Справа № 240/41987/21
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2022-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 квітня 2022 року

Київ

справа №240/41987/21

адміністративне провадження №П/990/53/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Смоковича М. І., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправною відмову у наданні публічної інформації і зобов`язання надати цю інформацію,

в с т а н о в и в:

16 грудня 2021 року ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Вищої ради правосуддя (вул. Студентська, 12-А, м. Київ; далі - ВРП, Рада), у якому просить:

- визнати протиправною відмову ВРП у наданні повної інформації на запит ОСОБА_1 від 15 листопада 2021 року « 15.11.21 ВРП запит судді ЖАС»;

- зобов`язати ВРП надати ОСОБА_1 повну інформацію на його запит від 15 листопада 2021 року « 15.11.21 ВРП запит судді ЖАС».

Житомирський окружний адміністративний суд ухвалою від 20 грудня 2021 року передав справу за вказаним позовом ОСОБА_1 за підсудністю на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

За наслідками автоматизованого розподілу справи 12 квітня 2022 року її передано на розгляд суддям Бучик А. Ю. (суддя-доповідач), Мороз Л. Л., Рибачук А. І., Коваленко Н. В., Стрелець Т. Г.

Судді Бучик А. Ю., Мороз Л. Л. та Рибачук А. І. заявили самовідводи, які Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 14 квітня 2022 року задовольнив. Відтак 20 квітня 2022 року у справі відбувся повторний автоматизований розподіл, за наслідками якого визначено новий склад суду, зокрема доповідачем у справі визначено суддю Смоковича М. І .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Рада неправомірно відмовила у наданні інформації на запит позивача від 15 листопада 2021 року, яка, з його погляду, є відкритою у значенні Закону України «Про доступ до публічної інформації».

У позовній заяві і доданих до неї документах позивач, з посиланням на частину третю статті 5, частину другу статті 42 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) зазначив також про те, що «співпозивачем» за цим позовом є громадська організація «Проти придурків та ідіотів» (головою якої є ОСОБА_1 ), Статут якої наділяє її правом представляти і захищати як свої законні інтереси, так і законні інтереси своїх членів, зокрема шляхом звернення із заявами до державних органів.

Крім того, до позову долучено заяву згаданої громадської організації, авторами якої зазначено ОСОБА_1 як особисто, так і як голову цієї організації, про те, що вона братиме участь у розгляді цієї справи на стороні позивача як «співавтор позовної заяви».

Підтвердження, що ця заява підписана, зокрема, кваліфікованим цифровим підписом громадської організації, немає.

Водночас до позову долучено заяву про вступ громадської організації «Проти придурків та ідіотів» до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача. Обґрунтована ця заява тим, що «ігнорування доступу до інформації настільки суперечить здоровому глузду, що заявник [ ОСОБА_1 ] звернувся до громадської організації «Проти придурків та ідіотів». Метою створення цієї організації є, з-поміж іншого, «усунення невідповідностей правилам здоровому глузду» й для досягнення статутних цілей зазначена громадська організація передбачила за собою право звертатися до суду.

Щодо «співпозивача» чи «співавтора позову», то КАС України не передбачає такого процесуального статусу. Тому участь громадської організації «Проти придурків та ідіотів» у розгляді справи у запропонованій іпостасі неможлива. Посилання на частину третю статті 5 і частину другу статті 42 КАС України у цьому випадку недоречне, адже громадська організація, яку очолює позивач, не є його законним представником і в розумінні статті 53 КАС України не наділена правом звернення до суду в інтересах позивача. Водночас треба зауважити, що громадська організація, зокрема й та, яку очолює ОСОБА_1 , наділена адміністративною процесуальною правосуб`єктністю у правовідносинах, пов`язаних з доступом до публічної інформації, тож може самостійно (або одночасно з іншою фізичною/юридичною особою) звернутися з позовом, якщо вважатиме, що для цього є підстави.

З уваги на те, що із зазначеним вище позовом до адміністративного суду звернувся саме гр. ОСОБА_1 (не як законний представник (тобто голова) громадської організації «Проти придурків та ідіотів») і підписав його (КЕП) як фізична особа, немає підстав вважати, що позивачів за цим позовом є два. Той факт, що ОСОБА_1 є головою громадської організації «Проти придурків та ідіотів» не ототожнює їх і не змінює того, що зазначена організація є окремим/самостійним суб`єктом інформаційних правовідносин.

З приводу залучення громадської організації «Проти придурків та ідіотів» до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, то зважаючи аргументи ОСОБА_1 у поєднанні з положеннями статті 49 КАС України, підстав для задоволення цього клопотання немає.

Відповідно до частини четвертої статті 22, статті 266 КАС України справа підсудна Верховному Суду як суду першої інстанції та підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Підстав для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження не встановлено.

З урахуванням положень частини п`ятої статті 262 КАС України суд дійшов висновку про розгляд цієї справи без участі сторін.

Керуючись статтями 22, 49, 171, 248, 262, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Відкрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправною відмову щодо надання інформації і зобов`язання надати запитувану інформацію.

2. Справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження колегією суддів у складі п`яти суддів без повідомлення сторін.

3. Відмовити у задоволенні клопотання про залучення громадської організації «Проти придурків та ідіотів» до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

4. Встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його доводи (з урахуванням аргументів, викладених у позовній заяві), а також документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу.

5. Встановити позивачу триденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання суду відповіді на відзив та документів, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до нього доказів відповідачу.

6. Встановити відповідачу триденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду заперечень проти відповіді на відзив і документів, що підтверджують надіслання (надання) заперечень і доданих до нього доказів позивачу.

7. Повідомити учасникам справи, що відзив на позовну заяву (відзив), відповідь на відзив, заперечення та пояснення повинні відповідати вимогам частин другої-четвертої статті 162 КАС України. Письмові докази повинні подаватися до суду з дотриманням вимог статті 94 КАС України.

8. Повідомити учасникам справи, що інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за адресою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: supreme.court.gov.ua.

9. Копію цієї ухвали надіслати сторонам. Відповідачу надіслати також копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя М. І. Смокович