Справа № 160/21649/21
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати дії (бездіяльність) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та нарахуванні пенсії за віком на пільгових умовах з 25.03.2021 року відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року з подальшими змінами та доповненнями-протиправними;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи тракториста-машиніста, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року з подальшими змінами та доповненнями періоди роботи:
- з 10.09.1986 р. по 31.12.1988 р. в колгоспі «Росія» трактористом;
- з 01.01.1992 р. по 31.12.1998 р. в колгоспі «Росія» трактористом;
-з 01.01.2000 р. по 09.02.2000 р. в колгоспі «Росія» трактористом;
- з 20.09.2000 р. по 24.10.2000 р. в ЗСАТ «ПЕРЛИНА» механізатором;
- з 01.04.2002 р. по 24.03.2003 р. в ТОВ птахофабрика «ПРОГРЕС» механізатором;
- з 01.04.2003 р. по 26.12.2005 р. в ТОВ агропромислова фірма «ПРОГРЕС-АГРО» механізатором;
- з 01.04.2006 р. по 31.10.2006 р. ТОВ агропромислова фірма «ПРОГРЕС-АГРО» механізатором;
- з 13.03.2007 р. по 20.11.2007 р. в ТОВ агропромислова фірма «ПРОГРЕС-АГРО» трактористом машиністом сільського виробництва;
- з 21.03.2008 р. по 04.09.2008 р в ТОВ агропромислова фірма «ПРОГРЕС-АГРО» трактористом машиністом сільського виробництва;
- з 06.09.2008 р. по 04.03.2014 р. в ФГ «ТАНДЕМ-АГРО» трактористом;
- з 20.03.2014 р. по 02.06.2014 р. в Державному навчальному закладі «Професійно технічне училище № 81» трактористом;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року з подальшими змінами та доповненнями.
В обґрунтування позивних вимог позивач посилається на те, що при зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із письмовою заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» йому було протиправно відмовлено в призначенні пенсії з підстав недостатності пільгового стажу.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст. 260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
10.12.2021 Дніпропетровським окружним адміністративним судом від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області отримано відзив на позовну заяву, в якому відповідач, заперечуючи позовні вимоги щодо зарахування періодів роботи в колгоспі «Росія» з 10.09.1986 по 31.12.1988, з 01.01.1992 по 31.12.1998 і з 01.01.2000 по 09.02.2000 зазначає, що документи позивача щодо вказаних періодів були направлені на розгляд комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. В довідках архівного відділу Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 20.01.2021 №01-48 62/0/63-21 і №01-48 63/0/63-21 зазначено, що в документах архівного фонду колгоспу (КСП) «Росія», в книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспників, ОСОБА_1 значиться трактористом з 1989 по 1991 року та в 1999 року. В інших роках механізатором. Архівні довідки містять відомості про кількість відпрацьованих днів і суми нарахувань заробітної плати, при цьому, відсутні відомості про встановлений мінімум вихододнів і робота безпосередньо у виробництві сільськогосподарської продукції.
Щодо зарахування періодів роботи в ЗСАТ «Перлина», в ТОВ птахофабрики «Прогрес», в ТОВ агропромисловій фірмі «Погрес АГРО», в ФГ «Тандем-Агро» і в Державному навчальному закладі Професійно технічне училище №8, відповідач зазначає, що трудова книжка позивача за зазначені періоди не містить інформації щодо роботи позивача на посаді тракториста зайнятого повний польовий період безпосередньо у виробництві сільськогосподарської продукції. Позивачем не надано уточнюючої довідки за вказаний період.
Позивачем надано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відповідь на відзив. ОСОБА_1 просить звернути увагу на те, що факт його роботи трактористом в колгоспі «Росія» у спірні періоди підтверджується також тим, що ним за час роботи в колгоспі отримано сертифікат, а в подальшому державний акт на земельну частку (пай).
Судом встановлено наступні обставини, які підтверджені матеріалами справи:
25.03.2021 позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою і документами, в якій просив розглянути питання про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсій на пільгових умовах, за вислугу років.
Відповідач прийшов до висновку, що згідно наданих документів загальний страховий стаж складає 29 років 1 місяць, 21 день, стаж роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії відповідно до ст. 114 відсутній, оскільки довідки не відповідають додатку 5 постанови 637.
Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років 20.05.2021 за №6 прийнято рішення, в якому зазначено, що в трудовій книжці заявника відсутності відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме: не зазначено про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.
Відповідачем прийнято рішення підтвердити періоди роботи позивача з 01.01.1989 по 31.12.1991, з 01.01.1999 по 31.12.1999, для зарахування до стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Не погодившись із зазначеною відмовою відповідача та вважаючи його дії протиправними, такими, що порушують права і інтереси особи, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.
Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного:
Статтею 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі Закон України № 1058-IV).
Частиною 1 ст. 45 Закону України № 1058-IV встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
За визначенням наведеним у ст. 1 Закону України № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до ч. 2, ч. 4 24 Закону України № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 56 Закону України від 54.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Суд зазначає, що 23.01.2020 Конституційним Судом України було прийнято рішення №1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу 1, п. 2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VІІ.
Вказаним рішенням визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII.
Стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі (п. в ст. 13 Закону № 1788-XII).
Відповідачем при прийнятті спірного рішення застосовано п 3 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 №1058- IV «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається:
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату до сягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років.
чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі (абз1 п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону).
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV .
Таким чином, оскільки позивач звернувся із заявою про призначення пенсії після набрання рішенням Конституційного Суду України законної сили, застосуванню підлягають норми ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції від 09.12.2012) до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213.
За приписами ч.2ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до Національного класифікатора України ДК 003:2010 «Класифікатор професій» (далі Класифікатор професій), затвердженому наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 року № 327 (перевидання Класифікатора професій 1995 та 2005 років), професійна назва роботи «механізатор» також відсутня.
За роз`ясненнями Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 N 7 Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства Відповідно до статті 13 (пункт "в") Закону України "Про пенсійне забезпечення" ( 1788-12 ) правом на пільгове пенсійне забезпечення користуються машиністи-трактористи, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства.
До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах на протязі повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо).
Віднесення господарства до підприємств сільського господарства, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, провадиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства.
Таким чином, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста (механізатора), безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24.06. 2020 року у справі № 392/1846/15-а та від 08.04.2020 року у справі № 469/1193/16-а.
За ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991р. №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою СРСР від 21.04.1975 за N 310 затверджені Основні положення про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників (постанова №310).
Пунктом 1 постанови №310 встановлено, що трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.
До трудової книжки колгоспника вносяться, зокрема:
відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;
відомості про членство в колгоспі: прийом до членів колгоспу, припинення членства у колгоспі;
відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи (п. 5 1 постанови №310).
З копії трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 вбачається, що позивач у спірні періоди роботи працював:
- з 10.09.1986 р. по 31.12.1988 р. в колгоспі «Росія» трактористом;
- з 01.01.1992 р. по 31.12.1998 р. в колгоспі «Росія» трактористом;
-з 01.01.2000 р. по 09.02.2000 р. в колгоспі «Росія» трактористом;
- з 20.09.2000 р. по 24.10.2000 р. в ЗСАТ «ПЕРЛИНА» механізатором;
- з 01.04.2002 р. по 24.03.2003 р. в ТОВ птахофабрика «ПРОГРЕС» механізатором;
- з 01.04.2003 р. по 26.12.2005 р. в ТОВ агропромислова фірма «ПРОГРЕС-АГРО» механізатором;
- з 01.04.2006 р. по 31.10.2006р. ТОВ агропромислова фірма «ПРОГРЕС-АГРО» механізатором;
- з 13.03.2007 р. по 20.11.2007 р. в ТОВ агропромислова фірма «ПРОГРЕС-АГРО» трактористом машиністом сільського виробництва;
- з 21.03.2008 р. по 04.09.2008 р в ТОВ агропромислова фірма «ПРОГРЕС-АГРО» трактористом машиністом сільського виробництва;
- з 06.09.2008 р. по 04.03.2014 р. в ФГ «ТАНДЕМ-АГРО» трактористом;
- з 20.03.2014 р. по 02.06.2014 р. в Державному навчальному закладі «Професійно технічне училище № 81» трактористом.
Записи містять посилання на документ, на підставі якого вони були внесені.
Трудова книжка позивача містить відомості щодо роботи позивача на посаді тракториста, тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва і механізатора, однак не містить відомостей щодо безпосередньої зайнятості його у виробництві сільськогосподарської продукції.
На підтвердження зайнятості у виробництві сільськогосподарської продукції позивачем були надані копії наступних документів: посвідчення тракториста-машиніста НОМЕР_2 , довідка ТОВ агропромислової фірми «ПРОГРЕС-АГРО» від 23.03.2021 №2303/1, довідка Фермерського господарства «ТАНДЕМ-АГРО» від 24.03.2021 №56, довідка Професійно-технічного училища №81 від 20.01.2021 №27 та архівні довідки Юрьївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо кількості відпрацьованих позивачем в КСП «РОСІЯ» вихододнів і заробітної плати.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. № 637 (Порядок №637).
Згідно п. 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п. 3 Порядку).
Пунктом 20 Порядку№637 передбачено у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Додатково в довідці наводяться такі відомості:
стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.
Тобто, за змістом наведених норм основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, проте у разі відсутності в ній відповідних записів та/або неточностей відомості про характер виконуваної роботи може бути підтверджений уточнюючими довідками підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Суд наголошує, що за п.13. постанови №310 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу.
Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність у відповідно до статуту та правил внутрішнього розпорядку колгоспу, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Аналогічні норми містять також Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974р. №162 (Інструкція №162) ті Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58 (далі - Інструкція №58).
За позицією Верховного Суду, зокрема, у постанові від 28.02.2018 року у справі № 428/7863/17, певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Суд також враховує правовий висновок Верховного Суду у постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, в якому вказано що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Законодавець пов`язує необхідність підтвердження трудового стажу для призначення пенсії лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи за певні періоди роботи.
Водночас, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в частині спірного періоду роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому, зазначені відповідачем недоліки не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні вказаного періоду роботи позивача до стажу його роботи.
Щодо зобов`язальних вимог нарахувати і виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року з подальшими змінами та доповненнями з 25.03.2021.
Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Засіб правового захисту, що передбачений зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно із Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнято Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Дискреційні повноваження- це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визнавати повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту.
У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Таким чином, суди не наділені повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України та не вправі підміняти собою держані органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.
За приписами ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:
- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);
- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);
- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);
- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).
Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", призначення, розрахунок, нарахування та виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України, тобто, в даному випадку відповідач має виключну компетенцію щодо призначення позивачу пенсії.
Суд зазначає, що не може зобов`язати нарахувати та виплачувати пенсію, оскільки саме на пенсійний орган покладено обов`язок обрахування стажу роботи особи та встановлення всіх необхідних умов для призначення пенсії.
Призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
На час розгляду справи пенсія ще не призначена. Призначення пенсії за законом віднесено до компетенції відповідних управлінь Пенсійного фонду України. Суд не має права перебирати на себе функції органів пенсійного фонду щодо призначення пенсії, тому відсутні підстави для зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком, отже, підстав для задоволення позовних вимог в цій частині немає.
Враховуючи положення статті 245 КАС України, з метою ефективного відновлення порушеного права позивача та дотримання її соціальних гарантій і реалізації права на належне соціальне утримання, суд дійшов висновку, що позивач має право на належний розгляд його заяви про призначення пенсії, яка подана ним 25.03.2021 року, документів для призначення пенсії та отримання належної відповіді за наслідками такого розгляду, з урахуванням висновків суду.
Частиною 2 ст. 9 КАС України врегульовано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктом 10 ч. 2 ст. 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Враховуючи наведене, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (в редакції від 09.12.2012) з урахуванням висновків суду.
З урахуванням наведених норм суд дійшов висновку про помилковість доводів відповідача про відсутність підстав для призначення пенсії позивачу, оскільки рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії, прийнято не на підставі Конституції і діючого законодавства України.
Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.
Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач під час розгляду справи не надав.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у сумі 454,00 грн.
Керуючись статтями 139, 243-246, 250, 255,262,295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та нарахуванні пенсії за віком на пільгових умовах з 25.03.2021 року відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року з подальшими змінами та доповненнями-протиправними.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи тракториста-машиніста, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи:
- з 10.09.1986 р. по 31.12.1988 р. в колгоспі «Росія» трактористом;
- з 01.01.1992 р. по 31.12.1998 р. в колгоспі «Росія» трактористом;
-з 01.01.2000 р. по 09.02.2000 р. в колгоспі «Росія» трактористом;
- з 20.09.2000 р. по 24.10.2000 р. в ЗСАТ «ПЕРЛИНА» механізатором;
- з 01.04.2002 р. по 24.03.2003 р. в ТОВ птахофабрика «ПРОГРЕС» механізатором;
- з 01.04.2003 р. по 26.12.2005 р. в ТОВ агропромислова фірма «ПРОГРЕС-АГРО» механізатором;
- з 01.04.2006 р. по 31.10.2006 р. ТОВ агропромислова фірма «ПРОГРЕС-АГРО» механізатором;
- з 13.03.2007 р. по 20.11.2007 р. в ТОВ агропромислова фірма «ПРОГРЕС-АГРО» трактористом машиністом сільського виробництва;
- з 21.03.2008 р. по 04.09.2008 р в ТОВ агропромислова фірма «ПРОГРЕС-АГРО» трактористом машиністом сільського виробництва;
- з 06.09.2008 р. по 04.03.2014 р. в ФГ «ТАНДЕМ-АГРО» трактористом;
- з 20.03.2014 р. по 02.06.2014 р. в Державному навчальному закладі «Професійно технічне училище № 81» трактористом.
Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , подану 25.03.2021 року, з урахуванням висновків суду, викладених в даному рішенні.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона