Справа № 300/1384/22
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2022-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" квітня 2022 р. справа № 300/1384/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Боршовського Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
Боднарчук Андрій Михайлович в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (далі відповідач), в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік в розмірі семи мінімальних пенсій за віком; зобов`язати Департамент соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік в розмірі семи мінімальних пенсій за віком відповідно до статті 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 за № 3551-ХІІ у редакції Закону України Про внесення змін до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 25.12.1998 за № 367-ХІV, з урахуванням раніше виплаченої суми.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача повідомив, що ОСОБА_1 в 2021 році він, як особі з інвалідністю ІІІ групи внаслідок війни виплачено разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 3391,00 грн. Проте, вказує представник позивача, статтею 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", в редакції Закону від 25.12.1998, передбачено виплату щорічно особам з інвалідністю ІІІ групи внаслідок війни разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі семи мінімальних пенсій за віком. Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28.12.2014 № 79-VIII (набрав чинності з 01.01.2015) доповнено розділ VІ Бюджетного кодексу пунктом 26, відповідно до якого делеговано повноваження Кабінету Міністрів України самостійно визначати розмір виплат до 5 травня в межах наявних фінансових ресурсів бюджетів. Посилається на те, що з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 № 3-р/2020 втратили чинність положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, які передбачали, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Отже, вважає, що з 27.02.2020 відновила дію норма статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в редакції Закону від 25.12.1998, яка передбачала виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня особам з інвалідністю ІІІ групи внаслідок війни в розмірі семи мінімальних пенсій за віком. Вказує, що виплачений відповідачем розмір грошової допомоги до 5 травня 2021 року не відповідає вимогам чинного законодавства України. Відповідач не здійснив перерахунок та виплату грошової допомоги до 5 травня 2021 року в передбаченому законом розмірі.
Ухвалою від 24.03.2022 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Департамент соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради ухвалу від 24.03.2022 отримав 04.04.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Строк на подання відзиву на позов закінчився 19.04.2022. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Жодних клопотань від відповідача не надходило.
Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України уразі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив таке:
ОСОБА_1 згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 02.12.2021 є інвалідом ІІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.
Позивач звернувся до Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради з заявою від 30.12.2021, в якій просив здійснити перерахунок державної допомоги до 5 травня як особі з інвалідністю ІІІ групи внаслідок війни за 2021 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком відповідно до статті 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.
24.01.2022 відповідач листом № Г/7 повідомив позивача, що йому в 2021 році виплачено щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як особі з інвалідністю ІІІ групи внаслідок війни в розмірі 3391,00 грн. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 08.04.2021 № 325 Деякі питання виплати у 2021 році разової грошової допомоги, передбаченої законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань встановлено виплату разової грошової допомоги особам з інвалідністю ІІІ групи внаслідок війни в розмірі 3391,00 грн. Вказав, що немає підстав для перерахунку та виплату допомоги до 5 травня як особі з інвалідністю ІІІ групи внаслідок війни в розмір семи мінімальних пенсій за віком.
Сторони не заперечують факт виплати відповідачем та отримання позивачем разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи в розмірі 3391,00 грн.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування і виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 05 травня 2021 року у розмірі меншому, ніж передбачено частиною 5 статті 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права:
Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 за № 3551-XII (далі - Закон № 3551), який забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.
Пільги особам з інвалідністю внаслідок війни встановлені статтею 13 вказаного Закону № 3551.
Правові висновки Верховного Суду у зразковій справі № 440/2722/20 щодо застосування положень статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", підлягають застосуванню судом під час розгляду справи № 300/1384/22.
Так, Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998 за № 367-XIV статтю 13 Закону № 3551-XII доповнено частиною 4, згідно з якою: "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком".
Пунктом 20 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України від 28.12.2007 за №107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" частину 5 статті 13 Закону №3551-ХІІ викладено у такій редакції: "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".
Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за № 10-рп/2008 визнано неконституційними, зокрема, положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Протягом 2012-2014 років на підставі законів України про Державний бюджет України на відповідні роки норми і положення статті 13 Закону № 3551-XII застосовувалися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 3551-XII фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначаються Бюджетним кодексом України.

Законом України від 28.12.2014 за № 79-VІІІ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", який набрав чинності 01.01.2015, розділ VІ "Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України" доповнено пунктом 26 яким, серед іншого, встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Конституційний Суд України Рішенням від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення БК України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому Конституційний Суд України у пункті 2.2 мотивувальної частини вказаного Рішення, посилаючись на положення свого Рішення від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, дійшов висновку про те, що БК України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.

Таким чином, на час виникнення спірних відносин Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 відновлено дію частини статті 13 Закону № 3551-XII у редакції Закону № 367-ХІV, згідно з якою щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Водночас Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 08.04.2021 № 325 Деякі питання виплати у 2021 році разової грошової допомоги, передбаченої законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань. Вказаною Постановою передбачено, що бюджетні кошти розподіляються Мінсоцполітики в межах бюджетних призначень і спрямовуються регіональним органам соціального захисту населення, які розподіляють їх між місцевими органами соціального захисту населення, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, що перераховують кошти за місцем отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання через відділення організації, що здійснює виплату і доставку пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання, або на поточні рахунки уповноваженого банку (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у розмірах згідно з додатком до цього Порядку. Так, право на отримання грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом № 3551-XII, мають особи з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи, в розмірі 3391 грн.

Отже, на час виплати позивачу в 2021 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон № 3551-XII і Постанова № 325.

Виходячи із визначених у частині четвертій статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни у 2021 році слід застосовувати не Постанову № 325, а Закон № 3551-XII, який має вищу юридичну силу.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.01.2021 в зразковій справі № 440/2722/20 зазначила:

…48. Вихідним критерієм обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня є мінімальний розмір пенсії за віком.

49. Відповідно до частини першої статті 28 Закону № 1058-ІV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

50. Таким законом є Закон України про Державний бюджет України на відповідний рік.

51. Згідно із частиною четвертою статті 28 Закону № 1058-ІV мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частинами першою - третьою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

52. Закон № 1058-ІV є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком.

53. Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

54. Таким чином, при врегулюванні спірних правовідносин щодо обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня застосуванню підлягає саме частина перша статті 28 Закону № 1058-ІV….

Відповідно до частини другої статті 7 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за № 1058-IV пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Разом з тим, статтею 7 Закону України від 14.11.2019 за № 294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2021 рік" визначено прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 01.01.2021 у розмірі 1769,00 грн.

Отже, суд вважає, що відповідач мав виплатити позивачу щорічну разову грошову допомога до 5 травня у розмірі 12383,00 грн. (1769 х 7 = 12383,00 грн.). Позивачу виплачено кошти в сумі 3391 грн., що суперечить статті 13 Закону № 3551. Відтак сума недоотриманих позивачем коштів складає 8992,00 грн.

Суд звертає увагу на те, що норми будь-яких підзаконних нормативно-правових актів, у тому числі і постанови Кабінету Міністрів України, не можуть змінювати приписів закону України, і позбавляти позивача вищевказаного права. Відсутність встановленого механізму їх виплати не звільняє Державу в особі уповноваженого органу від обов`язку здійснити таку виплату та не може позбавляти права особи на отримання належних їй сум допомоги.

Згідно із частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-VI Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і практику ЄСПЛ як джерело права.

За змістом правової позиції ЄСПЛ у справі Кечко проти України (рішення від 08 листопада 2005 року) у межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Відмова відповідача в перерахунку та виплаті позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі, визначеному Законом № 3551-XII, порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції право мирно володіти своїм майном. Доки відповідне положення цього Закону є чинним, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в такій виплаті. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі Кечко проти України).

Зазначена позиція також узгоджується з висновками Конституційного Суду України, викладеними у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007.

Верховний Суд України у своїх рішеннях також неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22 червня 2010 року у справі № 21-399во10, від 07 грудня 2012 року у справі № 21-977во10, від 03 грудня 2010 року у справі № 21-44а10).

Отже, відповідач безпідставно не здійснив позивачу перерахунок та доплату разової грошової допомоги до 5 травня як особі з інвалідністю ІІІ групи внаслідок війни в розмірі, визначеному статтею 13 Закону № 3551-XII у редакції Закону від 25.12.1998 (тобто семи мінімальних пенсій за віком).

Підсумовуючи, суд вважає, що ефективним засобом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Департамент соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік, як особі з інвалідністю ІІІ групи внаслідок війни, в розмірі семи мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплаченої суми такої допомоги.

Суд враховує, що саме такий спосіб захисту прав даної категорії осіб визнав належним та ефективним Верховний Суд, розглядаючи як суд першої інстанції зразкову справу № 440/2722/20.

Щодо розподілу судових витрат у справі:

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Позивач не поніс витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду

Натомість згідно позовної заяви представник позивача просить стягнути з відповідача 2500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представник позивача на підтвердження понесення Гнип`юком А.Д. витрат на правничу допомогу надав суду такі документи: договір про надання правової (правничої) допомоги від 30.12.2021, укладений між позивачем та адвокатом Боднарчуком А.М.; ордер серії АТ № 1022127 на надання правничої допомоги адвокатом Боднарчуком А.М.; розрахунок винагороди згідно договору про надання правової (правничої) допомоги; акт приймання-передачі виконаної роботи до договору про надання правової (правничої) допомоги від 30.12.2021; довідку про сплату 2500,00 грн. за підготовку позовної заяви; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ № 001728 від 09.06.2020; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 58 від 30.12.2021 про прийняття адвокатом Боднарчуком А.М. від ОСОБА_1 2500,00 грн.

Разом із тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом пропорційності, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу (документів), витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд проаналізував акт приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правової (правничої) допомоги від 30.12.2021, згідно якого надані такі послуги: ознайомлення з документами клієнта та аналіз судової практики і законодавства, усна консультація, підготовка звернення до відповідача (30 хв.) 500,00 грн.; складання позовної заяви, підготовка та друк необхідних документів, виготовлення копій документів (2 год.) 2000,00 грн. Загальна вартість виконаних робіт 2500,00 грн.

Суд звертає увагу на те, що позивач, як учасник бойових дій, має право на безоплатну вторинну правову допомогу в цій категорії спорів, пов`язаних зі захистом його прав як учасника бойових дій.

Водночас, оцінюючи характер наданої адвокатом Боднарчуком А.М. правничої допомоги відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правової (правничої) допомоги від 30.12.2021, судом враховано, що справа цієї категорії є типовою. Тому надання ознайомлення з документами клієнта, аналіз судової практики і законодавства, усна консультація, підготовка звернення до відповідача, складання позовної заяви (за змістом позовної заяви індивідуальними є лише особисті дані позивача та дати), всього витрачено 2 год. 30 хв. часу, з огляду на рішення Верховного Суду в зразковій справі № 440/2722/20 та усталену судову практику в справах щодо виплати грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій, потребує мінімального часу та зусилля.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що розмір витрат на правничу допомогу, заявлений до відшкодування за рахунок відповідача, є завищеним та неспівмірним із складністю справи.

Підсумовуючи свої міркування, суд вважає справедливим відшкодування позивачу судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 992,40 грн. (тобто в розмірі ставки судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру в році звернення з цим позовом).

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (ідентифікаційний код 36733431, вулиця Михайла Грушевського, 29, місто Івано-Франківськ, 76000) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік в розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Зобов`язати Департамент соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (ідентифікаційний код 36733431, вулиця Михайла Грушевського, 29, місто Івано-Франківськ, 76000) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік, як особі з інвалідністю ІІІ групи внаслідок війни, в розмірі семи мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплаченої суми такої допомоги.

Cтягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департамента соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (ідентифікаційний код 36733431, вулиця Михайла Грушевського, 29, місто Івано-Франківськ, 76000) - 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок судових витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.