Справа № 140/10603/21
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2022-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року ЛуцькСправа № 140/10603/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України) про визнання протиправними дій щодо відмови в призначенні та виплаті компенсаційної суми в разі встановлення інвалідності згідно з Положенням про порядок виплати компенсаційних сум військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які стали особами з інвалідністю, членам сімей військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, які загинули під час виконання обов`язків військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції у складі національного контингенту чи національного персоналу, а також в інших окремих випадках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.05.1994 № 290 (із змінами; далі - Положення № 290), та зобов`язання здійснити призначення та виплату відповідно до Положення № 290.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.02.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату компенсаційної суми, у якій просив МВС України перерахувати одноразову компенсаційну суму, відповідно до пункту 6 Положення № 290, як особі з інвалідністю ІІІ групи в розмірі 27 тис. доларів США (але не менше розміру сум, передбачених для забезпечення компенсаційних виплат відповідними резолюціями ООН) до Пенсійного фонду України для виплати вказаних коштів, у зв`язку із проходженням в період 2001 - 2002 р.р. служби у складі миротворчого підрозділу МВС України в Косово (Союзна Республіка Югославія), отриманням травми під час проходження служби та встановленням інвалідності.

Проте, листом від 02.04.2021 № Ч-7816/15 Департаментом фінансово-облікової політики МВС України повідомлено про відсутність підстав для виплати компенсаційної суми.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, такими, що порушують конституційне право на виплату компенсаційної суми як інваліду війни ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з участю в бойових діях при виконанні обов`язків військової служби у складі національного контингенту згідно із Положенням № 290, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області), судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 27).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а. с. 33-34) представник відповідача Щепанський А.М. позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що третю групу інвалідності позивачу встановлено 15.07.2013, тобто через 10 років після повернення з миротворчого підрозділу, а не в межах трьох років, встановлених пунктом 5 Положення № 290, та не внаслідок поранення, контузії, травми або каліцтва, тому правові підстави для виплати позивачу компенсаційної суми відповідно до норм Положення № 290 відсутні.

Інших заяв по суті справи від учасників справи до суду не надходило.

Ухвалою суду від 12.11.2021 клопотання МВС України про розгляд цієї справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення (а. с. 39-40).

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) дану справу, як справу незначної складності, розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 в період з 10.12.2001 по 13.12.2002 проходив службу у складі Кінологічного миротворчого підрозділу МВС України, що входить до Міжнародних сил ООН в зоні бойових дій на території Автономного краю Косово, що підтверджується висновком УМВС України у Волинській області про підтвердження статусу учасника бойових дій (а. с. 16-17).

Згідно із довідкою про результати визначення ступеня втрати працездатності у відсотках застрахованого серії ВЛН № 0000396 від 27.05.2011 позивачу встановлено 50% одноразово ступінь втрати працездатності у зв`язку із захворюванням, так, пов`язаним з участю в бойових діях при виконанні обов`язків військової служби (а. с. 19).

15.07.2013 при огляді МСЕК позивачу встановлено третю групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з участю в бойових діях при виконанні обов`язків військової служби, та ОСОБА_1 було видано посвідчення серії НОМЕР_1 від 22.08.2013 про підтвердження статусу інваліда ІІІ групи та наявності права на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (а. с. 12), а довідкою до акту огляду МСЕК серії 12ААВ № 500196 від 19.08.2021, за результатами повторного огляду, підтверджено третю групу інвалідності, причина - «захворювання, пов`язане з участю в бойових діях при виконанні обов`язків військової служби» (а. с. 18).

27.02.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою та пакетом документів про виплату компенсаційної суми, у якій просив МВС України перерахувати одноразову компенсаційну суму, відповідно до пункту 6 Положення № 290, як особі з інвалідністю ІІІ групи в розмірі 27 тис. доларів США (але не менше розміру сум, передбачених для забезпечення компенсаційних виплат відповідними резолюціями ООН) до Пенсійного фонду України для виплати вказаних коштів, у зв`язку із проходженням в період 2001 - 2002 р.р. служби у складі миротворчого підрозділу МВС України в Косово (Союзна Республіка Югославія), отриманням травми під час проходження служби та встановленням інвалідності (а. с. 14).

Листом від 02.04.2021 № Ч-7816/15 Департамент фінансово-облікової політики МВС України повідомив позивача про відсутність підстав для виплати компенсаційної суми (а. с. 15).

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої - третьої статті 8 Закону України «Про участь України в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки» від 23.04.1999 № 613-ХІV (далі - Закон № 613-ХІV) соціальний захист учасників міжнародних операцій з підтримання миру і безпеки і членів їх сімей забезпечується згідно з законами України. Якщо міжнародними договорами або угодами, в яких бере участь Україна, встановлені більш високі гарантії захисту учасників міжнародних операцій з підтримання миру і безпеки, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються норми відповідного міжнародного договору або міжнародної угоди. Вислуга років і трудовий стаж громадян України за час виконання обов`язків у складі національного контингенту і національного персоналу обчислюються з розрахунку один місяць за три місяці.

Згідно із частинами першою - другою статті 9 Закону № 613-ХІV фінансування витрат, пов`язаних з участю України в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки, може здійснюватися:

за рахунок коштів державного бюджету, за умови повного або часткового відшкодування цих витрат за рахунок коштів, які виділяються ООН, НАТО, ЄС, ОБСЄ або іншою міжнародною організацією для фінансування міжнародної операції з підтримання миру і безпеки або у рамках укладених міжнародних договорів України;

або за рахунок коштів державного бюджету;

або за рахунок коштів, які виділяються ООН, ОБСЄ або іншою міжнародною організацією для фінансування міжнародної операції з підтримання миру і безпеки.

Джерела фінансового забезпечення національного контингенту визначаються при схваленні Верховною Радою України рішення Президента України про участь України у міжнародній операції з підтримання миру і безпеки. Джерела фінансового забезпечення національного персоналу визначаються у порядку, встановленому законодавством. Порядок фінансового забезпечення національного контингенту і національного персоналу визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Положення № 290 передбачено, що це Положення визначає порядок виплати в Україні компенсаційних сум військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які стали особами з інвалідністю, членам сімей військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, які загинули під час виконання обов`язків військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції у складі національного контингенту чи національного персоналу, а також в інших окремих випадках, які визначаються Організацією Об`єднаних Націй відповідно до резолюцій Генеральної Асамблеї ООН. Виплата зазначених компенсаційних сум провадиться у конвертованій валюті (доларах США) або в національній валюті України за офіційним курсом Національного банку на день виплати (за бажанням їх одержувачів).

За приписами пунктів 2, 3 Положення № 290 виплата компенсаційних сум провадиться Пенсійним фондом за рахунок коштів державного бюджету, що перераховуються в кожному конкретному випадку Пенсійному фонду Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ та Національною поліцією на підставі списків осіб, які мають право на одержання компенсаційних сум, наданих зазначеними центральними органами виконавчої влади. Міністерство оборони та Міністерство внутрішніх справ через Постійне представництво України при ООН звертається до Секретаріату ООН з проханням відшкодувати як проведені витрати на виплату компенсаційних сум. Розрахунок цих витрат у конвертованій валюті (доларах США) провадиться Пенсійним фондом.

Відповідно до абзацу другого пункту 5 Положення № 290 компенсаційні суми виплачуються в разі: встановлення інвалідності в межах трьох років з дня поранення, контузії, травми або каліцтва, одержаних під час виконання обов`язків військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції у складі національного контингенту чи національного персоналу.

Згідно із абзацом другим пункту 6 Положення № 290 компенсаційні суми виплачуються одноразово у таких розмірах: у разі встановлення I групи інвалідності - 43 тис., II групи - 37 тис. і III групи - 27 тис. доларів США, але не менше розміру сум, передбачених для забезпечення компенсаційних виплат відповідними резолюціями ООН.

Отже, право на одноразову виплату компенсаційних сум в розмірі 27 тис. доларів США (але не менше розміру сум, передбачених для забезпечення компенсаційних виплат відповідними резолюціями ООН) мають, зокрема, особи рядового і начальницького складу, які стали особами з третьою групою інвалідності, яка встановлена в межах трьох років з дня поранення, контузії, травми або каліцтва, одержаних під час служби в органах внутрішніх справ у складі національного контингенту чи національного персоналу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 проходив службу у складі Кінологічного миротворчого підрозділу МВС України, що входить до Міжнародних сил ООН в зоні бойових дій на території Автономного краю Косово в період з 10.12.2001 по 13.12.2002, тоді як інвалідність третьої групи була встановлена лише 15.07.2013 (тобто, більш як через 10 років після повернення з миротворчого підрозділу, а не в межах трьох років, як це визначено пунктом 5 Положення № 290), при цьому, така інвалідність встановлена не внаслідок поранення, контузії, травми або каліцтва, одержаних під час служби в органах внутрішніх справ у складі національного контингенту чи національного персоналу, а внаслідок захворювання, пов`язаного з участю в бойових діях при виконанні обов`язків військової служби.

Відтак, суд погоджується із доводами відповідача про те, що позивач не має права на отримання компенсаційних сум в розмірі 27 тис. доларів США (але не менше розміру сум, передбачених для забезпечення компенсаційних виплат відповідними резолюціями ООН) відповідно до Положення № 290, оскільки матеріалами справи не підтверджено, що інвалідність ІІІ групи встановлена позивачу в межах трьох років з дня поранення, контузії, травми або каліцтва, одержаних під час служби в органах внутрішніх справ у складі національного контингенту чи національного персоналу, в період з 10.12.2001 по 13.12.2002.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що у відповідача не було фактичних та правових підстав для перерахування одноразової компенсаційної суми в розмірі 27 тис. доларів США (але не менше розміру сум, передбачених для забезпечення компенсаційних виплат відповідними резолюціями ООН) до Пенсійного фонду України на підставі заяви позивача від 27.02.2021, доводи позивача про наявність у нього права на отримання компенсаційної суми відповідно до Положення № 290 не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскаржувані у цій справі дії відповідача є правомірними та такими, що вчинені відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку із чим у задоволенні взаємопов`язаних позовних вимог про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії з підстав, викладених у позовній заяві, належить відмовити.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М.Валюх