Справа № 160/522/22
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2022-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2022 року Справа № 160/522/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, скасування вимоги та зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління ДПС України у Дніпропетровській області щодо нарахування йому боргу зі сплати ЄСВ у розмірі 20 612,02 грн.;
- скасувати вимогу №Ф-311234-55У від 06.11.2020 року, видану Головним управлінням ДПС України у Дніпропетровській області;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області виключити з Інтегрованої картки платника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 недоїмку зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, нараховану за І квартал 2019 року по IV квартал 2020 року у розмірі 20 612,02 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що в період, за який нараховано внесок від здійснення підприємницької діяльності, він не займався нею, оскільки офіційно працював за трудовими договорами на ПП «Мушкетер», ТОВ «Агролідер», ТОВ «Лерсен», ТОВ «Нова енергетична компанія ЛТД» та ТОВ «ВестОйлТрейдінг» де і працює по теперішній час. При виплаті заробітної плати (доходу) зазначені підприємства сплачували єдиний внесок з його заробітної плати. Тому, спірна вимога Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 06.11.2020 року №Ф-311234-55У є протиправною та підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2022 року було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
До суду 22.02.2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-311234-55У від 06.11.2020 р. є цілком законна та вірна. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена строки, встановлені Законом № 2464 є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Податкова звітність позивачем не подавалась, доходів він не отримував, як наслідок, повинен був сплачувати (враховуючи зміни до Закону України №2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які набули чинності з 01 січня 2017 року, що стосується платників, які перебувають на загальній системі оподаткування та якими не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року) суму єдиного внеску, яка не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Зважаючи на викладене, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
В силу ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За викладених обставин, відповідно до вимог статей 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на обліку в ДПІ міста Кам`янське Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з 29.03.2012 року до 18.02.2021 року, як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування.
Відповідно до витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач з 27.03.2012 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець за видом діяльності код КВЕК 69.10, стан платника податків: 11 - припинено, але не знято з обліку.
06.11.2020 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-311234-55У, якою позивачу нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 20 612,02 грн.
Позивач пов`язує порушення своїх прав з діями Головного управління ДПС у Дніпропетровській області по формуванню та видачі відносно нього спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-311234-55У від 06.11.2020 року.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України від 08.07.2010 р. №2464 Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування (далі - Закон №2464), Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом МФУ від 20.04.2015 р. №449 (далі - Інструкція №449).
Згідно з частинами 2, 3 статті 9 Закону №2464, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
В силу ч.8 вказаної статті Закону №2464 платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року. Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.
Так, відповідно до форми ОК-7, виданої Пенсійним фондом України позивач дійсно працював на підприємствах ПП «Мушкетер», ТОВ «Агролідер», ТОВ «Санфініті», ТОВ «Лерсен ЛТД», ТОВ «Нова енергетична компанія ЛТД», ТОВ «Мото Трейдинг», ТОВ «ВестОйлТрейдінг».
Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону №2464, платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Відповідно до довідки форми ОК-7, виданої Пенсійним фондом України суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування були сплачені:
- за період з січня 2017 р. по грудень 2017 р. - ОСОБА_1 ;
- за період з січня 2018 р. по грудень 2018 р. - ТОВ ВК «Агролідер»;
- за період з січня 2019 р. по грудень 2019 р. - ТОВ ВК «Агролідер», ТОВ «Санфініті», ТОВ «Мото Трейдинг» та ТОВ «Лерсен ЛТД»;
- за період з січня 2020 р. по грудень 2020 р. - ТОВ «Санфініті», ТОВ «Нова енергетична компанія ЛТД» та ТОВ «ВестОйлТрейдінг»;
- за період з січня 2021 р. по вересень 2021 р. - ТОВ «ВестОйлТрейдінг».
Згідно з частинами 1 та 2 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Отже, з огляду на практику ЄСПЛ, за умови відсутності доходу від відповідної діяльності, зобов`язання платника податків виплатити державі додаткові кошти у вигляді сплати ЕСВ не відповідає критерію "пропорційності", адже не дотримано справедливої рівноваги між інтересами держави та інтересами особи - позивача, оскільки мета сплати єдиного внеску - страхування особи, в даних правовідносинах досягнута сплатою єдиного внеску роботодавцем.
Таким чином, враховуючи наведене, суд вважає, що оскільки позивач є застрахованою особою і єдиний внесок за нього нараховував та сплачував його роботодавець, у позивача відсутній обов`язок по сплаті вказаного внеску, оскільки фактично він є найманим працівником, а не самозайнятою особою.
Враховуючи встановлені вище обставини та надані докази, суд вважає, що нарахування Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області недоїмки з єдиного внеску в сумі 20 612,02 грн. за період, коли позивач фактично не здійснював діяльність як самозайнята особа, та не отримував доходу, а вказаний внесок за нього сплачував роботодавець, є протиправною.
Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права щодо зобов`язання відповідача провести коригування даних в інформаційній системі органів ДПС, виключивши з Інтегрованої картки недоїмку зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, нараховану за І квартал 2019 року по IV квартал 2020 року.
Суд зазначає, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тому суд визнає протиправними дії та скасовує вимогу відповідача №Ф-311234-55У від 06.11.2020 року, як найбільш ефективний спосіб захисту, що повинен забезпечити поновлення порушеного права позивача, цей спосіб є адекватним наявним обставинам, а тому суд відмовляє в задоволенні решти зазначених вище позовних вимог про зобов`язання вчинити певні дії. Крім того, частина позовних вимог з них заявлена на майбутнє.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідачем не було надано належних доказів на підтвердження своєї правової позиції, а відтак, суд дійшов висновку, що податковий орган, приймаючи оскаржувану вимогу, діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені законодавством України, а тому суд вважає за необхідне визнати протиправними дії та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №Ф-311234-55У від 06.11.2020 року.
Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з викладених вище підстав.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Враховуючи, що позов задоволено частково, слід повернути позивачу частину судових витрат по справі в розмірі 496,20 грн. (992,40 грн. : 2).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, -
Позовну заяву задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо нарахування ОСОБА_1 боргу зі сплати ЄСВ у розмірі 20 612,02 грн.
Скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 06.11.2020 року №Ф-311234-55У про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
У задоволенні решти позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма