Справа № 500/1177/20
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2022-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 500/1177/20

адміністративне провадження № К/990/2885/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мацедонської В.Е.,

суддів - Данилевич Н.А., Кашпур О.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2021року у справі №500/1177/20 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської обласної прокуратури, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Офіс Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Тернопільської області від 28 квітня 2020 року № 262к про звільнення його з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходів примусового характеру прокуратури Тернопільської області;

- поновити його на роботі в прокуратурі Тернопільської області на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходів примусового характеру прокуратури Тернопільської області або на рівнозначній посаді;

- стягнути з прокуратури Тернопільської області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 травня 2020 року по дату винесення судового рішення.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2021року, у задоволенні позову відмовлено.

18 червня 2021 року ОСОБА_1 подано до Верховного Суду касаційну скаргу.

Ухвалами Верховного Суду від 05 липня 2021 року, від 27 серпня 2021 року та від 12 листопада 2021 року касаційні скарги ОСОБА_1 повернуто скаржнику.

17 січня 2022 року позивачем повторно подано касаційну скаргу до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 08 лютого 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху із наданням строку скаржнику для усунення недоліків шляхом подання до касаційного суду:

- касаційної скарги в новій редакції із зазначенням підстав (підстави), на яких подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 КАС України підстави (підстав) (пункт 4 частини другої статті 330 КАС України), з належним її обґрунтуванням;

- обґрунтованого клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження у випадку наявності інших підстав та доказів, які б підтверджували неможливість своєчасного звернення до касаційного суду зі скаргою у строк, визначений законом.

Належним чином завірену копію указаної ухвали скаржником отримано 17 лютого 2022 року, що підтверджується зворотнім повідомленням, яке надійшло на адресу Суду.

11 квітня 2022 року до суду надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги разом із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження, а також касаційна скарга у новій редакції.

В обґрунтування заявленого клопотання скаржником зазначено, що у момент подання касаційної скарги він перебував за кордоном, що підтверджується відміткою у закордонному паспорті, та не мав можливості скористатись професійною правничою допомогою.

Разом з тим, скаржником ухвала Верховного Суду про повернення касаційної скарги від 12 листопада 2021 року отримана 29 листопада 2021 року. Позивач повторно звернувся із касаційною скаргою до суду 17 січня 2022 року.

При цьому, як вбачається із доданих до заяви матеріалів, позивач перебував за кордоном у термін із 23 листопада 2021 року до 08 лютого 2022 року. А тому, суд дійшов висновку, що перебування за кордоном не є об`єктивною причиною пропуску строку позивачем, оскільки як на момент отримання ухвали про повернення касаційної скарги, та і на момент подання повторної касаційної скарги останній знаходився за межами України, однак це йому не завадило надіслати касаційну скаргу засобами поштового зв`язку 17 січня 2022 року.

При цьому, жодних обгрунтованих пояснень та належних доказів щодо неможливості подання касаційної скарги в розумний строк після отримання 29 листопада 2021 року ухвали про повернення касаційної скарги скаржником не надано.

Посилання скаржника на введення в Україні воєнного стану є необгрунтованим, оскільки строк на касаційне оскарження пропущений останнім ще до введення воєнного стану.

При цьому, скаржником не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 08 лютого 2022 року щодо належного обгрунтування підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 3 частини 4 статті 328 КАС України, на якій подається касаційна скарга.

Відповідно до пункту 6 частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Отже, учасники справи, мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом строк та у передбаченому процесуальним законом порядку. КАС України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Установлення процесуальних строків процесуальним законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України процесуальних обов`язків.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

У контексті наведеного, зважаючи на приписи вказаних правових норм законодавства, невиконання позивачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчать про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Ураховуючи зазначене, зважаючи на те, що з моменту прийняття оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції до моменту подання касаційної скарги пройшло 8 місяців, доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження є необґрунтованими та не можуть бути визнані Судом поважною причиною пропуску строку, встановленого КАС України.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними, наявні підстави для відмови у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 121, 333, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження - відмовити.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2021року у справі №500/1177/20 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської обласної прокуратури, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Офіс Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді Н. А. Данилевич

О. В. Кашпур