Справа № 500/1344/22
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1344/22

27 квітня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Білецької сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Білецької сільської ради, у якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Білецької сільської ради щодо вирішення клопотань ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га в с. Івачів Долішній Тернопільського району Тернопільської області та передачу земельної ділянки у власність кадастровий номер :02:001:0039;

зобов`язати Білецьку сільську раду розглянути клопотання ОСОБА_1 від 28.07.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га в с. Івачів Долішній Тернопільського району Тернопільської області та передачу земельної ділянки у власність кадастровий номер: :02:001:0039.

В обґрунтування позову вказано, що рішенням Білецької сільської ради від 22.11.2020 №116 позивачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га, кадастровий номер: :02:001:0039 в с. Іванів Долішній Тернопільського району Тернопільської області. На замовлення ОСОБА_1 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 виготовлено проект землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність.

Позивач неодноразово звертався із заявами до Білецької сільської ради щодо затвердження вказаного проекту землеустрою. Однак відповідач будь-якого рішення з даного питання не прийняв.

Позивач вважає бездіяльність органу місцевого самоврядування щодо не прийняття жодного рішення за його заявами протиправною і такою, що порушує його права та законні інтереси, що і стало підставою звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 28.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), та з урахуванням положень статей 257-262 КАС України.

10.03.2022 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, у якому Білецька сільська рада проти прозову заперечує з огляду на таке.

01.09.2020 ОСОБА_1 звернувся із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. Рішенням Білецької сільської ради від 22.11.2020 № 166 надано позивачу такий дозвіл.

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Білецької сільської ради щодо затвердження проекту землеустрою та відведення земельної ділянки у власність. Білецькою сільською радою був підготовлений відповідний проект рішення та включений до порядку денного шістнадцятої сесії Білецької сільської ради восьмого скликання 14.07.2021.

Згідно протоколу поіменного голосування шістнадцятої сесії Білецької сільської ради восьмого скликання 14.07.2021 проект рішення не набрав достатньої кількості голосів.

28.07.2021 ОСОБА_1 знову звернувся із заявою щодо затвердження вказаного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Згідно протоколу поіменного голосування вісімнадцятої сесії Білецької сільської ради восьмого скликання 27.08.2021 проект рішення про затвердження проекту землеустрою не набрав достатньої кількості голосів.

У подальшому на підставі заяви позивача від 03.09.2021 відповідачем підготовлено проект рішення №1438 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га в с. Івачів Долішній Тернопільського району Тернопільської області гр. ОСОБА_1 ». Проте згідно протоколу поіменного голосування двадцятої сесії Білецької сільської ради восьмого скликання 19.10.2021 проект рішення не набрав достатньої кількості голосів.

Представник відповідача звертає увагу, що Білецькою сільською радою вищезазначені заяви ОСОБА_1 опрацьовані належним чином, про що свідчать проекти рішень, які розглядались на чергових сесіях та протоколи поіменного голосування.

Також стверджує, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок не означає, що земельна ділянка виділяється конкретній особі, та не є тотожним поняттю передачі земельної ділянки у власність, а є лише початковою стадією процедури безоплатного одержання у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності. Надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. У даному випадку надання такого дозволу вказує про відсутність обтяжень щодо бажаної земельної ділянки і не означає позитивного рішення місцевої ради про передачу у власність цієї земельної ділянки після виготовлення проекту землеустрою.

Відтак представник відповідача не вважає, що бездіяльність Білецької сільської ради є доведеною належними та допустимими доказами, які б мали значення для вирішення даного спору, а тому просить у задоволені позовних вимог відмовити (а.с.48-52).

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у позовній заяві та відзиві на позов, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 01.09.2020 звернувся до Білецької сільської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (а.с.15).

Рішенням п`ятої сесії восьмого скликання Білецької сільської ради від 22.12.2020 № 166 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га в с. Івачів Долішній Тернопільського району Тернопільської області гр. ОСОБА_1 », вирішено надати дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га, кадастровий номер :02:001:0039 в с. Івачів Долішній, Тернопільського району Тернопільської області (а.с.16).

На підставі вказаного рішення Білецької сільської ради та на замовлення ОСОБА_1 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в с. Івачів Долішній, Тернопільського району Тернопільської області (а.с.9-20).

У червні 2021 року позивач звернувся із заявою до Білецької сільської ради щодо затвердження вищезгаданого проекту землеустрою.

Так, за результатами розгляду заяви Білецькою сільською радою був підготовлений проект рішення № 1173 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га в с. Івачів Долішній Тернопільського району Тернопільської області гр. ОСОБА_1 » (а.с.53).

Згідно протоколу поіменного голосування шістнадцятої сесії Білецької сільської ради восьмого скликання від 14.07.2021 рішення не прийнято, встановлено такі результати голосування: за - 5, проти - 0, утримались - 10, не голосували 0, відсутніх 1 (а.с.31).

28.07.2021 ОСОБА_1 знову звернувся із заявою до Білецької сільської ради щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (а.с.28).

На підставі заяви від 28.07.2021 Білецькою сільською радою підготовлено проект рішення № 1380 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га в с. Івачів Долішній Тернопільського району Тернопільської області гр. ОСОБА_1 » (а.с.54).

Згідно протоколу поіменного голосування вісімнадцятої сесії Білецької сільської ради восьмого скликання від 27.08.2021 зазначений проект рішення не прийнято, встановлено такі результати голосування: за - 11, проти - 0, утримались - 4, не голосували 0, відсутніх 4 (а.с.34).

03.09.2021 позивач ще раз звернувся із заявою до Білецької сільської ради щодо затвердження вказаного проекту землеустрою (а.с.30).

У свою чергу Білецькою сільською радою підготовлено проект рішення № 1438 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га в с. Івачів Долішній Тернопільського району Тернопільської області гр. ОСОБА_1 » (а.с.55).

Згідно протоколу поіменного голосування двадцятої сесії Білецької сільської ради восьмого скликання від 19.10.2021 рішення не прийнято, встановлено такі результати голосування: за - 3, проти - 0, утримались - 12, не голосували 1, відсутніх 1 (а.с.35).

Не погодившись із бездіяльністю відповідача щодо розгляду заяв про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, ОСОБА_1 звернувся до суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За змістом статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель (частина друга статті 4 ЗК України).

Відповідно до пункту б статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

За змістом пункту б частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Положеннями частини третьої статті 22 ЗК України встановлено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Частинами першою та другою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування визначені статтею 122 ЗК України.

В силу положень частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР Про місцеве самоврядування в Україні (далі - Закон №280/97-ВР. в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що питання регулювання земельних відносин відповідно до закону вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до статті 59 Закону №280/97-ВР рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

Рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою, а також відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування врегульовані Законом України від 22.05.2003 № 858-IV Про землеустрій (далі - Закон №858-IV, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 25 Закону № 858-IV документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. До видів документації із землеустрою належать, зокрема: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом.

За нормами частини першої статті 50 Закону № 858-IV проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом.

Суд зазначає, що за змістом статті 30 Закону № 858-IV погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Згідно з частиною сьомою статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до частини дев`ятої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частина десята статті 118 ЗК України).

До 26.05.2021 діяла редакція ЗК України, яка передбачала, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу (частина шоста статті 186 ЗК України).

При цьому відповідно до частини сімнадцятої статті 186 ЗК України підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Частина перша статті 186-1 ЗК України передбачала, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

За змістом частини шостої статті 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин № 1423-IX від 28.04.2021, чинного з 27.05.2021 статтю 186-1 ЗК України виключено, а статтю 186 Погодження і затвердження документації із землеустрою викладено в новій редакції.

Відповідно до законодавчого регулювання ЗК України у редакції, чинній на момент розгляду заяв позивача, проекти землеустрою погоджуються та затверджуються в такому порядку: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу (пункт 6 частини третьої статті 186 ЗК України).

Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування, інші суб`єкти, визначені цією статтею, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання документації із землеустрою безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про її погодження або про відмову в погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Строк дії таких висновків є необмеженим (частина сьома статті 186 ЗК України).

Підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації (частина восьма статті 186 ЗК України).

Висновок (рішення) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, іншого суб`єкта, визначеного цією статтею, щодо відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію. Повторна відмова у погодженні або затвердженні документації із землеустрою допускається лише у разі, якщо розробник не усунув недоліки, зазначені у попередньому висновку (рішенні), а також якщо підстава для відмови виникла після надання попереднього висновку (рішення). Повторна відмова у погодженні або затвердженні не позбавляє розробника документації із землеустрою права усунути недоліки такої документації та подати її на погодження або затвердження (частина дев`ята статті 186 ЗК України).

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень.

Рішення про затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою належить до виключних повноважень міської ради шляхом прийняття відповідних рішень на пленарному засіданні. Рішення, дії або бездіяльність міської ради про затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою, надання земельних ділянок, залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Умови, за яких орган відмовляє у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - затвердити проект землеустрою або відмовити в його затвердженні, якщо для цього є законні підстави. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Як вбачається з матеріалів справи, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га в с. Івачів Долішній Тернопільського району Тернопільської області, було розроблено у 2021 році та погоджено у встановленому законом порядку, що підтверджується висновком про розгляд документації із землеустрою Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №8179/82-21 від 29.03.2021, відповідно до якого вказаний проект землеустрою відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам. Зауваження та пропозиції до документації із землеустрою відсутні. Підсумкова оцінка проекту землеустрою: погоджується (а.с.22-23).

Такий проект землеустрою разом з відповідними заявами неодноразово подавався до Білецької сільської ради на затвердження. Жодного рішення з даного земельного питання про затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою, відповідачем не прийнято.

Суд звертає увагу, що за правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.04.2018 у справі №П/9901/137/18 (800/426/17), під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Відповідачем не надано суду пояснень стосовно допущеної бездіяльності щодо не прийняття жодного рішення за клопотаннями позивача про затвердження проекту землеустрою.

Відсутність належним чином оформленого рішення Білецької сільської ради про затвердження розробленого проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки чи про відмову у затвердженні такого проекту землеустрою у формі рішення, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

Щодо відсутності достатньої кількості голосів для прийняття сільською радою відповідного рішення суд вважає, що органом місцевого самоврядування не було наведено будь-яких підстав для відмови у задоволенні поданої заяви позивача.

Єдина наведена підстава недостатня кількість голосів депутатів для прийняття рішення радою - не надає достатніх юридичних підстав для такої відмови.

Допускаючи такий нерозгляд звернення позивача, незважаючи на актуальність поставлених ним питань, відповідач створив умови для юридичної невизначеності, а тому така поведінка органу місцевого самоврядування має ознаки свавільної і не відповідає вимогам закону.

При цьому, в силу діючого законодавства позивач мав «законні сподівання» на вирішення його заяви.

Згідно з пунктом 3.1 рішення Конституційного Суду України № 17-рп/2010 від 29.06.2010 одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення вказаних обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто, обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Таким чином, безпідставне та протиправне відтермінування суб`єктом владних повноважень прийняття рішення за заявою позивача є прихованою формою відмови у його розгляді та прямо суперечить принципу правової визначеності.

Звідси, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені ЗК України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», без дотримання вимог частини другої статті 2 КАС України, що свідчить про допущення відповідачем як суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності стосовно розгляду поданої ОСОБА_1 заяви.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо розгляду заяв ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу, яка полягає у відсутності належного розгляду заяви позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0039 для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га в с. Івачів Долішній Тернопільського району Тернопільської області.

У цій частині позов підлягає задоволенню.

Також належить задовольнити похідну позовну вимогу зобов`язального характеру шляхом прийняття рішення про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га в с. Івачів Долішній Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер: :02:001:0039 із прийняттям за результатами її розгляду в установленому порядку рішення та врахуванням висновків, наведених в мотивувальній частині цього судового рішення.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

При цьому з огляду на неодноразові звернення позивача до Білецької сільської ради із відповідними заявами щодо затвердження проекту землеустрою, суд не вбачає необхідності вказувати у резолютивній частині рішення реквізити конкретної заяви, яку потрібно розглянути.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірності допущеної бездіяльності. З огляду на встановлені обставини справи та наведені положення законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до частини першої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 992,40 грн, сплачений відповідно до квитанції №1 від 21.02.2022 (а.с.37).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Білецької сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Білецької сільської ради щодо розгляду заяв ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га в с. Івачів Долішній Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер :02:001:0039.

Зобов`язати Білецьку сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га в с. Івачів Долішній Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер :02:001:0039, із прийняттям за результатами її розгляду в установленому порядку рішення та врахуванням висновків, наведених в мотивувальній частині цього судового рішення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Білецької сільської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві грн 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Білецька сільська рада (вулиця Молодіжна, 19, село Біла, Тернопільський район, Тернопільська область, 47707, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Повний текст рішення складено та підписано 27 квітня 2022 року.

Суддя Чепенюк О.В.