Справа № 591/8694/21
Суддя: Клименко А. Я.
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/8694/21
Провадження № 2-а/591/37/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2022 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Сумській області молодшого лейтенанта поліції Єрмоленка Дениса Олеговича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Інспектора роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Сумській області молодшого лейтенанта поліції Єрмоленка Дениса Олеговича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАО №5053639 від 20 листопада 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.. Також Позивач просить суд стягнути з Відповідача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 454 грн. 00 коп. Позовна заява мотивована тим, що Позивач не вчиняв правопорушення, за вчинення якого його притягнуто до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою, а тому просить суд скасувати постанову.

Учасники про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, до суду не з`явилися.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обгрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАО №5053639 від 20 листопада 2021 року, складеної відносно ОСОБА_1 , останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., оскільки він 20 листопада 2021 року в м. Суми по вул. Родини Линтварьових, біля будинку №18 керуючи транспортним засобом MT150GY з номерним знаком НОМЕР_1 не виконав вимогу знаку 2.2, чим порушив п. 33 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач заперечує факт виїзду на перехрестя без здійснення зупинки на виконання вимоги дорожнього знака 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», оскільки такий знак на перехресті вул. Родини Линтварьових та пров. Чехова в м. Суми відсутній, на підтвердження чого надано фотографію з зазначено перехрестя, а також, що Позивач керував автомобілем марки Daewoo Lanos 1.5 з номерним знаком НОМЕР_1 , а не MT150GY, як зазначено в постанові. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якій він заперечує проти позову, наполягає, що Позивачем порушено вимоги знаку 2.2, проте доказів цього не надає. Зазначення у постанові іншого транспортного засобу, аніж того, яким керував Позивач, вважає опискою. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме на Відповідача покладається обов`язок у доведенні тих обставин, на яких ґрунтується оскаржувана Позивачем постанова. Проте обставини, за яких була винесена постанова, доведені не були.

Водночас, ст. 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідачем разом із відзивом на позовну заяву надано відеозапис із особистої камери, де зафіксований процес спілкування із Позивачем, а також винесення оскаржуваної постанови. Проте такий запис не можна вважати доказом здійснення Позивачем протиправного діяння у вигляді порушення Правил дорожнього руху.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про те, що сама по собі оскаржувана постанова та відео фіксація процесу її винесення, не може бути єдиним і переконливим доказом вчинення Позивачем того правопорушення, про яке в ній йдеться, оскільки в матеріалах даної справи відсутні належні і допустимі докази, у сукупності яких суд мав би встановити беззаперечний факт вчинення позивачем зазначеного правопорушення.

Тобто, оскаржувана позивачем постанова складена на припущеннях відповідача, що свідчить про її протиправність.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 1, 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо буде встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення; у разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки крім оскаржуваної постанови матеріали справи не містять жодного іншого доказу.

Верховний Суд в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 26 квітня 2018року висловив правову позицію в постанові по справі № 338/1/17, згідно якої постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Тому, посилання на саму постанову на відео із фіксацією процесу винесення постанови як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви » від 24 листопада 2000 року ).

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

Отже, оскільки жодних доказів передбачених ст. 251 КУпАП на підтвердження скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП за обставин, викладених в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення, відповідачем суду не надано, суд дійшов до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та задоволення його позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, судовий збір в розмірі 454 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом, підлягає стягненню з Департаменту патрульної поліції, за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5-11, 72-77, 78, 159-162, 165, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Сумській області молодшого лейтенанта поліції Єрмоленка Дениса Олеговича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову Інспектора роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Сумській області молодшого лейтенанта поліції Єрмоленка Дениса Олеговича ЕАО №5053639 від 10 листопада 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернеста,3, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 454 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 27 квітня 2022 року.

СУДДЯ А.Я. КЛИМЕНКО