Справа № 420/14012/21
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2022-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому, з урахуванням уточнень, просив:
- визнати протиправними дії щодо застосування грудня 2017 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базовий місяць) для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 12.12.2017 року по 28.02.2018 року;
- визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 15.11.2018 року із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4009,33 грн. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078;
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року позов задавлено частково. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 12.12.2017 року по 28.02.2018 року включно. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має безумовне право на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 12.12.2017 року по 28.02.2018 року, оскільки така індексація ВЧ НОМЕР_1 у спірний період не виплачувалась.

Водночас, суд першої інстанції вважав передчасними вимоги позивача щодо розрахунку та виплати індексації грошового забезпечення за період з 12.12.2017 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року, оскільки відповідач не здійснював нарахування та виплату індексації за вказаний період, а тому, відсутні підстави вважати порушеним відповідне право позивача на момент розгляду даної справи.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 15.11.2018 року, оскільки лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103% було перевищено, при цьому, індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді 2018 року, а тому, індексацію необхідно було проводити з грудня 2018 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у визначенні базового місяця січня 2008 року для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 12.12.2017 року по 28.02.2018 року та виплаті щомісячної фіксованої індексації у сумі 4463,15 грн. за період з 01.03.2018 року по 15.11.2018 року, та прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду 21 квітня 2022 року у складі колегії суддів: головуючої судді Турецької І.О., суддів Стас Л.В., Шеметенко Л.П. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року в частині відмови ОСОБА_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 12.12.2017 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця для розрахунку індексації січень 2008 року скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 12.12.2017 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року. В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року залишено без змін.

Задовольняючи частково апеляційну скаргу позивача, суд апеляційної інстанції виходив з того, що доводи скаржника, що січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації його грошового забезпечення за період з 12.12.2017 року по 28.02.2018 року є правомірними та обґрунтованими, а висновок суду першої інстанції про передчасність заявлених вимог не відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у справі № 400/1118/21.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції погодився з судом першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині нарахування та виплати щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 15.11.2018 року, оскільки грошове забезпечення ОСОБА_1 у період з 01.03.2018 року по 15.11.2018 року індексації не підлягало, адже, останній неправильно тлумачить абзац 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078.

Згідно ст. 34 КАС України усі питання, що виникають під час колегіального розгляду адміністративної справи, вирішуються більшістю голосів суддів. При прийнятті рішення з кожного питання жоден із суддів не має права утримуватися від голосування та підписання судового рішення. Головуючий у судовому засіданні голосує останнім.

Суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються особи, які беруть участь у справі, без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.

Керуючись вказаними положеннями ст. 34 КАС України, враховуючи незгоду із судовим рішенням суду апеляційної інстанції, вважаю за необхідним викласти свою окрему думку, яка полягає у наступному.

Так, задовольняючи частково апеляційну скаргу позивача та скасовуючи рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року в частині відмови ОСОБА_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 12.12.2017 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця для розрахунку індексації січень 2008 року, суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції щодо передчасності вимог позивача про визначення базового місяця для нарахування індексації.

Разом з цим, за обставин даної справи позивачу взагалі не було нараховано індексацію грошового забезпечення за період з 12.12.2017 року по 28.02.2018 року.

Фактично відповідач допустив бездіяльність щодо не проведення індексації грошового забезпечення позивача за вказаний період.

При цьому, в обґрунтування підстав для не нарахування позивачу індексації за період з 12.12.2017 року по 28.02.2018 року відповідач послався на відсутність фінансування та отримані роз`яснення, за якими проведення індексації за цей період не здійснюється.

Тобто, спору щодо базового місяця та відповідно розміру індексації за вказаний період на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало.

В свою чергу, за усталеною практикою Верховного Суду (зокрема, у справі № 560/2120/20) захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому.

Таким чином, оскільки у даній справі позивачу взагалі не нараховано та не виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 12.12.2017 року по 28.02.2018 року, не визначено її розмір, не визначено базовий місяць, який підлягає застосуванню, та бездіяльність відповідача щодо не проведення індексації грошового забезпечення позивача за вказаний період обґрунтована лише відсутністю фінансування, відповідними роз`ясненнями, вважаю, що вимоги позивача про нарахування та виплату індексації саме у розмірі 11265,08 грн. із застосуванням базового місяця січня 2008 року задоволенню не підлягають, як передчасні.

Також, вважаю, що при задоволенні позову у наведеній частині та при визначенні січня 2008 року в якості базового місяця для нарахування індексації, мали бути розглянуті вимоги уточненого позову про визнання протиправними дій відповідача щодо застосування грудня 2017 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базовий місяць) для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 12.12.2017 року по 28.02.2018 року, оскільки вирішення цих вимог є передумовою для задоволення вимог позивача в частині визначення базового місяця для нарахування індексації січня 2008 року.

Крім того, позивач просив не лише визначити базовий місяць для нарахування індексації, а і виплатити конкретну суму індексації.

Фактично позивач просить нарахувати та виплатити йому індексацію за період з 12.12.2017 року по 28.02.2018 року, тобто, за 2,5 місяці, у сумі 11265,08 грн. 4420,47 грн. в місяць при грошовому забезпеченні за 20 днів грудня 2017 року 5477,33 грн., за січень 2018 року 8489,91 грн., за лютий 2018 року 8918,98 грн.

Наведені вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо застосування грудня 2017 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базовий місяць) для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 12.12.2017 року по 28.02.2018 року та про виплату індексації у наведеному розмірі не розглянуті.

Також, звертаю увагу на те, що розрахунок індексації позивача за спірний період із зазначенням базового місяця грудня 2017 року був здійснений відповідачем лише на виконання рішення суду у даній справі, тобто, вже після звернення позивача до суду.

Крім того, з матеріалів справи не вбачається, коли позивач був призначений на посаду, чи в порядку переведення, чи в порядку призначення, неможливо встановити, на якій підставі здійснений наведений розрахунок, якими вимогами Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, керувався відповідач, здійснюючи наведений розрахунок.

Вважаю, що посилання на постанову Верховного Суду в іншій справі, без дослідження наведених обставин та без розгляду усіх вимог позивача, є недостатнім для прийняття рішення судом апеляційної інстанції у даній справі.

Необхідність дослідження вказаних обставин відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 29 листопада 2021 року у справі № 120/313/20-а.

Окрім викладеного, визначаючи в якості базового місяця для нарахування індексації січень 2008 року, суд апеляційної інстанції не надав оцінки тим обставинам, що фактично сума грошового забезпечення позивача з урахуванням індексації у лютому 2018 року складає більше, ніж у березні 2018 року, після підвищення посадового окладу, та відповідно не надав оцінки вимогам позивача щодо наявності у нього права на подальшу індексацію грошового забезпечення на підставі п. 5 Порядку № 1078, згідно з яким, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

На підставі наведеного, вважаю, що у суду апеляційної інстанції не було підстав для задоволення апеляційної скарги позивача.

Суддя: Л.П. Шеметенко