Справа № 240/8158/21
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2022-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року м. Житомир справа № 240/8158/21

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач), в якому з просить:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови в перерахунку йому пенсії згідно довідки про грошове забезпечення від 09.03.2021 №294/29/01-2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату призначеної йому пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, винагороди АТО, компенсації за невикористану відпустку та доплати COVID, з яких були сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на підставі довідки від 09.03.2021 №294/29/01-2021, починаючи з 10.10.2020.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що з 10.10.2020 він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Вказує, що при призначенні йому пенсії відповідач протиправно не врахував у складі грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, винагороди АТО, компенсації за невикористану відпустку та доплати COVID, які він отримував в період проходження військової служби в Головному управлінні Національної поліції в Житомирській області з жовтня 2018 року по жовтень 2020 року та з яких був сплачений страховий внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. У зв`язку з цим він отримав в Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Житомирській області довідку від 09.03.2021 №294/29/01-2021 про розміри вищезазначених виплачених йому складових грошового забезпечення та звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про проведення йому перерахунку пенсії з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, фактично отриманих ним сум вказаних у цій довідці. Однак, за наслідками розгляду своєї заяви отримав відмову, в якій відповідач посилався на те, що вказані в довідці виплати не належать до щомісячних виплат та додаткових видів грошового забезпечення, а тому не враховуються при обчисленні пенсії. Вважаючи вказану відмову у перерахунку йому пенсії протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою судді від 10 червня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі №240/8158/21 за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

03 серпня 2021 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти заявлених позовних вимог. Аргументуючи таку позицію відповідач зазначив, що пенсія ОСОБА_1 була призначена з 10.10.2020 на підставі документів, які надані Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області. Зокрема, до заяви про призначення пенсії був доданий грошовий атестат серії №112 від 19.10.2020 та довідка про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії від 20.10.2020 №1296/29/02-2020, в якій матеріальна допомоги на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, винагорода АТО, компенсації за невикористану відпустку та доплата COVID зазначені не були. Крім того, відповідач зазначив, що відповідно до частини 3 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Таким чином, серед переліку складових грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, наведених у частині 3 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", відсутні одноразові додаткові види грошового забезпечення. В свою чергу, матеріальна допомоги на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, винагорода АТО, компенсації за невикористану відпустку та доплата COVID є виплатами, які залежать від певних обставин, не мають постійного характеру, їх розмір не є фіксованим, тому вони не належать до щомісячні додаткові види грошового забезпечення. Зважаючи на викладене, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило, що підстави для врахування до складу при визначенні розміру пенсії позивача вищезазначених складових відсутні, а тому просило відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за можливе розглянути дану адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до норм ст.ст. 257, 263 КАС України.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що з 10.10.2020 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області ОСОБА_1 була призначена пенсія по інвалідності відповідно до норм Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Розрахунок розміру пенсії позивача був здійснений відповідачем на підставі інформації про розмір грошового забезпечення, що враховується при призначенні пенсії, вказаної в грошовому атестаті №112 від 19.10.2020 та довідці від 20.10.2020 №1296/29/02-2020 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, тобто за жовтень 2018 року - вересень 2020 року.

Сторонами не заперечується, що інформація про розмір отриманих позивачем за останні 24 календарні місяці служби перед звільненням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, винагороди АТО, компенсації за невикористану відпустку та доплати COVID у грошовому атестаті №112 від 19.10.2020 та в довідці від 20.10.2020 №1296/29/02-2020 зазначені не були.

У зв`язку з цим, позивачем у Головному управлінні Національної поліції в Житомирській області, де він проходив службу, було отримано довідку від 09.03.2021 №294/29/01-2021, згідно з якою ОСОБА_1 за останні 24 останні календарні місяці його служби перед звільненням у зв`язку з виходом на пенсію виплачувались наступні виплати: матеріальна допомога (в липні 2019 року 3100,00 грн., у вересні 2020 року 6580,00 грн., у жовтні 2020 року 14254,06 грн.); разова грошова винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції (в квітні 2019 року 1295,00 грн., у квітні 2020 року 1390,00 грн.), доплата поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення в період дії карантину, установленого з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19 (в липні 2020 року 29781,00 грн., в серпні 2020 року 4067,01 грн.), а також компенсація за невикористану відпустку (в жовтні 2020 року в розмірі 8552,42 грн.) (а.с.5).

В подальшому, ОСОБА_1 подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області заяву, в якій він просив здійснити перерахунок його пенсії із врахуванням у складі грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, отриманих ним виплат, вказаних в довідці Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 09.03.2021 №294/29/01-2021.

Однак, за наслідками розгляду заяви позивача, Головне управління Пенсійного фонду України листом від 16.04.2021 №6731-7026/Ц-02/8-0600/21 повідомило позивача про відсутність підстав для врахування матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, винагороди АТО, компенсації за невикористану відпустку та доплата COVID до складу грошового забезпечення для призначення пенсії. В якості підстави для відмови відповідачем зазначено, що вказані виплати не належить до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які згідно закону враховуються при обчисленні розміру пенсії.

Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 3 ст. 46 Конституції України визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Частиною 2 статті 1 Закон №2262-ХІІ передбачено, що військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Згідно з ст. 2 Закон №2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Умови призначення пенсій за вислугу років визначені в статті 18 Закону №2262-ХІІ, згідно з якою пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Відповідно до ст. 21 Закону №2262-ХІІ пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах:

а) особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку);

б) іншим особам з інвалідністю I групи - 70 процентів, II групи - 60 процентів, III групи - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Зі змісту зазначених норм вбачається, що розмір пенсії по інвалідності визначається як відсоткове співвідношення до відповідного розміру грошового забезпечення, яке особа отримувала станом на дату звільнення з військової служби.

При цьому, однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Статтею 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова №988) грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

В свою чергу, приписами ч. 3 ст. 43 Закону №2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Крім того, відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (в редакції чинній на момент призначення позивачу пенсії) пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії.

Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовця входять основні види грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років), щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія) та одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Разом з тим, Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема, осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років), щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій.

Тобто, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

При цьому, суд наголошує, що факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону №2262-ХІІ, який є вичерпним.

З наявної у матеріалах справи довідки Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 09.03.2021 №294/29/01-2021 вбачається, що ОСОБА_1 за останні 24 останні календарні місяці його служби в органах Національної поліції перед звільненням у зв`язку з виходом на пенсію виплачувались наступні виплати: матеріальна допомога (в липні 2019 року 3100,00 грн., у вересні 2020 року 6580,00 грн., у жовтні 2020 року 14254,06 грн.); разова грошова винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції (в квітні 2019 року 1295,00 грн., у квітні 2020 року 1390,00 грн.), доплата поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення в період дії карантину, установленого з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19 (в липні 2020 року 29781,00 грн., в серпні 2020 року 4067,01 грн.), а також компенсація за невикористану відпустку (в жовтні 2020 року в розмірі 8552,42 грн.) (а.с.5). З усіх вказаних виплат було нараховано та сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Вирішуючи спірні правовідносини щодо наявності підстав для включення винагороди за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого обчислюється пенсія, суд зазначає наступне.

Виплата винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду (далі - винагороди за безпосередню участь в АТО), яку позивач отримував в квітні 2019 року та в квітні 2020 року, встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №18 "Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських".

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №18 установлено, що за час участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду … поліцейським виплачується винагорода в порядку, визначеному керівниками відповідних державних органів за:

- безпосередню участь в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду, - в розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки, у межах бюджетних призначень пропорційно часу участі в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду;

- створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях - в розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів.

З метою впорядкування виплати винагороди поліцейським в особливий період та під час проведення антитерористичної операції за виконання завдань, пов`язаних з підвищеним ризиком для життя було розроблена Інструкція про розміри та умови виплати винагороди поліцейським за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 259 (далі Інструкція №259).

Згідно з пунктами 2 та 4 Розділу І Інструкції №259 виплата винагороди здійснюється за місцем проходження служби поліцейського на підставі наказів про виплату такої винагороди. Винагорода виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі на грошове забезпечення поліцейських.

Розділом ІІІ Інструкції №259 (в редакції чинній на момент виплати позивачу вказаної винагороди) було передбачено, що поліцейським за безпосередню участь у Заходах виплачується винагорода в розмірі 3200 гривень з розрахунку на місяць. Обрахунок проводиться шляхом ділення розміру винагороди на кількість календарних днів у місяці та множення на кількість днів безпосередньої участі.

Умови виплати винагороди поліцейським за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції визначені розділом ІІ Інструкції №259.

Зокрема, пунктами 1-4 розділом ІІ Інструкції №259 визначено, що винагорода виплачується поліцейським за безпосередню участь у Заходах.

Винагорода виплачується пропорційно часу участі в Заходах, що обраховується з дня фактичного початку участі поліцейських у Заходах до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів.

Підтвердженням безпосередньої участі в Заходах для виплати винагороди є наказ центрального органу управління поліцією про визначення граничної чисельності поліцейських, що можуть бути залучені в Заходах, накази про відрядження (залучення) поліцейських до складу сил та засобів (у межах визначеної центральним органом управління граничної чисельності) та витяг із розпорядчого документа одного із органів військового управління (Генерального штабу Збройних сил України, штабу АТО, Об`єднаного оперативного штабу Збройних сил України, штабів оперативно-тактичних угруповань, інших уповноважених органів) про включення і виключення поліцейських до (зі) складу сил та засобів, що беруть безпосередню участь у Заходах.

Таким чином, виплата вказаної винагороди залежить від участі особи в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду та обраховується в залежності від часу такої участі, тобто не має щомісячного характеру і, відповідно не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення.

Згідно довідки Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 09.03.2021 №294/29/01-2021 виплата ОСОБА_1 грошової винагороди за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції здійснювалась не регулярно (щомісячно), а носила періодичний характер, зокрема таку винагороду позивач отримував лише в квітні 2019 року та в квітні 2020 року.

Вказане свідчить на користь висновку, що винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду не є постійною і не має систематичний характер, а її розмір залежить як від днів участі в антитерористичній операції так і від виконаних завдань. Відтак, вказана винагорода належить до одноразових додаткових видів грошового забезпечення, а тому, з огляду на норми ч. 3 ст. 43 Закону №2262-ХІІ, вона не повинна враховуватись до складу при нарахуванні пенсії.

Аналогічна правова позиція щодо відсутності підстав для включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається пенсія винагороди за участь в антитерористичній операції висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 18.04.2019 (справа №431/703/17) та від 21.11.2019 (справа №417/3210/16-а).

Вирішуючи спірні правовідносини в частині наявності підстав для включення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, установленого з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого обчислюється пенсія, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» (далі Постанова №375) установлено, що на період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, … поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян)та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

Відповідно до пункту 2 Постанови №375 встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади (пункт 4 Постанови №375).

Зміст вказаних норм свідчить на користь висновку, що доплата поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, установленого з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19 не є постійною виплатою та виплачується лише тим поліцейським, які поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення в період дії карантину, установленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням.

Згідно довідки Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 09.03.2021 №294/29/01-2021 виплата ОСОБА_1 вищезазначеної доплати не носила постійного (регулярного) характеру, вона виплачувалась йому лише в липні та серпні 2020 року.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що доплата поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, установленого з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, а тому не враховуватись до складу грошового забезпечення, з якого призначається пенсія.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам в частині позовних вимог, які стосуються для включення грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, та компенсації за невикористану відпустку до складу грошового забезпечення позивача, з якого має обчислюватися його пенсія, суд зазначає наступне.

Підпунктом 3 пункту 4 Постанови КМУ №988 керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення надано право надавати поліцейським один раз на рік: матеріальну допомогу для оздоровлення, розмір якої повинен бути не менше їх посадового окладу та не більше місячного грошового забезпечення; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, розмір якої не повинен перевищувати їх місячного грошового забезпечення

Аналогічні норми передбачені також і в пункті 13 Розділ ІІ Порядку та умов

виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України

від 06.04.2016 №260 (далі Порядок №260), які передбачають, що поліцейським у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, один раз на рік може надаватись матеріальна допомога для оздоровлення, розмір якої повинен бути не менше їх посадового окладу та не більше місячного грошового забезпечення, та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, розмір якої не повинен перевищувати їх місячного грошового забезпечення. Виплата поліцейським матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється на підставі їх рапортів у розмірі, визначеному керівником органу поліції.

Відтак, грошова допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковими видами грошового забезпечення, а тому не повинні враховуватись при призначенні пенсії.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №522/2738/17, а згідно з ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №522/11262/16-а.

Щодо грошової компенсації за невикористану відпустку суд зазначає слідуюче.

Відповідно до пункту 8 розділу III Порядок 260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що грошова компенсація за невикористану відпусту є за своєю суттю одноразовою виплатою, яка виплачується поліцейському один раз при звільненні з військової служби, а відтак, аналогічно з грошовою допомогою на оздоровлення та матеріальною допомогою для вирішення соціально-побутових питань вона не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, а тому не враховується при призначенні пенсії.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що підстави для включення до складу грошового забезпечення позивача, з якого обчислюється розмір його пенсія, отриманих ОСОБА_1 сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, винагороди АТО, компенсації за невикористану відпустку та доплати COVID, виплати яких здійснювалася не щомісячно, та які не входять до встановленого частиною 3 статті 43 Закону №2262-ХІІ переліку видів грошового забезпечення, відсутні.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, системного аналізу положень чинного законодавства та доказі, зібрані у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись статтями 6-9, 77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволені позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича, 7, м.Житомир, 10003; ) про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович