Справа № 280/9727/21
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2022-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2022 року м. Дніпросправа № 280/9727/21
Суддя І інстанції Чернова Ж.М.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо невиплати ОСОБА_1 призначеної з 19.02.2020 року пенсії за віком на банківський рахунок НОМЕР_1 , відкритий для перерахування пенсійних виплат у ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплачувати ОСОБА_1 призначену пенсію за віком, починаючи з 19.02.2020 року на банківський рахунок НОМЕР_1 , відкритий для перерахування пенсійних виплат у ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», у строки, передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області невиплачену в строк ОСОБА_1 пенсію за віком, виплатити з одночасним нарахуванням компенсації втрати частині доходів, в порядку передбаченому Законом України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ на банківський рахунок НОМЕР_1 , відкритий для перерахування пенсійних виплат у ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК»;

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області розглянути подану ОСОБА_1 через Веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України заяву на виготовлення пенсійного посвідчення (номер звернення 409, дата звернення 03.09.2021);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області розглянути подану ОСОБА_1 через Веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України заяву на виготовлення пенсійного посвідчення (номер звернення 409, дата звернення 03.09.2021) та вчинити необхідні дії з метою виготовлення на ім`я ОСОБА_1 пенсійного посвідчення у паперовій формі.

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається, зокрема, на передчасність позовних вимог про зобов`язання нарахування позивачу компенсації втрати частині доходів, в порядку передбаченому Законом України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати», оскільки питання виплати пенсії не вирішувалось. Зазначає про порушення позивачем порядку звернення за отриманням пенсійного посвідчення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , починаючи з 1964 року, має необхідний для призначення пенсії страховий стаж, який складає 33 роки 9 місяців 2 днів, що підтверджується розпорядженням про перерахунок пенсії.

Позивач є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон серія НОМЕР_2 , дата видачі 21.12.2019 року, орган, що видав 2312, строк дії 21.12.2029 року. З 1998 року позивач постійно проживає у Державі Ізраїль.

19.02.2020 року позивач звернулася до Шевченківського відділу обслуговування громадян м. Запоріжжя (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи ГУ ПФУ в Запорізькій області повідомило позивача про те, що їй відмовлено у призначені пенсії за віком, оскільки позивач не має паспорта громадянина України у відповідності до п.1 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503/ХІІ, та фактично проживає за межами України в Державі Ізраїль, реєстрація місця проживання на території України відсутня.

Не погодившись з такими діями (бездіяльністю) ГУ ПФУ в Запорізькій області позивач звернулася до суду з позовом про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року у справі №280/4759/20 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо неприйняття рішення про призначення пенсії за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 19.02.2020 року; визнано протиправною відмову ГУ ПФУ в Запорізькій області викладену у повідомленні №0800-0208-8/7820 від 05.03.2020 року, щодо відмови у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком; зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області, у порядку, визначеному ч.5 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" прийняти рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 19.02.2020 року, з урахуванням правової оцінки, викладеної судом у цьому рішенні. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року по справі №280/4759/20 набрало законної сили 02.02.2021 року.

На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року по справі №280/4759/20 відповідач прийняв рішення про призначення пенсії за віком з 19.02.2020 року (дати звернення за призначенням пенсії), відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-ІV.

Для з`ясування розміру призначеної пенсії, позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області та у відповідь отримала довідку від 08.07.2021 року, в якій зазначено, що позивач знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ ГУ ПФУ в Запорізькій області (Шевченківське відділення) та отримує пенсію за віком (місяць та рік отримання червень 2021 року, розмір 2400,00 грн).

З метою отримання призначеної пенсії позивач відкрив у ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК" розрахунковий рахунок для пенсійних виплат та подав до ГУ ПФУ в Запорізькій області (Шевченківське відділення) заяву про перерахування пенсійних виплат на банківський рахунок ( НОМЕР_1 ). На зазначений позивачем банківський рахунок грошових коштів не надходило.

21.08.2021 року позивач звернуся до відділення поштового зв`язку за отриманням пенсії, де позивачу було повідомлено, що інформація про нараховану пенсію відсутня у відомості на виплату пенсій за серпень, хоча раніше на ім`я позивача пенсія перераховувалася.

Для з`ясування підстав невиплати призначеної пенсії позивач 26.08.2021 року звернувся до відповідача із запитом в якому просила роз`яснити причини невиплати призначеної їй, починаючи з 19.02.2020 року, пенсії.

Відповідач розглянув запит позивача та надав відповідь у вигляді листа від 09.09.2021 року №12653-11886/К-02/8-0800/21, в якому окрім іншого зазначив, що: "... Спеціалістами відділу з питань перерахунків пенсій №1 було, в добровільному порядку, виконано рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року по справі № 280/4759/20, в якому було зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області у порядку, визначеному ч.5 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", прийняти рішення за наслідками розгляду Вашої заяви про призначення пенсії за віком від 19.02.2020 року. з урахування правової оцінки, викладеної судом у зазначеному рішенні. Відділом призначення пенсії була своєчасно призначена пенсія на виконання рішення суду. Оскільки в вищезазначеному рішенні суду було зобов`язано лише призначити пенсію за віком, тому законні підстави для її виплати відсутні".

Позивач через Веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України 14.09.2021 року звернулася до відповідача із клопотанням (номер звернення ВЕБ-08001-Ф-С-21-080322), в якому зазначила, що відповіддю ГУ ПФУ в Запорізькій області від 09.09.2021 року №12653-11886/К-02/8-0800/21 було повідомлено, що за рішенням суду була призначена пенсія за віком. Просила надати інформацію про розмір нарахованої з 19.02.2020 року по дату звернення та не виплаченої пенсії за віком, надати інформацію про розмір нарахованої пенсії за кожен місяць починаючи з 19.02.2020 року по місяць звернення.

Відповідач розглянувши звернення позивача, надав відповідь у вигляді листа від 17.09.2021 року №13262-13153/К-02/8-0800/21, в якому відповідач повідомив, що: "...Оскільки в вищезазначеному рішенні суду було зобов`язано лише призначити пенсію за віком, тому відсутні нарахування пенсії за кожен місяць".

Також, від відповідача надійшов лист від 16.09.2021 року №13146-12388/К-02/8-0800/21, в якому відповідач повідомив зазначив, що: "... Оскільки, в вищезазначеному рішенні суду було зобов`язано лише призначити пенсію за віком, тому законні підстави для виплати пенсії на картковий рахунок відсутні".

Відповідно до рішення про перерахунок пенсії від 02.09.2021 року №11 позивачу, у зв`язку з уточненням даних в ЕПС, починаючи з 01.07.2021 року, призначену пенсію за віком було перераховано. Після перерахунку розмір пенсії з надбавками, становив:

з 01.07.2021 по 03.10.2021 - 3670,43 гривень;

з 04.10.2021 по 30.11.2021 - 3670,43 гривень;

з 01.12.2021 по довічно - 3672,83 гривень.

Позивач через Веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України запитала довідку про доходи, яка формується в автоматичному режимі. На запит позивача була сформована довідка про доходи №021093, в якій зазначено, що позивач перебуває на обліку в Шевченківському об`єднаному управлінні ПФУ м.Запоріжжя та отримує пенсію за віком.

Відповідно до довідки про доходи, позивач отримує пенсію за віком. Таким чином, відповідач призначив пенсію за віком, проте виплату та нарахування призначеної пенсії у строки, визначені законом, не здійснив, оскільки рішенням суду від 28.09.2020 року по справі №280/4759/20 не зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити пенсію. Інших підстав для невиплати призначеної позивачу пенсії відповідач у відповідях не зазначив.

03.09.2021 року через Веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України (номер звернення 409) позивач звернувся до відповідача із заявою на виготовлення пенсійного посвідчення та просила виготовити пенсійне посвідчення у паперовій формі.

Розглянувши подану заяву та додані документи Управлінням ПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя зверненню позивача було присвоєно статус - "помилково" та припинено подальший розгляд поданих документів.

Позивач через Веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України (дата звернення 13.09.2021 року, номер звернення ВЕБ-0800І-Ф-С-21-080325) звернувся до відповідача із запитом про причини присвоєння заяві на виготовлення пенсійного посвідчення статусу "помилково". Позивач через Веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України оформила талон на прийом в орган ПФУ. Позивач зазначає, що у призначений час вона особисто звернулася до Відділу обслуговування громадян № 7 Управління ПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та намагалася вдруге подати заяву на виготовлення пенсійного посвідчення разом з додатками, у прийомі даної заяви було відмовлено з підстав того, що позивачу не виплачується пенсія та неможливо внести дані паспорта громадянина України для виїзду за кордон у форму заяви.

В позовній заяві позивач зазначає, що вперше звернулася до відповідача із заявою на виготовлення пенсійного посвідчення через Веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України (номер звернення 409, дата звернення 03.09.2021 року), звертаючись через Веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України позивач проходила ідентифікацію за допомогою кваліфікованого електронного підпису.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо нездійснення виплати пенсії та не видачі пенсійного посвідчення встановленого зразка, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно із частиною 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІV (надалі - Закон №1058-ІV) передбачено право громадян України на отримання пенсій та соціальних послуг.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення (ст. 4 Закону №1058-ІV).

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон №1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом №1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Згідно із частиною 1 статті 47 Закону №1058-ІV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Згідно з пунктом 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного Фонду України 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1) право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для призначення та в подальшому виплати пенсії є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку та прийняте уповноваженим органом ПФУ за наслідком розгляду такої заяви рішення про призначення пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач розглянувши заяву позивача про призначення пенсії, з урахуванням висновків зроблених Запорізьким окружним адміністративним судом у рішенні від 28.09.2020 по справі № 280/4759/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, прийняв рішення про призначення пенсії, яким призначив позивачу пенсію за віком, починаючи з 19.02.2020 року (дати звернення за призначенням пенсії) довічно.

При цьому нормами Закону № 1058, положеннями Порядку № 22-1 для виплати вже призначеної пенсії не передбачено прийняття уповноваженим органом ПФУ будь-яких інших рішень, а саме рішення про нарахування та/або рішення про сплату призначеної пенсії.

Згідно зі статтею 1 Закону №1058 пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону №1058 пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

При цьому, Порядком №1596, в редакції постанови КМУ від 22.09.2016 №662, визначено механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги в уповноважених банках.

Уповноваженими банками, згідно з пунктом 2 Порядку №1596 є банки, визначені переможцями конкурсу на право виплати пенсій, грошової допомоги та заробітної плати працівникам бюджетних установ через поточні рахунки відповідно до Порядку проведення конкурсного відбору банків, через які здійснюється виплата пенсій, грошової допомоги та заробітної плати працівникам бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. №1231.

Виплата пенсій та грошової допомоги відповідно до цього Порядку здійснюється за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувачів в населених пунктах у межах України, в яких функціонують вибрані одержувачами уповноважені банки, їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо) (пункт 4 Порядку №1596).

Як зазначено в пункті 6 Порядку №1596 одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.

Згідно з нормами пунктів Порядку №1596 між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка. Положеннями договору не можуть погіршуватися умови виплати пенсій та грошової допомоги, встановлені цим Порядком. Заява про виплату пенсії або грошової допомоги подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку. Органи Пенсійного фонду та органи соціального захисту населення на підставі заяв, передбачених пунктом 10 цього Порядку, складають: списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки згідно з додатком 2 у двох примірниках; опис списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки згідно з додатком 3 у трьох примірниках. Списки у двох примірниках за один день до початку кожного виплатного періоду, за який виплачується пенсія та грошова допомога, подаються органами Пенсійного фонду та органами соціального захисту населення відповідним установам уповноважених банків разом з двома примірниками описів. На підставі складених документів органи Пенсійного фонду та органи соціального захисту населення проводять протягом місяця за датами у межах виплатного періоду перерахування уповноваженим банкам коштів, необхідних для виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки одержувачів.

Таким чином, норми статті 47 Закону №1058 визначають можливість виплати пенсії через установи банків у порядку, передбаченому КМУ. Пунктом 6 Порядку №1596 визначено, що пенсіонери самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.

Пунктом 10 Порядку №1596 визначено, що заява про виплату пенсії подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду від установи уповноваженого банку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відкрито поточний рахунок у ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» на виплату пенсії та подано заяву до органу Пенсійного фонду про перерахування належних йому сум пенсій на вказаний рахунок.

При цьому, відповідно до частин першої та другої статті 46 Закону № 1058-ІV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Аналіз зазначених положень статті 46 Закону № 1058-IV свідчить про те, що в Україні не існувало та не існує на сьогодні жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів.

Отже, враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо дотримання позивачем вимоги подачі заяви про виплату пенсії на банківський рахунок, у зв`язку з чим, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача у невиплаті позивачу пенсії за віком на банківський рахунок та зобов`язання здійснити відповідні виплати є обґрунтованими.

Щодо позовних вимог щодо виготовлення пенсійного посвідчення у паперовій формі, суд зазначає наступне.

Пенсійні посвідчення замовляються згідно з Постановою «Про порядок оформлення, виготовлення та видачі документів, що підтверджують призначення особі пенсії», яка діє з 8 грудня 2017 (затверджена 03.11.2017р.) №26-1, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 04.12.2017 за №1464/31332 (далі Порядок №26-1), зокрема, передбачається, що пенсійні посвідчення виготовляються на підставі заяви на виготовлення пенсійного посвідчення особи, якій призначено пенсію, що подається до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем перебування особи на обліку як одержувача пенсії.

Відповідно до вказаного Порядку, одержувач пенсії - особа, якій призначено пенсію згідно із законодавством України, або її законний представник, зазначений в абзаці другому пункту 2 цього розділу.

Так, розділом ІІ Порядку №26-1 передбачено, що виготовлення пенсійних посвідчень здійснюється на підставі заяви на виготовлення пенсійного посвідчення та таких відомостей:

1) реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

2) прізвища, імені та по батькові;

3) дати народження;

4) статі;

5) номера особового рахунку;

6) виду пенсії (за віком, по інвалідності, у разі втрати годувальника, за вислугу років);

7) групи, підгрупи, причини інвалідності із зазначенням у відповідних випадках нозологічних форм захворювань;

8) терміну дії посвідчення.

Пенсійне посвідчення виготовляється на ім`я особи, якій призначено пенсію.

Відповідно до Розділу ІІІ Порядку №26-1сформовані відомості для виготовлення пенсійних посвідчень подаються управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями до відповідних головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі щотижня в електронній формі до 12:00 понеділка тижня, наступного за тим, у якому ці відомості були зібрані.

Разом з відповідними відомостями подається електронна копія фотокартки одержувача пенсії.

Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі не пізніше 12:00 вівторка тижня, наступного за тим, у якому ці відомості були зібрані, подають до Пенсійного фонду України зведені відомості в електронній формі разом з електронними копіями фотокарток.

Подання відомостей здійснюється засобами інформаційно-телекомунікаційної системи Пенсійного фонду України.

Пенсійний фонд України на підставі відомостей, отриманих від територіальних органів Фонду, забезпечує у двотижневий строк виготовлення посвідчень та ведення обліку їх виготовлення.

До початку виготовлення пенсійних посвідчень здійснюється перевірка наявності раніше призначених пенсій (виготовлених посвідчень) особам, щодо яких подано відомості для виготовлення пенсійних посвідчень.

Враховуючи те, що в матеріалах справи наявні докази звернення до відповідача із заявою про виготовлення пенсійного посвідчення, а також факт призначення позивачу пенсії за віком, то позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про компенсацію втрати частини доходів, суд зазначає наступне.

За статтею 1 Закону України "Про компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі по тексту Закон№ 2050-ІІІ), підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Зі змісту цієї норми випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Згадані вище статті 2, 3 цього Закону встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, - один і більше календарних місяців, дається визначення поняття "доходи" для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації.

Пункти 1, 2 Порядку відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

У пункті 4 Порядку прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому, слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ та пункті 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Аналогічний підхід до розуміння зазначених норм права Верховний Суд України висловив у постановах від 19 грудня 2011 року (справа №6-58цс11), від 11 липня 2017 року (справа №21-2003а16), а Верховний Суд в постанові від 04 липня 2018 року у справі №521/940/17.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги той факт, що з 19.02.2020 відповідач діяв неправомірно, не виплачуючи позивачу суму призначеної пенсії в повному обсязі, а відтак існує заборгованість з її виплати, в тому числі з порушенням строків такої виплати.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року -залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

В повному обсязі постанова складена 19 квітня 2022 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя Т.І. Ясенова

суддя С.В. Сафронова