Справа № 552/573/22
Суддя: Шарова-Айдаєва О. О.
Дата ухвалення: 2022-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 552/573/22
Провадження № 2-а/542/9/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шарової-Айдаєвої О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Рибки Ю.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позовні вимоги:

- визнання протиправною та скасування постанови серії БАВ № 256153 від 28.01.2022 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним за частиною 1 статті 126 та частиною 3 статті 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

В С Т А Н О В И В:

07 лютого 2022 року ОСОБА_1 (надалі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Полтавській області (надалі також відповідач, УПП в Полтавській області), в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову серії БАВ № 256153 від 28.01.2022 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним за частиною 1 статті 126 й частиною 3 статті 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Рух справи

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2022 року матеріали зазначеної позовної заяви передані за підсудністю до Новосанжарського районного суду Полтавської області (а.с. 13).

Справа № 552/573/22 надійшла до Новосанжарського районного суду 16 березня 2022 року та внаслідок автоматизованого розподілу судової справи між суддями, надійшла до провадження судді Шарової-Айдаєвої О.О. (а.с. 18).

Ухвалою суду від 18 березня 2022 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи з урахуванням особливостей, встановлених статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України, призначено судове засідання на 29 березня 2022 року (а.с. 19-20).

25 березня 2022 року від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі (а.с. 24), в якій позивач також підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

18 березня 2022 року від Департаменту патрульної поліції надійшов загальний лист, за змістом якого вказано, що Управління патрульної поліції в Полтавській області у зв`язку з оголошеним на території України воєнним станом переведено на посилений варіантт несення служби та задіяно до оборони території обслуговування, з огляду на це з 24 лютого 2022 року УПП в Полтавській області позбавлено можливості здійснювати представництво в судах (а.с.22).

Враховуючи викладене, судове засідання, призначене на 29 березня 2022 року, було відкладено на 28 квітня 2022 року.

В судове засідання, призначене на 28 квітня 2022 року, учасники справи не з`явились, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлялись належним чином (а.с. 27-29, 36).

Від УПП в Полтавській області 19 квітня 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в прохальній частині якого, крім іншого, відповідач просив розгляд справи проводити без його участі (а.с. 48).

Відповідно до частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що позивач та уповноважений представник відповідача не з`явились в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, але надали до суду заяви про проведення судового засідання без їх участі, суд вирішив розглядати справу за їх відсутності.

Відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Керуючись приписами частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Аргументи учасників справи

Приймаючи оскаржувану постанову серії БАВ № 256153 від 28.01.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, службова особа патрульної поліції виходила з того, що позивачем порушені вимоги статті 35 Закону України «Про дорожній рух», пункту 2.1 ПДР та 31.3 б ПДР, у зв`язку з тим, що 28.01.2022 о 07 год. 20 хв. в м. Полтаві, вул. Соборності 70, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом CITROEN BERLINGO, державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи при собі дійсного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також керував транспортним засобом, який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, за що передбачена відповідальність відповідно до частини 1 статті 126 КУпАП та частини 3 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі також КУпАП).

Вказуючи на протиправність оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 у позовній заяві зазначав наступне.

Обґрунтовуючи відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до статті 126 КУпАП, ОСОБА_1 вказав про відсутність у працівників поліції підстав, передбачених частиною 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» для зупинки транспортного засобу, яким він керував, а також про відсутність у працівників поліції права вимагати від нього пред`явити їм документи, передбачені пунктом 2.1. Правил дорожнього руху, зокрема, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Ним зазначено, що право для витребування працівниками поліції у водія страхового полісу виникає за наявності двох виключних випадків: при складанні протоколу про порушення правил дорожнього руху та при оформленні дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки, відповідні обставини були відсутні, вимоги працівника патрульної поліції пред`явити поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів була незаконними, і невиконання їх не може бути підставою для притягнення позивача до відповідальності відповідно до частини 1 статті 126 КУпАП.

Вказуючи на протиправність висновків працівника поліції про порушення ним частини 3 статті 121 КУпАП, ОСОБА_1 зазначав, що транспортний засіб, яким він керував - CITROEN BERLINGO, державний номерний знак НОМЕР_1 , є малотонажним вантажним фургоном із дозволеною повною масою 1950 кг, а тому з огляду на положення пункту 2 частини 2 статті 35 Закону України «Про дорожній рух», не підлягає обов`язковому технічному контролю.

Враховуючи викладене, оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 та частиною 3 статті 121 КУпАП.

19 квітня 2022 року від УПП в Полтавській області надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 (а.с. 43-48), за змістом якого представник позивача проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні, з огляду на таке.

Зокрема, вказано, що оскаржувана постанова винесена у зв`язку з наявністю в діях порушника ознак адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 126 КУпАП та частиною 3 статті 121 КУпАП.

Пояснено, що відповідно до пункту 2.1. ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно з пунктом 2.4. (а) ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР.

З огляду на викладене, водій ОСОБА_1 під час зупинки транспортного засобу поліцейським повинен був пред`явити на вимогу останнього поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чого він не зробив.

Заперечуючи проти аргументів позивача про відсутність у працівників поліції підстав для зупинки транспортного засобу, відповідачем вказано, що підставою для зупинення транспортного засобу CITROEN BERLINGO, державний номерний знак НОМЕР_1 , стали відомості, отримані поліцейськими з бази даних моторного (транспортного) бюро України, відповідно до яких встановлено, що транспортний засіб,яким керував позивач, на поточну дату не забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вказано, що водій транспортного засобу повинен мати при собі та пред`являти на вимогу поліцейського для перевірки відповідний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Враховуючи відсутність такого полісу, працівник патрульної поліції прийшов до висновку про порушення ОСОБА_1 вимог частини 1 статті 126 КУпАП.

Що стосується виявленого порушення частини 3 статті 121 КУпАП пояснено, що транспортний засіб CITROEN BERLINGO, державний номерний знак НОМЕР_1 , є вантажним автомобілем вантажопідйомністю до 3,5 тонн із строком експлуатації більше двох років, з огляду на що відповідно до приписів статті 35 Закону України «Про дорожній рух» (частина 7), повинен кожні два роки проходити обов`язковий технічний контроль.

Акцентовано, що згідно з базами даних Національної автоматизованої інформаційної системи ДДОА МВС України, вказаний транспортний засіб до 29.01.2022 року не проходив ОТК, а пройшов ОТК на наступний день, після винесення оскаржуваної постанови.

Таким чином, відповідач наполягав на наявності в діях позивача ознак правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 121 КУпАП.

Щодо витребуваних судом відеозаписів адміністративного правопорушення, а саме: відеозапису з бодікамери № 469252, пояснено, що відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018 строк зберігання такого відеозапису становить 30 діб, і на момент підготовки відзиву на позовну заяву можливості його надати не має.

На думку відповідача, підстав для визнання оскаржуваної постанови протиправною та її скасування не має.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом

З матеріалів справи вбачається, що 28 січня 2022 року о 07 год. 26 хв. поліцейським роти БПП в Полтавській області ДПП, лейтенантом поліції Демурою С.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 256153, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн (а.с. 10).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що лейтенант поліції ОСОБА_2 прийшов до висновку про порушення ОСОБА_1 :

-пункту 2.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 126 КУпАП, у зв`язку з тим, що 28.01.2022 о 07 год. 20 хв. в м. Полтаві, вул. Соборності 70, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом CITROEN BERLINGO, державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи при собі дійсного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

- статті 35 Закону України «Про дорожній рух» та пункту 31.3 «б» ПДР України, за що передбачена відповідальність відповідно до частини 3 статті 121 КУпАП, у зв`язку з тим, що 28.01.2022 о 07 год. 20 хв. в м. Полтаві, вул. Соборності 70, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом CITROEN BERLINGO, державний номерний знак НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, але який своєчасно його не пройшов.

Позивач, вважаючи таку постанову протиправною, звернувся з цим відповідним позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, суд бере до уваги наступне.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Щодо процедури зупинки транспортного засобу поліцейським та складання постанови про накладення адміністративного стягнення

Згідно з пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з положеннями частини 1 статті 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких перевірка документів, опитування особи, зупинення транспортного засобу.

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Відповідно до частини 1 статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, і правопорушення, передбачені частиною 3 статті 121 та частиною 1 статті 126 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Згідно з частиною 4 статті 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Щодо встановленого порушення вимог частини 1 статті 126 КУпАП

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до пп. «ґ» пункту 2.1 Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»:

21.1. З урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Стосовно транспортних засобів, які не беруть участі в дорожньому русі, укладення договору страхування є необов`язковим. Транспортний засіб має відповідати вимогам, передбаченим пунктом 1.7 статті 1 цього Закону, з моменту взяття ним участі в дорожньому русі на території України. Положення цього пункту не поширюється на осіб, які звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону.

21.2. Контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

21.3. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

21.4. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Щодо встановленого порушення вимог частини 3 статті 121 КУпАП

Частина 3 статті 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Відповідно до пункту 31.3 «б» ПДР, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно з частиною 1 статті 35 Закону України «Про дорожній рух», транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Частина 2 статті 35 Закону України «Про дорожній рух» передбачає, що обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Відповідно до абз. 1 частини 7 статті 35 Закону України «Про дорожній рух», періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

Перевіряючи обґрунтованість та правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 121 КУпАП та частиною 1 статті 126 КУпАП, суд виходить з наступного.

Висновки щодо правозастосування

Звертаючись з позовом до суду позивач вказував про відсутність підстав, передбачених частиною 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» для зупинки транспортного засобу, яким він керував, і про відсутність у працівників поліції права вимагати від нього пред`явити їх поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Наведеними вище нормами в імперативному порядку встановлено обов`язок водія механічного транспортного засобу мати при собі під час керування транспортним засобом та пред`являти для перевірки посадовим особам, визначеним законодавством, поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

При цьому, слід наголосити, що адміністративна відповідальність передбачена окремо як за відсутність страхового поліса, так і за його непред`явлення на вимогу уповноваженої особи.

Як встановив суд зі змісту оскарженої постанови та наданих сторонами у справі пояснень, підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності було те, що він 28.01.2022 о 07 год. 20 хв. в м. Полтаві, вул. Соборності 70, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом CITROEN BERLINGO, державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи при собі дійсного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Щодо доводів позивача, про те, що у співробітників патрульної поліції у спірному випадку не було законних підстав зупиняти транспортний засіб, яким він керував, і, відповідно, перевіряти наявність документів, передбачених п. 2.1 Правил дорожнього руху, суд зазначає таке.

Як зазначено вище, згідно з нормами статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право для витребування полісу відповідним підрозділом Національної поліції у водія транспортного засобу виникає за наявності двох виключних випадків, а саме при складанні протоколу щодо порушень правил дорожнього руху та при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. На це також, акцентував позивач.

Водночас, слід врахувати, що відповідно до частини 3 статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно з положеннями статті 258 КУпАП під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, в тому числі передбаченого статтею 126 КУпАП, у працівників Національної поліції відсутній обов`язок складати протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень п. 4 розділу І, п. 2 розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

В свою чергу, зазначені вище положення пункту 21.2 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на думку суду, не слід тлумачити буквально, а саме, що органи Національної поліції можуть перевіряти наявність відповідного полісу (договору), зокрема, лише при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху, оскільки вказаний Закон набув чинності 01.01.2005 року, коли у більшості справ про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху передбачалось складення протоколів, перелік яких пізніше був суттєво скорочений шляхом внесення відповідних змін до КУпАП, хоча суть самих правопорушень не була змінена.

Суд зазначає, що обумовлені вказаною нормою підстави контролю за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не є вичерпними, оскільки вказаний Закон не є спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері безпеки руху та визначає повноваження підрозділів Національної поліції в цих правовідносинах. Оскільки даний Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то він визначає додаткові повноваження підрозділів Національної поліції щодо контролю за наявністю полісу обов`язкового страхування (складання протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформлення матеріалів дорожньо-транспортних пригод), пов`язані з правовідносинами, які є предметом регулювання цього Закону.

Суд приходить до висновків про те, що підрозділи Національної поліції мають повноваження перевіряти наявність страхового полісу (договору) не лише при складанні протоколів про адміністративні правопорушення чи оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод, але й у випадку виявлення факту порушення правил дорожнього руху чи інших випадках правомірної зупинки транспортного засобу.

Обов`язковою та, водночас, достатньою умовою для наявності у працівника патрульної поліції права вимагати у водія пред`явлення документів, передбачених п. 2.1 Правил дорожнього руху, в тому числі поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є наявність законних підстав зупинки транспортного засобу.

Судом встановлено, що підставою для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 стали відомості, отримані поліцейськими з бази даних моторного (транспортного) бюро України, відповідно до яких встановлено, що транспортний засіб CITROEN BERLINGO, державний номерний знак НОМЕР_1 , станом на 28 січня 2022 року не забезпеченний полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що є порушення пункту 2.1 ПДР України.

Тобто, підставою для зупинки транспортного засобу стало виявлене порушення Правил дорожнього руху України, а саме: пункту 2.1 ПДР, що узгоджується з приписами пункту 1 частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у спірному випадку у працівників патрульної поліції були законні підстави для зупинки цього транспортного засобу та, відповідно, перевірки наявності документів, передбачених законодавством.

Окрім цього, суд акцентує увагу на тому, що право органів Національної поліції перевіряти наявність, зокрема, також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Відповідно до змісту статті 251 КУпАП доказом в справі про адміністративне правопорушення є, серед іншого, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд враховує, що про факт відсутності у нього на час його зупинки патрульними і винесення оскарженої постанови зазначеного полісу ОСОБА_1 не заперечив, звівши свої аргументи лише про відсутність у працівників патрульної поліції підстав для зупинки транспортного засобу та перевірки страхового полісу.

Враховуючи наведені вище обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що належними та достатніми доказами підтверджено факт відсутності у позивача на момент зупинки транспортного засобу полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на транспортний засіб автомобіль марки CITROEN BERLINGO, державний номерний знак НОМЕР_1 , тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП.

Досліджуючи аргументи позивача про відсутність підстав для його притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 121 КУпАП, суд зазначає наступне.

Відповідно до доданої позивачем до адміністративного позову копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , - це автомобіль марки CITROEN BERLINGO, державний номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 2010, дата першої реєстрації 04.11.2014, який є вантажним фургоном малотонажним з повною масою 1950, та масою без навантаження 1597.

Отже, це, дійсно, це вантажний автомобіль вантажопідйомністю до 3,5 тонни, але зі строком експлуатації понад два роки.

За змістом пункту 2 частини 2 статті 35 Закону України «Про дорожній рух» передбачає, що обов`язковому технічному контролю не підлягають: легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Поряд з цим, відповідно до абз. 1 частини 7 статті 35 Закону України «Про дорожній рух», періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

Таким чином, оскільки транспортний засіб CITROEN BERLINGO, державний номерний знак НОМЕР_1 , є вантажним автомобілем вантажопідйомністю до 3,5 тонн із строком експлуатації більше двох років, з огляду на приписи статті 35 Закону України «Про дорожній рух» (частина 7), він повинен кожні два роки проходити обов`язковий технічний контроль.

Таким чином, твердження позивача про те, що вказаний автомобіль не підлягає обов`язковому технічному контролю, є безпідставними.

З матеріалів справи вбачається і не спростовано позивачем, що станом на дату складання працівником патрульної поліції оскаржуваної постанови, відповідний автомобіль обов`язковий технічний контроль відповідно до вимог чинного законодавства не проходив.

Більше того, згідно з базою даних Національної автоматизованої інформаційної системи ДДОА МВС України, вказаний транспортний засіб пройшов ОТК на наступний день, після винесення оскаржуваної постанови, тобто 29.01.2022 (а.с. 50).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позивач допустив порушення, передбачені частиною 3 статті 121 КУпАП та частиною 1 статті 126 КУпАП.

Відповідно до частини 2 статті 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Більш серйозним правопорушенням з числа вчинених, є правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП. Отже, стягнення правомірно накладено в межах санкції, встановленої частиною 1 статті 126 КУпАП в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 425 грн.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач, при прийнятті оскаржуваної постанови, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з дотриманням частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, й постанова по про накладення адміністративного стягнення по справі відповідає вимогам статті 283 КУпАП, стягнення накладено відповідно до частини 2 статті 36 КУпАП, а отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Отже, у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.О. Шарова-Айдаєва