Справа № 521/17598/21
Суддя: Сегеда О. М.
Дата ухвалення: 2022-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр. №2-а/521/63/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.

при секретарі - Ткач А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження справу адміністративної юрисдикції за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, інспектора з паркування відділу контролю за безпеко дорожнього руху та паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Сігаєва Павла Олександровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради (далі - ДТЗОДР ОМР), посилаючись на те, що 18 жовтня 2021 року інспектором з паркування відділу контролю за безпеко дорожнього руху та паркування ДТЗОДР ОМР Сігаєвим П.О. відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ОДП №3315088, якою його, як власника автомобіля Land Rover Range Rover, державний номер НОМЕР_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 18 жовтня 2021 року о 10 годині 39 хвилин у м. Одеса по вул. Катерининська площа, 7 позивач здійснив зупинку, стоянку свого транспортного засобу на перехресті, що суттєво перешкоджає дорожньому руху та створює загрозу безпеці руху, чим порушив вимоги п. 15.9 ґ Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) та чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Вказував, що постанова серії ОДП № 3315088 від 18 жовтня 2021 року є необґрунтованою та незаконною, зокрема, інспектор з паркування порушив вимоги законодавства, притягнувши його до адміністративної відповідальності за відсутності факту та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП України.

Крім того, позивач стверджував, що 18 жовтня 2021 року не залишив свій автомобіль на перехресті. Вказане у постанові місце вчинення правопорушення не являється перехрестям та не входило в його межі.

Зазначив, що на сайті Одеської міської ради вбачається, що автомобіль позивача не створював перешкоди для руху інших транспортних засобів, про що свідчить відсутність на вказаних фото транспортних засобів, які не можуть продовжувати свій рух через транспортний засіб останнього.

Позивач із фактом скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, не погоджується, вважає постанову серії ОДП № 3315088 від 18 жовтня 2021 року про накладення адміністративного стягнення незаконною та необґрунтованою та винесеною із порушенням його прав.

Посилаючись на порушення своїх прав, позивач просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ОДП № 3315088 від 18 жовтня 2021 року про притягнення його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою суду від 02 листопада 2021 року було відкрито провадження у справі, вирішено розглядати адміністративну справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання (а.с. 14-15).

Позивач та його представник, діючий на підставі ордеру від 11 січня 2022 року, в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали до суду заяву, згідно якої просили суд відкласти розгляд справи на іншу дату (а.с. 82, 105).

Представник відповідача - ДТЗОДР ОМР, діюча на підставі довіреності від 04 січня 2022 року, в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, згідно якої просила відмовити в позовних вимогах в повному обсязі та розглянути справу за її відсутності (а.с. 114, 115).

Раніше надала відзив на позов, в обґрунтування якого зазначила, що 18 жовтня 2021 року інспектором з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркуванням управління розвитку транспортної інфраструктури ДТЗОДР ОМР Сігаєвим П.О. було виявлено порушення водієм транспортного засобу Land Rover Range Rover, державний номер НОМЕР_1 , вимоги п. 15.9 ґ ПДР України, а саме: здійснено заборонену зупинку на перехресті що створює перешкоди дорожньому руху за адресою: м. Одеса, пл. Катерининська, 7 та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення ОДП № 3315088 із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП України.

Вказувала, що на виконання вимог статей КУпАП інспектором з паркування виявлено адміністративне правопорушення, здійснена фотофіксація адмінправопорушення, складена постанова про накладення адміністративного стягнення згідно зі ст. 284 КУпАП, в якій зазначено особу власника згідно запитуваної інформації з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, пункт ПДР України, який порушено з посиланням на статтю КУпАП, яка передбачає відповідальність за таке правопорушення, адреса веб-ресурсу, де розміщена інформація про адмінправопорушення з фотофіксацією; умови оплати штрафу та порядок оскарження постанови згідно ст.ст. 307 та 300-1 КУпАП, відривну квитанцію з реквізитами оплати. Вказана постанова залишена на лобовому склі автомобіля.

Зазначила, що з фотознімків, розміщених на веб-ресурсі https://carparking.omr.gov.ua/protocol вбачається, що автомобіль позивача розміщується за адресою: пл. Катерининська, 7 на перехресті, чим створює перешкоду для інших учасників дорожнього руху.

З фотозображення адміністративного правопорушення та схеми організації дорожнього руху №101 на пл. Катерининській в напрямку з вул. Катерининської, Сабанєєв міст та вул. Приморської виставлені знаки: пріоритету 33.2 «Дати дорогу» та наказові знаки 4.10 «Круговий рух». Відповідно до п. 33.4 ПДР України наказовий знак 4.10 «Круговий рух» вимагає об`їзду клумби (центрального острівця) в напрямку, показаному стрілками на перехресті з круговим рухом.

Представник ДТЗОДР ОМР стверджувала, що знак 4.10 не тільки вимагає рух по кругу, а й вказує на наявність перехрестя, тобто в межах всієї площі має місце перехрестя, в межах якого позивачем здійснено зупинку автомобіля, яка передбачає наявність перешкоди дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху.

Вважає, що факти, наведені позивачем, є безпідставними та жодним чином не спростовують вчиненого ним правопорушення, у зв`язку з чим просила суд відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (а.с. 29-33, 34).

У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки

Судом при винесенні рішення враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

Обґрунтовуючи поважність причини переносу розгляду справи представник ОСОБА_1 посилається на запровадження воєнного стану на території України.

Разом із цим, суд вважає, що у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про перенесення розгляду справи потрібно відмовити, оскільки представником відповідача не обґрунтовано жодним належним та допустимим доказом поважності причини щодо неможливості прибуття у судове засідання.

За таких обставин, суд розглянувши справу за наявними матеріалами справи, в порядку спрощеного провадження, дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року зазначено, що будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль марки Land Rover Range Rover, державний номер НОМЕР_1 , належить на праві власності позивачу.

Судом встановлено, що 18 жовтня 2021 року інспектором з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркуванням управління розвитку транспортної інфраструктури ДТЗОДР ОМР Сігаєвим П.О. було винесено постанову серії ОДП № 3315088 від 18 жовтня 2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), а саме за порушення п. 15.9 (ґ) ПДР України (а.с. 7).

Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало те, що на думку відповідача позивач здійснив зупинку, стоянку транспортного засобу марки Land Rover Range Rover, державний номер НОМЕР_1 , на перехресті проїзної частини, що суттєво перешкоджає дорожньому руху та створює загрозу безпеці руху, чим порушив вимоги п. 15.9 (ґ) ПДР України та чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Згідно п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пп. «ґ» п. 15.9 ПДР України зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Пунктом 1.10 ПДР України визначено, що зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо не необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі (п. 15.1 ПДР України).

Перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території (п. 1.10 ПДР України).

Порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, є адміністративним порушенням, відповідальність за вчинення якого передбачено ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частинами 1, 3 ст. 14-2 КУпАП встановлено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.

Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу.

При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу (примітка до статті 14-2 КУпАП).

Згідно зі статтею 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Інформація про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та винесені постанови про накладення адміністративного стягнення не пізніше наступного робочого дня з дня встановлення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, вноситься до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху. Посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування при внесенні до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху інформації про зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, а також при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення такого правопорушення перевіряє, чи не були відповідні обставини зафіксовані раніше, а також чи не притягалася відповідна особа до адміністративної відповідальності за це правопорушення іншою уповноваженою посадовою особою. Якщо відповідні відомості про зафіксоване правопорушення вже внесені до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху або відповідну особу вже притягнуто до адміністративної відповідальності за це правопорушення, постанова іншої уповноваженої посадової особи про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи).

Встановлено, що під час складання постанови про накладення адміністративного стягнення відповідачем було здійснено фотофіксацію місця порушення, відповідні фотознімки розміщено на веб-сторінці: https://carparking.omr.gov.ua (а.с. 9-10, 40-42, 43).

Як встановлено ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

В свою чергу, згідно пункту 1 статті 247 КУпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За визначенням ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, тощо.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 1995 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як вбачається з матеріалів справи та було зазначено вище, інспектором з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркуванням управління розвитку транспортної інфраструктури ДТЗОДР ОМР Сігаєвим П.О. 18 жовтня 2021 року о 10 годині 39 хвилин було виявлено зупинку, стоянку транспортного засобу марки Land Rover Range Rover, державний номер НОМЕР_1 , на перехресті проїзної частини, що суттєво перешкоджає дорожньому руху та створює загрозу безпеці руху.

Вказане порушення зафіксовано технічним засобом, матеріали справи містять фотодокументи із зображенням декількох ракурсів автомобіля Land Rover Range Rover, державний номер НОМЕР_1 , який належить позивачеві, із відображенням: дати та часу фотофіксації; розташування транспортного засобу; місця порушення.

Фотофіксацію місця порушення було здійснено за допомогою технічного приладу Galaxy Tab A (8.0, 2019), про що зазначено у протоколі серії ОДП № 3315088 від 18 жовтня 2021 року (а.с. 7).

Судом було оглянуто роздруковані фотознімки, розміщені на веб-сторінці: https://carparking.omr.gov.ua, та встановлено що автомобіль марки Land Rover Range Rover, державний номер НОМЕР_1 , був розміщений безпосередньо на перехресті за адресою: м. Одеса, пл. Катерининська, 7 (а.с. 94-98).

Тобто, наявні в матеріалах справи фотодокази дають можливість достеменно встановити, що позивачем було порушено правила зупинки, стоянки, що суттєво перешкоджає дорожньому руху та створює загрозу безпеці руху.

Відповідно до положень ст. 14-1 КУпАП до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів. За наявності обставин, які свідчать про вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, іншою особою, власник (співвласник) транспортного засобу може протягом десяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу повідомити про відповідні обставини (транспортний засіб знаходився у володінні чи користуванні іншої особи, вибув з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб тощо) орган (посадову особу), що виніс постанову про накладення адміністративного стягнення.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Отже, проаналізувавши викладене, по при те, що тягар доказування у даній категорії справ покладається на відповідача, а всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь, суд вважає, що позивач, як відповідальна особа, дійсно скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, оскільки матеріалами справи встановлено, що транспортний засіб марки Land Rover Range Rover, державний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , був припаркований безпосередньо на перехресті проїзної частини дороги, що суттєво перешкоджає дорожньому руху та створює загрозу безпеці руху.

Факт порушення позивачем правил зупинки, стоянки підтверджується роздрукованими фотознімками, що розміщені на веб-сторінці: https://carparking.omr.gov.ua, із відображенням: дати та часу фотофіксації; розташування транспортного засобу; місця порушення та безпосереднього його координат.

Отже, порушення, яке допустив позивач згідно із приписами ПДР України є порушенням правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що 18 жовтня він не залишав свій автомобіль на перехресті, оскільки твердження останнього не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та спростовуються матеріалами справи.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є доведеним.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України закріплено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 243-246, 250, 251, 286 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, інспектора з паркування відділу контролю за безпеко дорожнього руху та паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Сігаєва Павла Олександровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 22 квітня 2022.

Суддя: О.М. Сегеда