Справа № 727/701/22
Суддя: Слободян Г. М.
Дата ухвалення: 2022-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/701/22
Провадження № 2-а/727/42/22
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЧЕРНІВЦІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого - судді Слободян Г.М.

за участю секретаря судового засідання Стефанчук О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці справу адміністративного судочинства за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Департаменту Патрульної поліції (код , місце знаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3), Управління патрульної поліції в Чернівецькій області (адреса: вул.Заводська 22, м.Чернівці, код ЄРДРОПУ 40108646), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача поліцейського роти №1 батальону №1 Управління патрульної поліції в Чернівецькій області рядового поліції Тимуш Сергія Павловича (адреса: вул.Заводська 22, м.Чернівці) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

Короткий зміст позову.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту Патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача поліцейського роти №1 батальону №1 Управління патрульної поліції в Чернівецькій області рядового поліції Тимуш С.П. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Посилається на те, що відповідно до постанови серії ЕАО №5248229, складеної рядовим поліції, 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у Чернівецькій області Тимуш С.П., 21.01.2022 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Зазначає, що згідно постанови, він 21.01.2022 року біля 11.50 год., керуючи транспортним засобом марки «Mitsubishi Pajero» д.н.з., НОМЕР_2 , в населеному пункті c. Грушівка, перевищив дозволену швидкість на 24 км, оскільки рухався нібито зі швидкістю 74 км. Швидкість вимірювалася приладом Trucam, чим порушив п. 12.4 ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год.), тобто, вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Аргументує обставини позову тим, що інспектором не було надано доказів проведення контролю швидкості руху автомобіля, в межах дії дорожнього знаку 5.70 ПДР України. Вказує, що при складанні постанови, інспектор Тимуш С.П. не розглянув справу по суті, та притягнув його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. При цьому, стверджує, що ручне розміщення засобів автоматичної фото - і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону. Вважає, що відсутні належні та достовірні докази, на підставі яких можна було б встановити, що місце вчинення правопорушення дійсно відповідає вказаному у оскаржуваній постанові, а як наслідок констатувати не тільки факт перевищення швидкості руху, а і порушення швидкісного режиму саме в зоні дії дорожнього знаку «5.45» - населений пункт, як це передбачено п. 12.4 ПДР України. Посилаючись на вимоги чинного законодавства, просить, скасувати постанову серії ЕАО № 5248229, складену інспектором, рядовим поліції, 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у Чернівецькій області Тимуш С.П. 21.01.2022 року відносно нього за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та провадження по справі закрити.

Рух справи та позиція сторін
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31.01.2022 року відкрито провадження по даній справі та надано можливість відповідачу протягом п`яти днів до початку судового засідання подати суду відзив на позов та докази, у разі заперечення позовних вимог, за наявності. При цьому суд зазначив про обов`язок відповідача, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, надати всі матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, з приводу яких подано позов.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату і місце розгляду справи. До суду скерував заяву, відповідно до якої просить розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі Департамент Патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Чернівецькій області та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - поліцейський роти №1 батальону №1 Управління патрульної поліції в Чернівецькій області рядового поліції Тимуш С.П. в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час, дату і місце розгляду справи, відзиву на позов до суду не скеровували.

Вивчивши та дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд зважає на наступне.

Відповідно до ст.287 КУпАП , постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Згідно до вимог ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Статтею 77 КАС України вказано, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 5 ст.77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Судом належними дослідженими доказами встановлено, що 21.01.2021 року транспортним засобом марки «Mitsubishi Pajero» д.н.з., НОМЕР_2 керував позивач ОСОБА_1 (а.с. 10,11)

Постановою серії ЕАО № 5248229, складеною інспектором, рядовим поліції, 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у Чернівецькій області Тимуш Сергій Павловичем, 21.01.2022 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с.10,11).

Суд вважає, що в даному випадку дії водія є правомірними та такими, що не суперечать вимогам Правил дорожнього руху.

За ч.1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.12.4 Правил дорожнього руху, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

На інспектора патрульної поліції покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення за допомогою фото, відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.

У даній справі, суб`єкт владних повноважень не виконав даного обов`язку та не надав доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

Згідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя і п`ята статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Окрім того, частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Суд вважає, що позивача ОСОБА_1 було протиправно притягнуто до відповідальності, оскільки інспектором Тимуш С.П. під час винесення оскаржуваної постанови, не з`ясовано чи наявний у діях позивача склад адміністративного правопорушення, а отже чи наявні підстави для притягнення його до відповідальності.

В силу ст.7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач ОСОБА_1 в зоні дії дорожнього знаку 5.45 5.46 «населений пункт» порушив швидкісний режим, визначений п. 12.4 ПДР України більш ніж на 20 км/год. При цьому, в оскаржуваній постанові не зазначено докази, які б підтверджували обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням ОСОБА_1 в зоні дії дорожнього знаку «населений пункт».

Таким чином, притягнути до адміністративної відповідальності можна лише ту особу, яка вчинила дії, що підпадають під ознаки адміністративного правопорушення та яка є або може бути суб`єктом адміністративного правопорушення.

При цьому, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом (стаття 245 КУпАП ).

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та наявності складу правопорушення, внаслідок чого притягнуто позивача до відповідальності з порушенням вимог встановлених ст.ст. 247, 251, 252, 280 КУпАП, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача підлягає скасуванню.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження встановлення відповідачем факту порушення позивачем ОСОБА_1 правил дорожнього руху.

Такі докази не були надані відповідачем суду.

Таким чином, посилання відповідачем в оскаржуваній постанові на докази, щодо фактичної зони дії дорожнього знаку «5.45» «населений пункт» в кілометровій відмітці вказаної автодороги є ключовим для вирішення питання щодо порушення швидкісного режиму руху транспортних засобів, визначеного п. 12.4 ПДР України більш ніж на 20 км.

За відсутності покликання відповідача в оскаржуваній постанові на зазначені докази щодо зони дії дорожнього знаку « 5.45» «населений пункт» в кілометровій відмітці вказаної автодороги, суд приходить до висновку, що зібраними доказами не підтверджуються обставини стосовно руху транспортного засобу під керуванням позивача саме в зоні дії дорожнього знаку населений пункт з перевищенням швидкості понад 20 км.

Відтак, відповідач в особі працівника патрульної поліції який розглянув справу не виконав вимоги щодо посилання у постанові про накладення стягнення на докази які в повній мірі підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення позивачем.

Стосовно ж наданої відеофіксації стосовно порядку розгляду справи про порушення правил дорожнього руху, то суд вказаній відеофіксації не надає правової оцінки, як доказу, оскільки проведена відеофіксація та пояснення позивача не підтверджують обставин щодо зони дії дорожнього знаку «5.45» «населений пункт» в кілометровій відмітці вказаної автодороги, окрім того вказана відеофіксація не була покладена в основу прийняття оскаржуваної постанови як доказ (при розгляді справи поліцейським будь-які докази не досліджувалися) .

В контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Така правова позиція , викладена у постановах Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 607/7987/17, від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.

Окрім того, судом враховано положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», якою передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.

Також судом враховано, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак « 5.70»), позаяк вказане обумовлено ч.2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Натомість, оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку « 5.70» лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму.

За наведених обставин, оскаржувана постанова прийнята з порушенням частини 2 ст. 77 КАС України та п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України та є необґрунтованою та такою, що прийнята без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд прийшов до висновку, що в діях позивача ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відсутній, оскільки факт порушення нею вимог 12.4 ПДР України не підтверджується належними та зібраними у справі доказами, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови та відомості про наявність і дослідження яких повинні бути внесені до змісту такої постанови.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що оскаржувана постанова за таких обставин підлягає скасуванню, оскільки вона винесена без достатніх доказів, а позовна заява в цій частині підлягає задоволенню.

За змістом статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 стягнути судові витрати.

На підставі викладеного, ст. 19 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 10, 11, 122 ч.1, 245, 247, 251, 252, 258, 268 , 280 КУпАП, ст. ст. 9, 77, 78, 90, 241-244, 246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту Патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача поліцейського роти № 1 батальону № 1 Управління патрульної поліції в Чернівецькій області рядового поліції Тимуш Сергія Павловича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАО № 5248229 від 21.01.2022 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. поліцейським роти № 1 батальону № 1 Управління патрульної поліції в Чернівецькій області рядового поліції Тимуш Сергія Павловича.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути з за рахунок державних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, адреса місцезнаходження: 03048, м.Київ, вул. Федора Ернста, будинок 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), судовий збір у розмірі 496 гривень 20 коп. (документально підтверджені квитанцією №ПН2705481 від 28.01.2022 року).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч.2 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст судового рішення складено 15.03.2022 року.

Суддя Слободян Г.М.