Справа № 1519/22909/2012
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2022-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2022 р.м.ОдесаСправа № 1519/22909/2012

Категорія: Головуючий в 1 інстанції: Михайлюк О.А.
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2019р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області про зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні та середній заробіток за час затримки розрахунку, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2011р. ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області, в якому просив зобов`язати управління нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні та середній заробіток за час затримки розрахунку.

Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 5 лютого 2013р. позов задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність Управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з органів Державної пенітенціарної служби України із розрахунку за сім повних календарних років служби в органах внутрішніх справ України і в органах Державної пенітенціарної служби України, тобто з 14.11.2003р. по 27.07.2007р. та з 2.08.2007р. по 25.05.2011р. з урахуванням суми одноразової грошової допомоги виплаченої раніше при звільненні.

Зобов`язано Управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні ОСОБА_1 з органів Державної пенітенціарної служби України із розрахунку за сім повних календарних років служби в органах внутрішніх справ України і в органах Державної пенітенціарної служби України, тобто з 14.11.2003р. по 27.07.2007р. та з 2.08.2007р. по 25.05.2011р. з урахуванням суми одноразової грошової допомоги виплаченої раніше при звільненні.

Зобов`язано Управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи відповідно до "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого постановою КМУ від 8.02.1995р. №100 за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з органів Державної пенітенціарної служби України, тобто з 25.05.2011р. по день фактичного розрахунку.

Вказане судове рішення набрало законної сили - 8.12.2015р.

У березні 2019р. ОСОБА_1 звернувся із заявою в суд про роз`яснення Малиновського районного суду м.Одеси від 5 лютого 2013р. в порядку ст.254 КАС України.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 27.03.2019р. задоволено заяву ОСОБА_1 та роз`яснено постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 5.02.2013р. в тій частині, що днем фактичного розрахунку по який необхідно нарахувати та виплатити середній заробіток (грошове забезпечення) за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні є день ухвалення рішення, а саме 5.02.2013р..

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду, та роз`яснити постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 5.02.2013р., а саме по який саме день Управління ДПС зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ за №100 від 8.02.1995р., за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з органів ДПС України, тобто з 25.05.2011р., та який саме день слід вважати днем фактичного розрахунку для нарахування та виплати мені, ОСОБА_1 середнього заробітку (грошового забезпечення) виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ за №100 від 8.02.1995р., за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з органів Державної пенітенціарної служби України, тобто з 25.05.2011р., та чи можна вважати днем фактичного розрахунку в контексті резолютивної частини постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 5.02.2013р. часткову або неповну виплату належних ОСОБА_1 , як звільненому працівникові, сум або виплату як звільненому працівникові, не всіх належних йому сум, зокрема одноразової грошової допомоги при звільненні з органів Державної пенітенціарної служби України.

Так, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2019р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 27 березня 2019р. про роз`яснення рішення суду скасовано.

Прийнято нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 5 лютого 2013р. залишено без розгляду.

У січні 2022р. ОСОБА_1 звернувся в суд апеляційної інстанції із заявою про перегляд постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2019р. за нововиявленими обставинами, оскільки йому стало відомо про істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду даної справи.

У вказаній заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами заявник просить постанову суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким переглянути за нововиявленими обставинами постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2019р., посилаючись на порушення норм права.

Сторони були сповіщені про розгляд справи в порядку письмового провадження у встановленому законом порядку.

Також, судова колегія зазначає, що Указом Президента України за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Верховною Радою України, з 5:30год. 24.02.2022р. по всій території України запроваджено воєнний стан.

У зв`язку із цим, та з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів та працівників суду у П`ятому апеляційному адміністративному суді в умовах воєнного стану встановлено особливий режим роботи суду та розгляду справ.

З урахуванням вказаного, судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, заяву про перегляд за нововиявленими обставинами можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення питання по суті.

Окрім того, вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 8.11.2005р. у справі Смірнов проти України, відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів заяви, колегія суддів дійшла до висновку про залишення заяви без задоволення, а постанови суду без змін, виходячи з наступного.

Перевіряючи обґрунтованість заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, з урахуванням підстав, за якими заявник пов`язує перегляд судового рішення, судова колегія виходить з наступного.

Приписами п.1 ч.2 ст.361 КАС України визначено, що підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

З наведеної норми вбачається, що нововиявленими є обставини, які одночасно відповідають характерним ознакам: такі обставини є істотними, тобто можуть вплинути на результат розгляду справи, не були встановлені судами, однак існували на момент прийняття судового рішення, заяву про перегляд якого подано. В той же час такі обставини не були та не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, та суду під час судового процесу.

Водночас ч.4 вказаної статті КАС України визначає, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Наведене свідчить, що обставини, які виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, не можуть визнаватися нововиявленими.

До того ж, не вважається нововиявленими обставили зміна правової позиції суду в інших подібних справах (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2020р. у справі за №802/2196/17-3).

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими (постанова Верховного Суду від 12.06.2018р. у справі за №2н-821/597/15-а).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною сутністю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу рішення, а відтак у разі, якщо нововиявлена обставина була відома суду під час ухвалення судового рішення, то вона б обов`язково вплинула на остаточні висновки суду.

Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на-час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомими особі - слід розглядати як сукупність цих двох необхідних умов, тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї заявникові на час розгляду справи.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Відповідні правові позиції щодо визначення нововиявлених обставин викладено у постановах Верховного Суду від 2.05.2018р. у справі за №2а-7523/10/12), від 10.04.2019р. у справі за №813/8070/14 та за № 454/2641/14-а).

Не є нововиявленою обставиною, яка виявлена після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок у тлумаченні правових норм, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, яка існувала на час вирішення справи, але про існування якої заявник стало відомо після ухвалення судового рішення (постанова Верховного Суду від 30.01.2020р. у справі за №127/2-а-4944/11).

Аналізуючи вищевказане, судова колегія зазначає, що нововиявлені обставини - це є факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Вони за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, а також, інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

Необхідними та загальними ознаками нововиявленних обставин є:

- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи та ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;

- на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;

- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Як вбачається із матеріалів справи, що заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019р. обґрунтована тим, що наявне судове рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 23.12.2020р., яким було визнано протиправними та скасовано постанови виконуючого обов`язки начальника ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області від 20.07.2017р. ВП №51527863 та ВП №51527863 про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку із виконанням у повному обсязі вимог виконавчого документу.

При цьому заявник зазначив, що приймаючи постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019р. та залишаючи заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 5.02.2013р. без розгляду виходив з того, що у відповідності до даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, виконавчі провадження за №51527863 та за №51527863 завершені та прийняті постанови від 20.07.2017р. ВП №51527863 та ВП №51527863 про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку із виконанням у повному обсязі вимог виконавчого документу. А тому, заява про роз`яснення судового рішення подана в суд вже після виконання боржником вищевказаного рішення.

Посилаючись на вказане, заявник вважав, що наявні підстави для перегляду судового рішення апеляційного суду за нововиявленими обставинами.

Однак, дослідивши вказане судове рішення, на яке посилається заявник, судова колегія зазначає, що вказане судове рішення на момент розгляду та вирішення даної справи та прийняття судового рішення апеляційним судом взагалі не існувало, тобто вважати дане рішення нововиявленою обставиною не має законних підстав.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що нова обставина, яка з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справи. Також, не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що обставини, на які посилається заявник, як на підставу перегляду судового рішення, не є нововиявленими в розумінні положень ч.2 ст.361 КАС України, а відтак, не можуть слугувати підставою для перегляду судового рішення у даній справі за нововиявленими обставинами.

В контексті спірних правовідносин колегією суддів також враховано рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України", в п.41 якого зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Рябих проти Росії").

З огляду на такий висновок Європейського суду з прав людини, а також те, що позивачем не наведено обставин, які б могли бути кваліфіковані як нововиявлені відповідно до ст.361 КАС України, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2019р. за нововиявленими обставинами.

Згідно приписів п.1 ч.4 ст.368 та ч.1 ст.369 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі. У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.248, 311, 325, 361, 368, 369 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2019р. залишити без задоволення.

Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2019р. залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з дати її постановлення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв