Справа № 560/288/22
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2022-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/288/22
РІШЕННЯ

іменем України

21 квітня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Гнап Д.Д. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "С" № від 16.12.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що при призначенні та проведенні перевірки контролюючим органом були допущені порушення норм Податкового кодексу України, оскільки вид перевірки, вказаний у наказі (документальна позапланова виїзна) не відповідав фактичному характеру перевірки, яка була проведена за місцезнаходженням контролюючого органу, у зв`язку з чим, наслідки такої перевірки позивачка вважає протиправними та незаконними. Також, обґрунтовуючи позов, посилається на помилковість висновків контролюючого органу про застосування платником єдиного податку другої групи реєстраторів розрахункових операцій.

Відповідач 03 лютого 2022 року подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивачка порушила вимоги пункту 1 статті 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР тому, що через зареєстрований реєстратор розрахункових операцій не було проведено розрахункові операції при продажу товарів в роздрібній торгівлі, зокрема, алкогольних напоїв, за період з 14.06.2018 року по 31.07.2020 року на загальну вартість 1113098,62 грн. Щодо порядку проведення перевірки вказує, що оскільки контролюючі органи не мають права під час проведення перевірок доступу до житла громадян та довірена особа позивачки не запропонувала для проведення перевірки будь-якого іншого нежитлового приміщення, тому проведення перевірки відбулося у приміщенні Головного управління ДПС у Хмельницькій області. Вважає, що контролюючим органом дотримані норми Податкового кодексу України щодо організації документальної виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 у зв`язку із припиненням підприємницької діяльності.

У відповіді на відзив від 09 лютого 2022 року позивачка підтримала вимоги, викладені у позовній заяві, а також зазначила, що працівники контролюючого органу не мали права самостійно змінювати вид перевірки, а мали скласти акт про неможливість проведення саме виїзної перевірки. Вказує на відсутність наказу про проведення невиїзної перевірки та повідомлення позивачки про її проведення.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.01.2022 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.04.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Хмельницькій області про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.04.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Хмельницькій області про відкладення розгляду справи № 560/288/22.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Відповідно до витягу з Реєстру платників єдиного податку ОСОБА_1 з 01.06.2017 року є платником єдиного податку 2 групи.

Позивачка, згідно з інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з 04.05.2017 року є фізичною особою-підприємцем, основний вид діяльності 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; з 31.07.2020 року припинено здійснення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, підстава - власне рішення.

Головне управління ДПС у Хмельницькій області на підставі статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пункту 78.2, пункту 78.4 статті 78, статті 82, пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України у зв`язку із припиненням підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 призначило документальну позапланову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 04.05.2017 року по 31.07.2020 року; термін проведення перевірки 5 робочих днів - з 11.11.2021 року, про що видано наказ від 08 листопада 2021 року № 3179-П "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки".

Відповідно до направлення на перевірку від 08.11.2021 № 3007 довіреній особі позивачки пред`явлено направлення від 08.11.2021 року № 3007 на проведення перевірки 11.11.2021 о 15:45 год. та вручено копію наказу від 08.11.2021 року № 3179-П.

Відповідно до направлення на перевірку від 08.11.2021 № 3008 довіреній особі позивачки пред`явлено направлення від 08.11.2021 року № 3008 на проведення перевірки 11.11.2021 о 15:45 год. та вручено копію наказу від 08.11.2021 року № 3179-П.

Згідно з довіреністю від 12.11.2021 року ОСОБА_1 довірила ОСОБА_2 представляти її інтереси на підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, органах місцевого самоврядування та органах влади, реєстраційних службах відповідних управлінь юстиції, в тому числі органах нотаріату, БТІ, експертних організаціях та банківських установах, ТДВ «Хмельницьк залізобетон». Посвідчена старостою с. Редвинці ОСОБА_3 ..

За результатами проведеної перевірки складено Акт № 8340/22-01-07-11/ НОМЕР_1 від 24.11.2021 року, відповідно до якого встановлено порушення позивачкою податкового законодавства, а саме:

- пункту 63.3 статті 63, пункту 22.1 статті 22 Податкового кодексу України, пункту 8.4 розділу VІІІ Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 № 1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 22.04.2014 № 462), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 травня 2014 року за № 503/2528, в результаті чого не своєчасно подано повідомлення за формою № 20-ОПП;

- підпункту 49.18.3 пункту 49.18 статті 49, пункту 296.2 статті 296 Податкового кодексу України фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 не подано податкову декларацію платника єдиного податку за 2018 рік;

- статті 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР, в результаті чого через зареєстрований реєстратор розрахункових операцій не проведені розрахункові операції при продажу товарів в торгівлі на загальну суму 1113098,62 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 16 грудня 2021 року № про застосування штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у сумі 111309,86 грн.

Позивачка, вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, звернулася з позовом до суду.

ІV. ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та / або митного оформлення.

Абзацом першим підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом (абзац четвертий підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі, якщо:

- розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Порядком обліку платників податків і зборів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 9 грудня 2011 року № 1588 (далі - Порядок № 1588), передбачено наступне.

Підставою для зняття фізичної особи - підприємця з обліку у відповідному контролюючому органі є відомості з Єдиного державного реєстру про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням, або за судовим рішенням, або у разі її смерті, або оголошення її померлою, або визнання її безвісно відсутньою. Дата зняття з обліку фізичної особи - підприємця відповідає даті отримання відомостей про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця (підпункт 1 пункту 11.18.).

Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності. Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу декларацію за останній базовий податковий (звітний) період, в якій відображаються виключно доходи від проведення підприємницької діяльності (підпункт 6 пункту 11.18).

Таким чином, положення Порядку № 1588 свідчать про те, що державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької діяльності. Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа-платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності і така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності та подати декларацію за останній базовий податковий (звітний) період.

Аналогічний підхід викладено у постанові Верховного Суду від 23 квітня 2021 року у справі № 480/2004/19, яка підлягає врахуванню відповідно до частини третьої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Системний аналіз наведених правових норм вказує, що припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем слугує підставою для здійснення контролюючим органом, з метою контролю за дотриманням зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької діяльності, документальної позапланової перевірки.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка (абзац п`ятий підпункту 75.1.2. пункту 75.1. статті 75 Податкового кодексу України).

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу (абзац шостий підпункту 75.1.2. пункту 75.1. статті 75 Податкового кодексу України).

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що відповідно до наказу від 08 листопада 2021 року № 3179-П контролюючим органом призначено документальну позапланову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , яка відповідно до абзацу п`ятого підпункту 75.1.2. пункту 75.1. статті 75 Податкового кодексу України повинна була проводитись за місцезнаходженням платника податків.

Пунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України передбачено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

На виконання вказаних вимог відповідач видав наказ про проведення документальної позапланової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 08 листопада 2021 року № 3179-П, відповідно до якого термін проведення перевірки - 5 робочих днів з 11.11.2021 року.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до пункту 78.5 статті 78 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова / позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова / позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Згідно із записами у направленнях на перевірку від 08.11.2021 року № 3007, № 3008 службовими особами Головного управління ДПС у Хмельницькій області 11 листопада 2021 року вручено копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки та пред`явлено службове посвідчення та направлення на проведення перевірки ОСОБА_2 . Однак, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 довірила ОСОБА_2 представляти її інтереси відповідно до довіреності від 12 листопада 2021 року.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та / або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

У разі відмови платника податків та / або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, згідно з пунктом 81.2 статті 81 Податкового кодексу України, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та / або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта (абзац другий пункту 81.2 статті 81 Податкового кодексу України).

Відповідно до абзацу третього пункту 81.2 статті 81 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків та / або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, та / або у разі відмови отримати примірник цього акта чи надати письмові пояснення до нього, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує такий факт, та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня.

Отже, у разі відмови платника податків та / або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та / або уповноваженій особі платника податків.

У розділі І. Вступна частина Акта про результати документальної позапланової виїзної перевірки від 24.11.2021 року № 8340/22-01-07-11/ зазначено, що перевірку проведено у приміщенні Головного управління ДПС у Хмельницькій області (м. Хмельницький, вул. Героїв Майдану, буд. 12).

В обґрунтування зазначеного відповідач у відзиві вказав, що співробітниками контролюючого органу здійснено виїзд за місцезнаходженням платника податків - ОСОБА_1 . Однак, оскільки контролюючі органи не мають права під час проведення перевірок доступу до житла громадян та довірена особа позивачки не запропонувала для проведення перевірки будь-якого іншого нежитлового приміщення, проведення перевірки відбулося не за місцезнаходженням платника податків, а у приміщенні Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Суд звертає увагу, що відмова платника податків у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення виїзної перевірки та / або створення перешкод у її проведенні, зокрема і шляхом ненадання відповідного приміщення для проведення перевірки, не тягне за собою зміну заходу податкового контролю з виїзної перевірки на невиїзну.

При цьому, Податковим кодексом України не передбачено право посадових осіб контролюючого органу на проведення документальної позапланової виїзної перевірки в приміщенні податкового органу.

Неможливість проведення документальної виїзної перевірки за місцезнаходженням платника податків має бути пов`язана з недопуском посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки та / або створення перешкод у її проведенні, що, у свою чергу, має підтверджуватися відповідним актом про недопуск.

Слід зазначити, що неможливість проведення виїзної перевірки не може мати наслідком автоматичного проведення контролюючим органом невиїзної документальної перевірки з огляду на те, що для проведення будь-якого виду податкової перевірки необхідно дотримання умов прийняття наказу та повідомлення платника про відповідну перевірку.

При цьому проведення перевірки у встановленому законом порядку є передумовою для прийняття податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень, а тому в разі недотримання встановлених вимог та, як наслідок, визнання перевірки протиправною, у контролюючого органу відсутні підстави на прийняття рішення за результатами виявлених порушень.

Крім того, оскільки невиїзна перевірка проводиться не за місцезнаходженням платника податків, завчасне (до початку перевірки) повідомлення його про час та місце проведення перевірки є гарантією його права на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку.

Однак доказів на підтвердження факту пред`явлення чи ознайомлення позивачки із наказом про проведення саме документальної позапланової невиїзної перевірки, яка фактично була проведена у цій справі, відповідачем не надано. Також не надано акту, що засвідчує факт відмови платника податків, його представників у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки.

Такі порушення відповідача обмежили позивачку прийняти участь при проведенні перевірки, так як вона проводилась з порушенням норм Податкового кодексу України у приміщенні податкового органу, а не за місцезнаходженням позивачки, як того вимагають норми Податкового кодексу України при проведенні документальної позапланової виїзної перевірки.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13 червня 2019 року у справі № 825/1747/17, від 14 грудня 2021 року у справі № 280/708/19.

Суд звертає увагу на правовий висновок, сформований Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суд у постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18, відповідно до якого оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки інших підстав щодо наявності порушень податкового та / або іншого законодавства.

Разом із тим, у постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18, окрім наведених вище висновків, Судова палата з розгляду справи щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду погодилась із висновками судів попередніх інстанцій про те, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки. Акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення. З урахуванням цього Суд зазначив про відсутність необхідності перевірки порушення позивачем вимог Податкового кодексу України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, сформованого у постанові від 8 вересня 2021 року у справі № 816/228/17, підставами для скасування рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Верховний Суд, підсумовуючи вищенаведені правові позиції, у постанові від 28 жовтня 2021 року у справі № 810/3099/18 дійшов висновку, що платник податків, оскаржуючи прийняте за результатами перевірки рішення контролюючого органу, не позбавлений права посилатись на допущені суб`єктом владних повноважень процедурні порушення, допущені при призначенні та проведенні такої перевірки. У разі встановлення наявності таких порушень суд повинен надати оцінку тому, чи вплинули останні або об`єктивно могли вплинути на обґрунтованість та законність прийнятого за результатами перевірки рішення. Якщо характер допущених контролюючим органом порушень сам по собі визнано судом достатнім для висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення, суд до аналізу інших обставин, що слугували підставою ухвалення суб`єктом владних повноважень індивідуальних актів, може не переходити, з огляду на викладену вище сталу і послідовну практику Верховного Суду, відступу від якої у встановленому законом порядку не здійснювалося. В протилежному випадку суд повинен надати правову оцінку і суті виявлених контролюючим органом в ході перевірки порушень.

З огляду на характер допущених контролюючим органом порушень та враховуючи висновки, висловлені Верховним Судом, суд вважає за необхідне надати правову оцінку виявлених контролюючим органом в ході перевірки порушень.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 16.12.2021 року № до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у сумі 111309,86 грн за порушення вимог пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року № 266/95-ВР, оскільки позивачкою через зареєстрований реєстратор розрахункових операцій не проведені розрахункові операції при продажу товарів в торгівлі на загальну суму 1113098,62 грн.

Згідно з абзацом 4 пункту 177.10. статті 177 Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року № 266/95-ВР визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (далі Закон № 266/95-ВР).

Відповідно до приписів статті 1 Закону № 266/95-ВР реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з приймання готівки для подальшого переказу. До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо.

Позивачка використовувала РРО моделі MINI-T 400ME із серійним номером ПБ, дата реєстрації в ДПІ 14.06.2018 року, дата скасування в ДПІ 02.09.2020 року.

Суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, згідно з пунктом 1 статті 3 Закону № 266/95-ВР проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Разом із тим, у статті 9 Закону № 266/95-ВР наведено перелік випадків, коли реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються, зокрема відповідно до пункту 6, при продажу товарів (крім технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту) (наданні послуг) фізичними особами - підприємцями, які відносяться відповідно до Податкового кодексу України до груп платників єдиного податку, що не застосовують реєстратори розрахункових операцій.

Згідно з пунктом 296.10. статті 296 Податкового кодексу України (у редакції, передбаченій Законом № 1791-VIII від 20.12.2016) реєстратори розрахункових операцій не застосовуються платниками єдиного податку:

- першої групи;

- другої і третьої груп (фізичні особи - підприємці) незалежно від обраного виду діяльності, обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 1000000 гривень. У разі перевищення в календарному році обсягу доходу понад 1000000 гривень застосування реєстратора розрахункових операцій для такого платника єдиного податку є обов`язковим. Застосування реєстратора розрахункових операцій розпочинається з першого числа першого місяця кварталу, наступного за виникненням такого перевищення, та продовжується у всіх наступних податкових періодах протягом реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку.

Норми цього пункту не поширюються на платників єдиного податку, які здійснюють реалізацію технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту.

Суд зважає, що наведена норма у період з 14.06.2018 року по 31.07.2020 року викладалася у кількох редакціях.

Так, Законом України від 10.07.2018 р. N 2497-VIII в абзаці третьому пункту 296.10 статті 296 слова "другої і третьої груп" замінено словами "другої - четвертої груп"; Законом України від 23.11.2018 р. № 2628-VIII абзац четвертий пункту 296.10 статті 296 доповнено словами "а також лікарських засобів та виробів медичного призначення"; Законом України від 20.09.2019 р. № 129-IX, враховуючи зміни, внесені Законом України від 17.03.2020 р. № 533-IX, пункт 296.10 статті 296 викладено в такій редакції: "296.10. Реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій не застосовуються платниками єдиного податку першої групи" (набирає чинності з 1 серпня 2020 року).

Відповідно до витягу з Реєстру платників єдиного податку ОСОБА_1 з 01.06.2017 року є платником єдиного податку 2 групи.

Отже, оскільки позивачка була платником єдиного податку 2 групи, які у силу положень пункту 296.10. статті 296 Податкового кодексу України, не застосовують реєстратори розрахункових операцій, доводи відповідача про необхідність його використання позивачкою, суд вважає необґрунтованими.

Разом із тим, посилання відповідача про необхідність використання позивачкою реєстратора розрахункових операцій у зв`язку із продажем нею пива за наявності відповідної ліцензії суд вважає безпідставними. У матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують факт продажу алкогольних напоїв позивачкою.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного повідомлення-рішення діяв без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, та без дотримання принципу верховенства права.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення форми "С" № від 16.12.2021 року, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

За нормами частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "С" № від 16.12.2021 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1113 (одна тисяча сто тринадцять) грн 10 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 21 квітня 2022 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, буд. 17, Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - ВП44070171)

Головуюча суддя Д.Д. Гнап