Справа № 160/24349/21
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати дії працівників Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до загального стажу роботи період трудової діяльності з 16.08.1978 року по 30.09.1980 року в «пересувній механізованій колоні №9» (ПМК-9) Тресту «Спецриббуд» головного управління рибного господарства внутрішніх водойм УРСР неправомірними;
- зобов`язати працівників Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального стажу роботи період трудової діяльності з 16.08.1978 року по 30.09.1980 року в «Пересувній механізованій колоні №9» (ПМК-9) Тресту «Спецриббуд» Головного управління рибного господарства внутрішніх водойм УРСР, та здійснити перерахунок пенсії.
В обґрунтування позивних вимог позивач посилається на те, що він звернувся за перерахунком пенсії, проте Пенсійним фондом відмовлено у здійсненні перерахунку, протиправно не зарахувавши період роботи в ПМК-9 Тресту «Спецриббуд» з 16.08.1978 по 30.09.1980.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст. 260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
27.01.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву.
Заперечуючи проти позовних вимог відповідач вказує, що у даті заповнення трудової книжки міститься виправлення, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях від 20.06.1974 №162. Позивачем не надано інших документів, які б підтвердили у встановленому порядку факт роботи з 16.08.1978 по 30.09.1980 в Пересувній механізованій колоні -9 Тресту «Спецриббуд».
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області і отримує з 22.11.2018 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування».
У квітні 2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії.
Позивач не погоджується з вказаною відмовою, вважає, що наявні всі підстави для зарахування вказаного періоду його роботи і перерахунку пенсії.
При вирішення спору суд виходить з наступного:
Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист,
що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Тобто, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені в Законі України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закону №1058-IV).
Частиною 4 ст.24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 26 №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно ч. 5 ст. 45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
За приписами ч. 1 ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На дату видачі трудової книжки та заповнення спірних записів позивача, порядок ведення трудових книжок був врегульований Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена 20.06.1974 №162 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (Інструкція № 162)
Відповідно до п.1.1. Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.
Заповнення трудової книжки вперше виробляється адміністрацією підприємства у присутності працівника пізніше тижневого терміну від часу прийому працювати.
У трудову книжку вносяться, зокрема:
відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;
відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення (п. 2.2.Інструкції №162).
Пунктом 2.3. Інструкції №162 встановлено, що всі записи у трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виробляються арабськими цифрами (число та місяць двозначними). Наприклад, якщо робітника або службовця прийнято на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 р.) записується: "1984.05.01", у трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.; "05.01.1984".
Записи виробляються акуратно, пір`яною або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.
За п.1.4. Інструкції №162 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 6 вересня 1973 р. № 656 "Про трудові книжки робітників і службовців" (СП СРСР, 1973, № 21, ст.115) та цією Інструкцією.
Пунктом 18.постанови №656 встановлено, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Записами трудової книжки позивача підтверджується, що ОСОБА_2 16.08.1978 прийнятий шофером 3 класу ПМК-9 Тресту «Спецриббуд» на підставі наказу №46к від 15.08.1978 та звільнений за ст. 38 КЗпП на підставі наказу №48к від 25.091980.
Записи в трудовій книжці не містять неточностей або описок, містять посилання на відповідний наказ (розпорядження).Відповідач правильність внесення записів щодо вказаного періоду не заперечує. Заперечення відповідача зводяться до виправлення на титульній сторінці трудової книжки року заповнення трудової книжки.
Суд наголошує, що в даному випадку обставини роботи позивача у спірний період підтверджуються записами які відображені в розділі «Відомості про роботу», а отже трудову книжку можливо вважати належним і достатнім доказом в підтвердження спірного періоду роботи позивача.
До того ж, саме з 1978 року, виходячи з записів трудової книжки, почалася трудова діяльність позивача.
Отже, посилання відповідача, як на підставу відмови у задоволені позову, на порушення вимог законодавства в частині заповнення трудової книжки, не відповідає положенням законодавства та не може бути підставою для відмови у зарахуванні спірних періодів.
У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду у той чи інший період роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Архівним відділом Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 09.11.2021 за №285 позивача повідомлено про неможливість надати документи з кадрових питань (особового складу) щодо стажу роботи у ПМК-9 Трест «Спецриббуд» з 16.08.1978 по 30.09.1980, оскільки на державне зберігання до архівного відділу такі документи не надходили.
Тобто, в даному випадку відсутні додаткові документи, на підставі яких можливе підтвердження трудового стажу позивача, як і у зв`язку з перебігом значного терміну часу неможливо встановити місця проживання або перебування працівників підприємства та залучити їх в якості свідків
Суд зазначає, що позивач не може нести відповідальність за неналежний документообіг, зокрема, за те, що після припинення роботи підприємства документи ПМК-9 Трест «Спецриббуд» не були передані до архівної установи.
Така позиція підтверджується і Верховним Судом у справі №204/7793/16-а від 21.02.2020.
За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.
Відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Отже, вищезазначене свідчить, що відповідачем при призначенні пенсії неправомірно обчислено стаж роботи позивача без врахування всього страхового стажу роботи.
Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Положеннями ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог частин 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст.8 Закону України «Про судовий збір» розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст.139,242-246,255,262,295 КАС України, суд, -
Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до загального стажу роботи період трудової діяльності з 16.08.1978 року по 30.09.1980 року в «пересувній механізованій колоні №9» (ПМК-9) Тресту «Спецриббуд» головного управління рибного господарства внутрішніх водойм УРСР неправомірними.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона