Справа № 560/12149/21
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2022-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/12149/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Петричкович А.І.

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

28 квітня 2022 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області до товариства з обмеженою відповідальністю "АЗС-СЕРВІС-2016" про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу та накладення арешту на кошти та інші цінності,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "АЗС-СЕРВІС-2016" кошти в рахунок погашення податкового боргу у розмірі 390277,13 грн з рахунків відповідача у банках, що обслуговують такого платника податків, та за рахунок готівки, що належить відповідачу; накласти арешт на кошти та інші цінності Товариства з обмеженою відповідальністю "АЗС-СЕРВІС-2016", що знаходяться в банку в межах суми податкового боргу в розмірі 390277,13 гривень.

Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року позов задоволено частково: стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "АЗС-СЕРВІС-2016" податковий борг в розмірі 390277 (триста дев`яносто тисяч двісті сімдесят сім) гривень 13 копійок з рахунків відповідача у банках, обслуговуючих такого платника податків, та за рахунок готівки, що йому належить. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що відповідно до корінця податкової вимоги форми "Ю" №76417-53 від 10.08.2020, загальна сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов`язаннями станом на 09.08.2020 становить 220000,00 гривень.

Податковий борг в розмірі 390277,13 грн по податку на додану вартість, по адміністративних штрафах та по екологічному податку підтверджується податковою декларацією з податку на додану вартість за серпень 2020 року від 18.09.2020, податковою декларацією з податку на додану вартість вересень 2020 року від 20.10.2020, податковою декларацією з податку на додану вартість грудень 2020 року від 15.01.2021, уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з податку на додану вартість, у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за жовтень 2020 року, уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з податку на додану вартість, у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за листопад 2020 року, уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з податку на додану вартість, у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2020 року, уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з податку на додану вартість, у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за січень 2021 року, податковим повідомленням-рішенням форми «ПС» від 15.07.2020 №, податковим повідомленням-рішенням форми «ПС» від 15.07.2020 №, Розрахунком Додатку 1 до Податкової декларації екологічного податку від 18.01.2021, розрахунком суми позовних вимог, довідкою про суму заборгованості станом на 01.09.2021.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

В силу п.п. 16.1.4. п. 16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За змістом п.п. 20.1.34 п.20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Абзацом 1 п. 59.1 ст. 59 ПК України визначено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У відповідності до п. 95.1 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з абз. 1 п. 95.3 ст. 95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Пунктом 95.4 ст. 95 ПК України визначено, що контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Стосовно вимоги позивача про накладення арешту на кошти відповідача, що знаходяться в банку в межах суми податкового боргу, слід зазначити наступне.

За правилами п.п. 94.6.2. п. 94.6. ст. 94 ПК України, арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

В силу п.п. 20.1.33. п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Наведена законодавча норма встановлює як право контролюючого органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.

Водночас слід зауважити, що обов`язковою умовою для накладення арешту є відсутність відповідного майна, яка має бути встановлена саме на момент, коли у податкового органу виникає право на стягнення податкового боргу, в іншому разі, вимога про застосування арешту коштів є передчасною, оскільки не виключається, що на момент пред`явлення відповідної вимоги майно, за рахунок якого можна погасити податковий борг, буде наявним. Отже, податковий орган мав право доводити факт відсутності майна у відповідача саме станом на вказаний час, що відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року по справі №826/10396/16.

Також, контролюючим органом не було надано та не було доведено належними та допустимими доказами відсутності у відповідача іншого майна, яке може бути джерелом погашення податкового боргу, зокрема, не було досліджено питання наявності чи відсутності іншого майна у відповідача, відмінного від нерухомого майна (різного роду устаткування, обладнання тощо); позивачем також не було надано відомостей щодо виходу на адресу місцезнаходження відповідача і опису наявного там майна. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 серпня 2019 року по справі №825/2146/18.

Разом з тим, слід зазначити, що за умови відсутності майна, за рахунок якого можливо погашення податкового боргу, податковий орган має право звертатися до суду з позовом про накладення арешту на кошти платника податків, що встановлено п.п. 20.1.33. п. 20.1. ст. 20 ПК України, проте, реалізація цього права можлива лише за умови наявності підстав, встановлених п. 94.2. ст. 94 ПК України.

Згідно з п. 94.2 ст. 94 ПК України, арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин:

94.2.1. платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі;

94.2.2. фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон;

94.2.3. платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу;

94.2.4. відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством;

94.2.5. відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов`язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам;

94.2.6. платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі;

94.2.7. платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу;

94.2.8. платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки).

Оскільки в межах спірних відносин позивач навіть не покликається на жодну з підстав, визначених п. 94.2. ст. 94 ПК України, то позовна вимога про накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться в банку є безпідставною та необґрунтованою.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постановах Верховного Суду від 25 червня 2019 року по справі №826/6657/18, від 28 серпня 2019 року по справі №825/2146/18, від 01 жовтня 2019 року по справі №825/2243/18.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Мацький Є.М.