Справа № 120/14780/21-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 квітня 2022 р. Справа № 120/14780/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шаповалової Т.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області про визнання протиправною бездіяльністю та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області (далі - відповідач або Рада), у якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області щодо не прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 , у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1.6 га із земель комунальної власності на території Ободівської сільської Ради, кадастровий номер :01:005:0300 із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення -01.03);

зобов`язати Ободівську сільську раду прийняти рішення, яким затвердити проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 , у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1.6 га із земель комунальної власності на території Ободівської сільської Ради, кадастровий номер :01:005:0300 із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення -01.03).

Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.10.2021 року на засіданні 24-ї чергової сесії 8 скликання Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області було розглянуто проект рішення "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу", однак рішення не було прийнято, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 22.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 262 КАС України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву. Цією ж ухвалою суду витребувано у відповідача належним чином засвідчені засвідчені документи, що пов`язані із розглядом клопотання позивача; Регламенту Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області; протоколу засідання 24-ї чергової сесії 8 скликання Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області від 07.10.2021 року з результатами поіменного голосування (у повному обсязі, з підписом посадової особи, яка виготувала протокол) частині розгляду клопотання позивача.

14.12.2021 року відповідач подав відзив на позов, у якому вказує, що 07.10.2021 року на розгляд 24 сесії 8 скликання було винесено та розглянуто проект рішення "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 ", але такий проект не отримав достатньої кількості голосів депутатів ради. Отже, ним була розглянула заяву позивача у встановлений законом строк та протиправної бездіяльності він не допускав. Крім того, відповідач звертає увагу, що бажана для позивача земельна ділянка знаходиться на пасовищі, яке за своїми природними особливостями та призначеннями має використовуватися для сінокосіння та випасання худоби, а не для ведення особистого селянського господарства.

Враховуючи наведене, відповідач просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Разом з тим дата постановлення судового рішення у цій справі обумовлена перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) відповідно до наказу Вінницького окружного адміністративного суду № 027-в/к від 09.023.2022 року у відпустці в період з 09.03.2022 по 25.03.2022 включно, згідно наказу № 034-в/к від 21.03.2022 року суддя відкликана з відпустки з 21.03.2022 по 25.03.2022, відповідно до наказу № 038-в/к від 01.04.2022 року суддя перебувала у відпустці з 04.04.2022 по 06.04.2022.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши інші докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Рішенням 12 позачергової сесії 8 скликання Ободівської сільської Ради Гайсинського району Вінницької області за №599-12/2021 від 22.04.2021 року надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1.6 га із земель комунальної власності на території Ободівської сільської Ради, кадастровий номер :01:005:0231 із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення -01.03).

Пунктом 3 вказаного рішення було вирішено: Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подати на затвердження до сесії Ободівської сільської Ради.

У травні 2021 року позивач замовив виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у Державному підприємстві Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою на підставі п. 2 рішення 12 позачергової сесії 8 скликання Ободівської сільської Ради Гайсинського району Вінницької області за №599-12/2021 від 22.04.2021року.

На час складання проекту землеустрою земельна ділянка перебуває в категорії земель: землі сільськогосподарського призначення; цільове призначення: 16.00 - землі запасу; угіддя - пасовища.

У червні 2021 року позивач подав до відповідача Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності на території Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області" .

22.09.2021 року на засіданні сесії 22 чергової сесії відповідачем не було заслухано питання під номером 43 "Про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 на території Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області" .

Однак рішення відповідачем не було прийнято.

06.10.2021 року позивач повторно подав клопотання до відповідача, у якому просив затвердити проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 , у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1.6 га із земель комунальної власності на території Ободівської сільської Ради, кадастровий номер :01:005:0300 із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення - 01.03).

07.10.2021 року на розгляд засідання 24 чергової сесії Ободівської сільської ради 8 скликання було винесено питання під номером 36 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 на території Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області" .

Однак за наслідками голосування рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не було прийнято.

Відповідно до результатів поіменного голосування з питання під номером 36 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 проголосували депутати: "за" - 13, проти - 0, утримались - 3, з присутніх 17, відсутні 4 .

На переконання позивача відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує, що суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III (далі - ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III) та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За приписами ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 18 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Статтею 81 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Порядок набуття відповідного права визначається главою 19 Розділу IV ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III.

Частиною першою та другою статті 116 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться в тому числі у разі:

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач виявив бажання набути в межах норм безоплатної приватизації право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства у спосіб затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1.6 га га на території Ободівської сільської Ради, кадастровий номер :01:005:0300 із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення - 01.03).

Однак, згідно витягу з протоколу 24 чергової сесії Ободівської сільської ради 8 скликання від 07.10.2021 року рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність депутатами прийнято не було.

Позивач вказує, що нормами Земельного кодексу України на Раду покладено обов`язок розглянути клопотання та прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою або мотивоване рішення про відмову у його затвердженні. Однак, станом на 02.11.2021 (переддень звернення до суду) жодного із двох рішень відповідачем не прийнято.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає таке.

Пунктом "б" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно ч. 1 ст. 122 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч. 9 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

В силу ч. 8 ст. 186 ЗК України (в редакції Закону № 1423-IX від 28.04.2021), підставою для відмови у затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Безспірно встановлено, що бажана для позивача земельна ділянка відноситься до земель комунальної власності, а відтак повноваженнями щодо розгляду поданого клопотання про затвердження проекту землеустрою про відведення у власність земельної ділянки наділена Ободівська сільська рада (відповідач).

Правовий статус Ободівської сільської ради визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР).

Стаття 26 Закону № 280/97-ВР передбачає виключну компетенцію сільських, селищних, міських рад.

Так, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, серед іншого, відповідно до закону питання регулювання земельних відносин (п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР).

Згідно частин 1, 2 ст. 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Отже, аналізуючи в сукупності норми ч. 9 ст. 118, ч. 8 ст. 186 ЗК України та ч. 1, 2 ст. 59 Закону № 280/97-ВР, суд зазначає, що при вирішенні клопотання громадянина про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки із земель комунальної власності, у місцевої ради виникає обов`язок розглянути таке клопотання у передбачений законом строк (протягом двох тижнів з дня отримання проекту) і прийняти одне з наступних рішень: 1) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність; 2) про відмову у затвердженні документації із землеустрою.

При цьому, відповідно до ч. 10 ст. 186 ЗК України (в редакції Закону № 1423-IX від 28.04.2021), рішення органу місцевого самоврядування щодо відмови у затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію. Повторна відмова у затвердженні документації із землеустрою допускається лише у разі, якщо розробник не усунув недоліки, зазначені у попередньому рішенні, а також якщо підстава для відмови виникла після прийняття попереднього рішення. Повторна відмова у погодженні або затвердженні не позбавляє розробника документації із землеустрою права усунути недоліки такої документації та подати її на погодження або затвердження.

Позивач вважає, що його клопотання Радою у спосіб передбачений нормами ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III та Закону № 280/97-ВР не розглянуто. Тому, на його думку, у спірних правовідносинах має місце протиправна бездіяльність органу місцевого самоврядування.

Надаючи оцінку правовій природі поведінки Ободівської сільської ради при розгляді клопотання позивача в цілях формування висновку чи можна вважати таку поведінку протиправною бездіяльністю Ради, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 15 ст. 46 Закону № 280/97-ВР порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". До прийняття регламенту ради чергового скликання застосовується регламент ради, що діяв у попередньому скликанні.

Отже, підготовка і розгляд питань, вирішення яких належить до повноважень ради, виносяться на пленарні засідання ради і регулюється Законом № 280/97-ВР. Це стосується і клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, оскільки окремої процедури розгляду таких питань законодавством України не передбачено.

При цьому, слід зазначити, що за наслідком розгляду саме на пленарних засіданнях органу місцевого самоврядування питань щодо земельних відносин, приймається одне із двох рішень, зокрема затверджується проект або мотивована відмова у її затвердженні.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 05.05.2020 у справі № 826/8858/16, від 18.06.2020 у справі № 826/8108/16.

На час пред`явлення позову, за наслідком розгляду клопотання позивача Радою не прийнято мотивованого рішення щодо відмови (із зазначенням недоліків документації та причин відмови) або затвердження проекту із землеустрою.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що Рада розглянула клопотання позивача на підставі ст. 186 ЗК України, однак рішення не прийнято по тій причині, що бажана позивачем земельна ділянка знаходиться на пасовищі, яке за своїми природними особливостями та призначеннями має викорстовуватися для сінокосіння та випасання худоби, а не для ведення особистого селянського господарства.

В підтвердження наведеного, відповідач надав суду витяг з протоколу 24 чергової сесії 8 скликання Ободівської сільської ради та результати поіменного голосування щодо вирішення питання "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 " з яких вбачається, що за затвердження гр. ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки проголосувало депутатів: "за" - 13, проти - 0, утримались - 3, з присутніх 17, відсутні 4 .

Суд критично ставиться до вищевказаного, як доказу того, що відповідачем не допущено бездіяльності, оскільки за наслідком розгляду клопотання не прийнято ані позитивного рішення про затвердження проекту землеустрою, ані мотивованого рішення, як цього вимагає ч. 8 ст. 186 та ч. 10 ст. 186 ЗК України, про відмову у її затвердженні.

Суд зазначає, що результати голосування не відображують мотивів прийняття того чи іншого рішення, які б дозволяли скористатись можливістю його оскарження.

Не вирішення відповідачем заяви позивача про затвердження документації із землеустрою та не прийняття відповідного рішення відповідачем по заяві позивача від 06.10.2021 у визначений законом спосіб, свідчить про протиправну бездіяльність Ради.

В свою чергу, відсутність належним чином оформленого рішення суб`єкта владних повноважень про затвердження проекту землеустрою чи відмову у її затвердження, свідчить про те, що відповідач в межах наданих йому ЗК України повноважень не прийняв жодного із передбачених рішень.

При розгляді справи підлягає врахуванню правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 23.11.2021 в справі № 580/704/21, який полягає у тому, що неприйняття рішення про затвердження проекту землеустрою не може підміняти рішення про відмову у такому затвердженні.

Земельний кодекс України не передбачає випадків, коли орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування за результатами заяви про затвердження проекту землеустрою може не прийняти позитивного або негативного для заявника рішення (про затвердження або про відмову у затвердженні проекту землеустрою).

Верховний Суд у постанові від 23.11.2021 (справа № 580/704/21) дійшов висновку, що відсутність рішення органу місцевого самоврядування про затвердження проекту землеустрою або відмову у її затвердженні, після спливу встановленого законом строку розгляду клопотання особи, свідчить про допущення суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності.

Щодо зміни практики суду у вирішенні подібної категорії справ, то причиною цього є зміна правових висновків Верховного Суду, що підлягають врахуванню при кваліфікації аналогічної поведінки органів місцевого самоврядування в процедурі вирішення клопотань із питань надання дозволу на розроблення документації із землеустрою чи її затвердженні. Зокрема, у постанові від 09.12.2020 (справа № 300/178/20) Суд касаційної інстанції зазначав, що таку діяльність Ради слід вважати рішенням про відмову у позитивному вирішенні клопотання, однак у постанові від 23.11.2021 (справа № 580/704/21), Верховний Суд дійшов висновку, що такий стан розгляду клопотання є бездіяльністю щодо її нерозгляду у спосіб встановлений нормами Земельного кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач діяв не у спосіб, передбачений Земельним кодексом України, оскільки Радою не прийнято мотивованого рішення із чітким зазначенням усіх підстав відмови за наслідком розгляду поданого позивачем клопотання, а тому така поведінка Ради, із урахуванням правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 23.11.2021 (справа № 580/704/21), є проявом її протиправної бездіяльності.

До того ж суд зазначає, що аналіз норм частини 10 ст. 186 КАС України підкреслює особливу важливість прийняття відповідачем рішення у спосіб зазначення усіх підстав для відмови у затвердженні документації із землеустрою (недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію). Адже повторна відмова можлива лише у випадку, якщо розробник не усунув недоліки, зазначені у попередньому рішенні, або ж якщо підстава для відмови виникла після прийняття попереднього рішення.

Зазначаючи чіткий та вичерпний перелік підстав для відмови у затвердженні документації Рада по - перше, надає можливість заявнику оскаржити таке рішення та висловити незгоду із усіма чи окремими її мотивами, а по - друге, у випадку коли заявник визнає зазначені у рішенні недоліки, йому надається можливість усунути такі недоліки чим створюються гарантії визначеності у розгляді її земельного питання, оскільки повторна відмова із аналогічних підстав не допускається.

Стосовно посилань відповідача на те, що спірну земельну ділянку віднесено для створення громадських пасовищ, то суд зазначає, що у разі обґрунтованості та підтвердження вказаного аргументу належними доказами, такі мотиви мають враховуватись при повторному розгляді клопотання позивача та можуть бути покладені в основу прийнятого рішення органом місцевого самоврядування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача про затверлдення проекту землеустрю та прийняти відповідне рішення про його затвердження або мотивовану відмову у задоволенні клопотання.

Так, у постанові від 05.09.2018 у справі № 826/9727/16 Верховний Суд аналізував застосування п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України та дійшов висновку, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, за сукупності наступних умов: 1) судом встановлено порушення прав, свобод чи інтересів позивача; 2) на час вирішення спору прийняття рішення належить до повноважень відповідача; 3) виконано усі умови, визначені законом для прийняття такого рішення, зокрема подано усі належні документи, сплачено необхідні платежі і між сторонами немає спору щодо форми, змісту, повноти та достовірності наданих документів; 4) прийняття рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Суд вважає, що в контексті обставин спірних правовідносин застосування вищевказаного способу захисту вимагає з`ясування судом чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для затвердження проекту землеустрою.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачкою, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, враховуючи, що позов задоволено частково судові витрати понесені позивачами у даній справі у розмірі 908 грн. підлягають відшкодуванню в сумі 454,20грн, пропорційно розміру задоволених вимог за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області щодо неприйняття рішення за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на території Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області.

Зобов`язати Ободівську сільську раду Гайсинського району Вінницької області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 06.10.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,6 га, кадастровий номер :01:005:0300 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області у власність, із урахуванням висновків суду та прийняти рішення про затвердження або мотивоване рішення про відмову у затвердженні такого проекту.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривень 00 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: Ободівська сільська рада Гайсинського району Вінницької області (, вул. Ватутіна, 8, с. Ободівка, Вінницька область, 24353).

Повне судове рішення складено та підписано суддею 27.04.2022

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна