 Б-с-1569 та Б-с-1568 відсутні, оскільки базовий розмір посадового окладу судді місцевого та апеляційного судів у порівнянні з минулим роком не змінився.
За викладених обставин, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
22.02.2022 на виконання ухвали суду від 31.01.2022 від відповідача надійшла копія пенсійної справи ОСОБА_1 .
У підготовче засідання, призначене на 23.02.2022 на 13:00 год., з`явився представник позивача. Відповідач не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі його представника.
23.02.2022 до суду від представника позивача надійшла заява про подальший розгляд справи у письмовому провадженні без участі позивача та її представника.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
Постановою Верховної Ради України від 07.04.2005 №2536-IV «Про звільнення суддів» ОСОБА_1 була звільнена з посади судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Наказом голови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.04.2005 №9-к ОСОБА_1 була відрахована з посади судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у зв`язку з поданням заяви про відставку з 2 квітня 2005 року. В наказі зазначено, що стаж роботи, що дає право на виплату довічного утримання, на 22.04.2005 складає 23 роки 11 місяців 7 днів.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 у справі №160/17369/20 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці з 19.02.2020 на підставі довідки, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області №Б-с-457 від 02.03.2020 для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , як судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області №Б-с-457 від 02.03.2020 для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи виплату з 19.02.2020.

Цим рішенням установлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI.

Згідно з даними КП «ДСС», рішення у справі №160/17369/20 набрало законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Листом від 18.06.2021 №20049-14994/З-01/8-0400/21 відповідач повідомив позивача про те, що їй з 19.02.2020 на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 було перераховано довічне грошове утримання судді у відставці з розрахунку 56% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

У подальшому на звернення позивача від 15.07.2021 відповідач листом від 18.08.2021 №28406-21881/З-01/8-0400/21 повідомив, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 було здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 в розмірі 56% (23 роки на посаді судді). Але при перегляді пенсійної справи позивача було виявлено невірне обрахування стажу на посаді судді. За результатами перегляду пенсійну справу приведено у відповідність, згідно зі статтею 137 Закону України №1402-VIII від 02.06.2016 «Про судоустрій і статус суддів». Після перегляду розмір щомісячного грошового утримання судді у відставці склав 52% суддівської винагороди, відповідно до стажу на посаді судді 21 рік 08 місяців 29 днів.

Крім цього, позивач зверталась до відповідача з питанням щодо перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області від 06.10.2021 №Б-с-1569 і №Б-с-1568 (з урахуванням регіонального коефіцієнту судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області). У відповідь на це звернення відповідач повідомив про те, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого та апеляційного судів у порівнянні з минулим роком не змінився, тому підстави для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі наведених довідок відсутні (лист відповідача від 25.11.2021 №41620-33494/З-01/8-0400/21).

Не погоджуючись з діями відповідача щодо зменшення відсоткового розміру довічного грошового утримання судді у відставці (з 86% до 52%) та щодо неврахування під час обчислення грошового утримання судді у відставці довідок від 06.10.2021 №Б-с-1569 і №Б-с-1568 (з урахуванням регіонального коефіцієнту судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області), позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Згідно зі статтею 130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Спірні у цій справі відносини регулюються, зокрема, Законом № 1402-VIII, який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Так, пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон №2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно зі статтею 142 Закону №1402-VI, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII, базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Водночас, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 1 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI.

Водночас, пунктом 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було визначено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI.

Однак, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16 жовтня 2019 року №193-IX, який набрав чинності 07 листопада 2019 року, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII.

Пунктом 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було установлено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року:

а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII зі змінами.

У пунктах 15-17 вказаного Рішення зазначено наступне: «згідно з положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне забезпечення або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року №3-рп/2013). Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесяти п`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402-VIII.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України».

У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18 лютого 2020 року у справі №2-р/2020 пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Згідно з частиною першою статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року №2136-VIII, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Водночас, набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Отже, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону. Тобто, якщо це один день (втрата чинності повністю чи в окремій частині закону за рішенням Конституційного Суду України з дня його ухвалення), то цей строк закінчується о 24 години 00 хвилини цього дня. Відповідно, з 00 годин 00 хвилин наступного дня, з дати ухвалення відповідного рішення Конституційного Суду України, до правовідносин, що регулюється таким законодавством застосовується норма, що відповідає Конституції України, вступила у силу і діє.

Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, висловленою у рішенні від 16 червня 2020 року у зразковій справі №620/1116/20 (провадження Пз/9901/5/20).

З огляду на викладене, суд зазначає, що саме з 19 лютого 2020 року, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 у справі №2-р/2020, у позивача, якому довічне грошове утримання судді призначено відповідно до Закону №2453-VI, виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII.

Отже, у цьому випадку, перерахунок, який проведено відповідачем на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області від 02.03.2020 №Б-с-457 для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, обумовлений відновленням раніше порушених прав позивача з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року у справі № 2-р/2020.

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Такими гарантіями є надання суддям за рахунок держави матеріального забезпечення, зокрема суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розмір якого повністю залежить від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Важливою є і послідовність дій законодавця, особливо з огляду на сферу суспільних відносин, у якій може проявлятись непослідовність.

Судом установлено, що позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці призначене у розмірі, визначеному Законом №2453-VI, яким передбачалась інша формула обрахунку грошового утримання, зокрема, розмір суддівської винагороди та відсотків від неї, для нарахування щомісячного грошового утримання.

Як було зазначено вище, положеннями частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Вказаною нормою визначено інший підхід до обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, ніж той, з якого виходив позивач (а саме за Законом № 2453-VI).

При цьому суд зазначає, що частина третя статті 142 Закону №1402-VIII неконституційною не визнавалась, а також вказана норма повною мірою відповідає критерію якості закону та не вступає в колізію з іншими нормами законів, що дозволяло б відповідачу не застосувати її стосовно позивача (у протилежному випадку рішення відповідача прямо б суперечило вимогам частини другої статті 19 Конституції України).

Також, суд звертає увагу на те, що за правовим висновком Верховного Суду, викладеним у рішенні від 16 червня 2020 року у зразковій справі №620/1116/20 (провадження Пз/9901/5/20), у судді у відставці, який отримує щомісячне грошове утримання у розмірі обчисленому згідно з положеннями Закону №2453-VI, наявне право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII.

Тобто, у цьому випадку при перерахунку довічного грошового утримання судді слід застосовувати норму закону, яка визначає суддівську вислугу і є чинною на час виникнення спірних правовідносин.

В контексті зазначеного питання, колегія суддів звертає увагу на те, що різні аспекти дії закону у часі неодноразово досліджувалися Конституційним Судом України.

Зокрема, у Рішенні від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що у регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У Рішенні від 12 липня 2019 року №5-р(I)/2019 Конституційний Суд України висловив думку, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (абзац четвертий пункту 5 мотивувальної частини).

Отже, у разі безпосередньо (прямої) дії закону в часі новий нормативний акт поширюється на правовідносини, що виникли після набрання ним чинності, або до набрання ним чинності і тривали на момент набрання актом чинності.

Тобто, особи, яким щомісячне довічне грошове утримання призначено на підставі Закону №2453-VI, мають право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці у розмірі та у порядку, визначеному чинним на час здійснення такого перерахунку закону. У цій справі такими нормами є положення Закону №1402-VIII.

З приводу доводів про те, що позивач має право на перерахунок її довічного грошового утримання у розмірі 86% від суддівської винагороди працюючого судді, суд зазначає таке.

Розмір довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді (86%) визначений у порядку, передбаченому Законом №2453-VI, відрізняється від порядку визначення розміру довічного грошового утримання судді, встановленому чинним Законом №1402-VIII, на підставі якого позивачу проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Така відмінність полягає в тому, що Законом №2453-VI розмір довічного грошового утримання судді у відставці визначався у відсотках (80% і більше), виходячи із суддівської винагороди працюючого судді, зокрема з окладу у розмірі 15 мінімальних заробітних плат (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 4 грудня 2018 року № 11-р/2018), на відміну від положень Закону №1402-VIII, який передбачає сутнісно інші базові показники суддівської винагороди, виходячи з окладу працюючого судді; в даному випадку судді першої інстанції, - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, (стаття 135 Закону №1402-VIII), а також інший розмір довічного утримання судді у відставці 50% і більше від суддівської винагороди (частина третя статті 142 Закону № 1402-VIII).

Отже, оскільки чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування щомісячного грошового утримання, то відсутні правові підстави для обрахунку щомісячного грошового утримання судді одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання (розміру щомісячної суддівської винагороди) за Законом №1402-VIII, а розміру відсотку за Законом №2453-VI.

Суд зазначає, що зворотне зумовить неоднакове визначення розміру довічного грошового утримання суддів, що вийшли у відставку відповідно до Закону №2453-VI, та тих, які вийшли або вийдуть у відставку відповідно до Закону №1402-VIII. Вказане призведе до дискримінації останніх та суперечитиме положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06 вересня 2012 року №5207-VI прямою дискримінацією є ситуація, за якої з особою та/або групою осіб за їх певними ознаками поводяться менш прихильно, ніж з іншою особою та/або групою осіб в аналогічній ситуації, крім випадків, коли таке поводження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Таке поводження за змістом пункту 2 частини першої статті 1 цього ж Закону може полягати, в тому числі, в обмеженні у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами у будь-якій формі.

У контексті вказаного питання, суд вважає за необхідне зазначити позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 7 червня 2021 року у справі №420/4001/20, про те, що однаковий підхід до визначення порядку розрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, який вийшов у відставку відповідно до Закону №1402-VIII, та судді, який вийшов у відставку раніше, відповідає принципу рівності та заборони дискримінації, передбаченого Конституцією України (частина друга статті 24 Конституції України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (стаття 14) та КАС України (пункт 7 частини другої статті 2). У цій справі було задоволено позов про перерахунок суддівської винагороди судді у відставці, виходячи із розміру посадового окладу із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,25 при обчисленні базового розміру посадового окладу і доплати за вислугу років.

Крім того, суд зазначає, що визначення розміру довічного грошового утримання позивача на підставі норм Закону №1402-VIII (50% і більше) не призводить до порушення гарантованих статтею 22 Конституції України права позивача, оскільки розмір довічного грошового утримання, на який має право позивач, за нормами Закону №1402-VIII, не є меншим, ніж той, який був забезпечений з урахуванням положень Закону №2453-VI.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27.09.2021 у справі №580/585/21.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення позивачу відсоткового розміру довічного грошового утримання судді у відставці з 86% до 52% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням довідок, виданих Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, починаючи з 19.02.2020.

За викладених обставин, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині.

До матеріалів справи позивачем надано копію постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.07.2015 у справі №185/2990/15-а (2-а/185/65/15), згідно з якою, визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 86% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 і виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 86% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 17 вересня 2014 року згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №Б-с-750 від 15.05.2014.

Отже, рішення у справі №185/2990/15-а (2-а/185/65/15) винесено апеляційним судом до набрання чинності Законом №1402-VIII, яким визначено інший підхід до обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, ніж той, з якого виходив позивач (а саме за Законом № 2453-VI).

Крім цього, у зазначеній вище справі апеляційним судом зобов`язано відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача в розмірі 86% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №Б-с-750 від 15.05.2014.

У справі, що розглядається, спірним є питання щодо зменшення відсоткового розміру довічного грошового утримання судді у відставці під час перерахунку такого довічного утримання на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області від 02.03.2020 №Б-с-457 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи виплату з 19.02.2020.

З огляду на викладене, суд відхиляє доводи позивача з посиланням на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.07.2015 у справі №185/2990/15-а (2-а/185/65/15).

Водночас суд зазначає про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування при обчисленні позивачу довічного грошового утримання судді у відставці довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області Б-с-1569 та Б-с-1568 від 06 жовтня 2021 року (з урахуванням регіонального коефіцієнту судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області); зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області Б-с-1569 та Б-с-1568 від 06 жовтня 2021 року (з урахуванням регіонального коефіцієнту судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області), починаючи з 19 лютого 2020 року, з огляду на таке.

06.10.2021 Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області були видані довідки Б-с-1568 і Б-с-1569 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Довідка Б-с-1568 видана ОСОБА_1 , судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у відставці про те, що станом на 18.02.2020 її суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 104 049,00 грн, у тому числі: посадовий оклад 69 366,00 грн; доплата за вислугу років (50%) 34683,00 грн; доплата за перебування на адміністративній посаді в суді грн; доплата за науковий ступінь грн; доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці грн; щомісячна доплата відповідно до частини шостої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - грн.

Довідка Б-с-1569 видана ОСОБА_1 , судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у відставці про те, що станом на 01.01.2021 її суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 104 049,00 грн, у тому числі: посадовий оклад 69 366,00 грн; доплата за вислугу років (50%) 34 683,00 грн; доплата за перебування на адміністративній посаді в суді грн; доплата за науковий ступінь грн; доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці грн; щомісячна доплата відповідно до частини шостої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - грн.

Наведені вище довідки видані на підставі ст.142 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020.

Позивач зауважує, що вказані довідки видані зі врахуванням 10% доплати регіонального коефіцієнту для судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Як зазначено вище, спірні відносини у цій справі регулюються Законом №1402-VIII, який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Згідно з ч.1 ст.135 Закону №1402-VIII, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (ч.2 ст.135 Закону №1402-VIII).

Відповідно до ч.3 ст.135 Закону №1402-VIII, базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Частиною четвертою статті 135 Закону №1402-VIII встановлено, що до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб; 3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

Отже, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залежить від розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

При цьому, статтею 135 Закону №1402-VIII передбачена можливість застосування до базового розміру посадового окладу регіональних коефіцієнтів, передбачених частиною четвертою вказаної статті, які є складовою частиною окладу судді, а не доплатою.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (ч.4 ст.142 Закону №1402-VIII).

Суд зазначає, що доказом зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання позивача є довідки від 06.10.2021 Б-с-1568 і Б-с-1569, видані Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Так, відповідно до цих довідок, суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 104 049,00 грн.

Згідно з листами відповідача від 18.06.2021 №20049-14994/З-01/8-0400/21 та від 18.08.2021 №28406-21881/З-01/8-0400/21, позивачу було проведено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з розміру суддівської винагороди, яка складає 94590,00 грн. Такий розмір суддівської винагороди, з якої було проведено перерахунок довічного грошового утримання позивача як судді у відставці, підтверджується і матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 .

Отже, довідки від 06.10.2021 Б-с-1568 і Б-с-1569 свідчать про збільшення розміру суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання позивача як судді у відставці.

Однак, у цих довідках відсутня інформація про розмір регіонального коефіцієнту, який додатково застосовується до базового розміру посадового окладу, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо строку, з якого позивач має право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці за новими довідками, суд зазначає, що позивач просить здійснити перерахунок на підставі цих довідок, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Проте, як встановлено судом, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 у справі №160/17369/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , як судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області №Б-с-457 від 02.03.2020 для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи виплату з 19.02.2020.

Це рішення є таким, що набрало законної сили.

Матеріали справи також свідчать про те, що на підставі рішення суду від 01.03.2021 у справі №160/17369/20 позивачу проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із суддівської винагороди у сумі 94590,00 грн, зазначеної у довідці від 02.03.2020 №Б-с-457, починаючи з 19.02.2020.

З огляду на викладене, суд відмовляє в частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо неврахування при обчисленні позивачу довічного грошового утримання судді у відставці довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області Б-с-1568 від 06 жовтня 2021 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області Б-с-1568 від 06 жовтня 2021 року, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Як убачається з матеріалів справи, позивач звернулась до суду засобами поштового зв`язку від 29.12.2021 (а.с.30).

Отже, з урахуванням шестимісячного строку, встановленого ст.122 КАС України для звернення до суду, сума щомісячного довічного грошового утримання позивача належить до перерахунку на підставі довідки від 06.10.2021 Б-с-1569, починаючи з 29.06.2021.

Крім цього, суд уважає за необхідне зазначити про таке.

Відповідно до Положення про порядок призначення та виплати щомісячного грошового утримання працюючим суддям та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, затвердженого Наказом Державної судової адміністрації України від 25.08.2005 №94, погодженого Рішенням Ради суддів України від 13.05.2005 №34, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.11.2005 за №1314/11594 (у редакції станом на час виходу позивача у відставку), після видання наказу про відрахування судді зі штату суду на підставі акт Верховної Ради України або Президента України про звільнення у зв`язку з поданням заяви про відставку, у тому числі у відставку за станом здоров`я, що перешкоджає продовженню виконання обов`язків, та припиненням виплати щомісячного грошового утримання працюючому судді, голова суду, де працював суддя, видає наказ про встановлення довічного грошового утримання судді у відставці (п.3.1.).

Згідно з п.3.2. Положення, на суддю у відставці, а також на тих суддів, які звільнені з посади судді цього суду до введення в дію Закону України «Про статус суддів» (2862-12) і перебувають на обліку у зазначеному суді та мають право на встановлення щомісячного довічного грошового утримання, формується особова справа судді у відставці або судді, який має право на одержання щомісячного довічного грошового утримання, до якої долучаються, серед іншого, розрахунок стажу роботи судді, що дає право на відставку та розрахунок щомісячного довічного грошового утримання.

Розрахунок стажу роботи, який дає право на встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а також розрахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання складається та погоджується з урахуванням вимог, викладених у розділі другому цього Положення (п.3.3. Положення).

Відповідно до п.2.1. розділу 2 Положення, працівники, які відповідають за кадрове діловодство в суді, ведуть облік стажу роботи суддів, у тому числі які мають право на відставку та продовжують працювати на посаді судді.

Згідно з п.2.2. Положення, для своєчасного та правильного проведення підрахунку стажу роботи, який дає право на відставку судді та отримання щомісячного грошового утримання, ведеться розрахунок стажу роботи судді, що дає право на відставку (додаток).

Розрахунок стажу роботи судді заповнюється під час зарахування судді до штату суду на підставі даних трудової книжки судді, військового квитка, диплома про здобуття вищої юридичної освіти (п.2.3. Положення).

Пунктами 2.4., 2.5. Положення передбачено, що складений працівником, який відповідає за ведення кадрового діловодства у суді, розрахунок стажу роботи судді щодо суддів місцевих загальних судів не пізніше ніж за місяць до досягнення суддею 20 річного стажу роботи на посаді судді надсилається для перевірки до відділу кадрів територіального управління державної судової адміністрації, на підставі якого відділом бухгалтерського обліку та звітності територіального управління державної судової адміністрації складається розрахунок розміру щомісячного грошового утримання.

Після перевірки Державною судовою адміністрацією України правильності проведення розрахунку стажу роботи, який дає право на встановлення щомісячного грошового утримання, та розрахунку розміру щомісячного грошового утримання підрозділами, надсилається погодження або обґрунтоване заперечення щодо призначення виплати щомісячного грошового утримання судді.

Згідно з п.2.7. Положення, призначення щомісячного грошового утримання судді проводиться наказом голови суду на підставі отриманого від Державної судової адміністрації України погодження.

Отже, станом на час виходу позивача у відставку, розрахунок стажу роботи судді, що давав право на відставку, проводився працівниками, які відповідали за кадрове діловодство в суді, погоджувався територіальними управліннями ДСА України, після чого, головою суду, де працював суддя, видавався наказ про встановлення довічного грошового утримання судді у відставці.

При цьому органам Пенсійного фонду України не надано право перегляду стажу роботи на посаді судді, який є обрахованим і встановленим.

Крім того, згідно з Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженим Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1, до заяви про призначення щомісячного довічного утримання додаються, у тому числі, розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (п.1 Розділу ІІІ цього Порядку).

Як зазначено вище, Постановою Верховної Ради України від 07.04.2005 №2536-IV «Про звільнення суддів» ОСОБА_1 була звільнена з посади судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

В наказі голови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.04.2005 №9-к, яким ОСОБА_1 була відрахована з посади судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, вказано, що стаж роботи, що дає право на виплату довічного утримання, на 22.04.2005 складає 23 роки 11 місяців 7 днів.

У пенсійній справі позивача міститься розрахунок стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, з якого вбачається, що станом на 01.01.2007 стаж роботи, який дає право на встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 складає 23 роки 07 місяців 28 днів.

Також, матеріали пенсійної справи свідчать про те, що пенсія призначена позивачу при загальному стажі 32 роки 4 місяці 3 дні, в тому числі стаж роботи на посаді районного судді 23 роки 7 місяців 28 днів, який і застосовувався відповідачем до прийняття рішення від 22.07.2021 №57, яким змінено стаж роботи позивача на посаді судді на 21 рік 8 місяців 29 днів.

Таким чином, суд зазначає, що стаж роботи, який дає право на встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 складає 23 роки 07 місяців 28 днів.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч.2 ст.9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд дійшов висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача буде визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування при обчисленні позивачу довічного грошового утримання судді у відставці довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області Б-с-1569 від 06 жовтня 2021 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області Б-с-1569 від 06 жовтня 2021 року, з урахуванням раніше проведених виплат та, з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, позовні вимоги у цій справі підлягають частковому задоволенню.

Щодо питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1816,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч.3 ст.139 КАС України).

Отже, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 908,00 грн.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 139, 241-246 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) щодо неврахування при обчисленні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) довічного грошового утримання судді у відставці довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області Б-с-1569 від 06 жовтня 2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області Б-с-1569 від 06 жовтня 2021 року, з урахуванням раніше проведених виплат та, з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ).

Суддя Н.В. Кучугурна