Справа № 560/16807/21
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2022-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/16807/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Фелонюк Д.Л.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

20 квітня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Боровицького О. А. Шидловського В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 березня 2022 року (м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:

1) визнати протиправною бездіяльність (дії) Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо перебування позивача в Реєстрі судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою станом на 15.06.2020 реєстраційний номер рішення в реєстрі 67549 на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.05.2020 у справі №560/3504/19 оскільки це зараз суперечить чинному законодавству України та порушує право позивача на отримання заборгованостей по пенсії;

2) визнати протиправною бездіяльність (дії) Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо перебування позивача в Реєстрі судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою станом на 19.04.2021 реєстраційний номер рішення в реєстрі 85679 на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.12.2020 у справі №560/7372/20 оскільки це зараз суперечить чинному законодавству України та порушує право позивача на отримання заборгованостей по пенсії;

3) зобов`язати та примусити Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області виплатити заборгованості по справам №560/3504/19 від 08.05.2020р. в розмірі 18882,08 грн та №560/7372/20 від 16.12.2020р. в розмірі 137020,00 грн одним платежем відповідно до чинного законодавства оскільки правових та фінансових перешкод для цього вже немає;

4) встановити судовий контроль відповідно до статті 382 КАС України за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подати в установлений судом термін звіт про виконання рішення суду, оскільки позивач має негативний досвід з відповідачем у зв`язку з відмовою в судовому контролі, а саме:

а) заборгованість по перерахунку по пенсії позивача за рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду по справі №676/3558/18р. від 03.09.2018р., яке набрало законної сили 21.11.2018р. була здійснена двома платежами: в грудні 2018р. - 1/8 частини та 7/8 частини заборгованості лише в липні 2020р.;

б) заборгованість по перерахунку по пенсії позивача за рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду по справі №560/3504/19р. від 08.05.2020р., яке набрало законної сили 07.08.2020р. відповідачем не виконано з посиланням виключно та безпідставно на відсутність фінансування;

в) заборгованість по перерахунку по пенсії позивача за рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду по справі №560/7372/20р. від 16.02.2020р., яке набрало законної сили 01.04.2021р. відповідачем не виконано з посиланням виключно та безпідставно на відсутність фінансування, а також безпідставно й незаконно зменшено нарахування пенсії з 80% до 70% від нарахованого позивачу судом грошового забезпечення.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 березня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Позивач вважає, що має право на отримання заборгованостей з виконання рішень Хмельницького окружного адміністративного суду по справі №560/3504/19 від 08.05.2020 у розмірі 18882,08 грн та по справі №560/7372/20 від 16.12.2020 у розмірі 137020,00 грн, оскільки втратили чинність постанова Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду" (далі - Постанова №649) та постанова Правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 №20-1 "Про затвердження Порядку ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою" (далі - Постанова №20-1).

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України №2262-ХІІ від 09.04.1992 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ).

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.05.2020 у справі №560/3504/19, яке набрало законної сили 07.08.2020, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 05.03.2019 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 із врахуванням раніше виплачених сум.

На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.05.2020 у справі №560/3504/19 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 03.09.2020 здійснено ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 05.03.2019 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 із врахуванням раніше виплачених сум.

Сума доплати за період з 05.03.2019 по 31.12.2019 у розмірі 18882,08 грн включена в Реєстр судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, з датою надходження рішення до боржника на виконання 13.05.2020. Станом на 05.01.2022 реєстраційний номер в реєстрі 67807.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/3504/19 від 05.11.2020 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення у справі №560/3504/19 відмовлено.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.12.2020 у справі №560/7372/20, яке набрало законної сили 01.04.2021, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року відповідно до статей 51, 63 Закону №2262-ХІІ, на підставі наданої довідки Хмельницьким обласним військовим комісаріатом про грошове забезпечення від жовтня 2020 року №ХС52017 для перерахунку пенсій з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.12.2020 у справі №560/7372/20 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області проведено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 про грошове забезпечення від жовтня 2020 року №ХС52017 з урахуванням раніше виплачених сум.

Сума доплати за період з 01.04.2019 по 30.04.2021 в розмірі 137020,00 грн включена в Реєстр судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, з датою надходження рішення до боржника на виконання 18.12.2020. Станом на 05.01.2020 реєстраційний номер в реєстрі 86257.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.06.2021 у справі №560/7372/20, яка набрала законної сили, визнано поданий Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області Звіт про виконання рішення суду за №2200-0802-7/26921 від 27.05.2021 у справі №560/7372/20 таким, що підтверджує виконання рішення суду у повному обсязі.

Позивач звернувся до відповідача з заявою від 15.09.2021 щодо виплати заборгованостей на виконання рішень Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.05.2020 у справі №560/3504/19 та від 16.12.2020 у справі №560/7372/20.

Відповідач повідомив позивача листом від 13.10.2021 про відсутність підстав для задоволення його заяви.

Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, Кабінетом Міністрів України 22.08.2018 прийнято Постанову №649, якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Відповідно до пункту 2 Порядку рішення - рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", на виконання яких стягувачу нараховано пенсію або щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці (надбавки, підвищення, компенсацію втрати частини доходу, грошову допомогу), що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету та залишаються невиплаченими, або рішення суду про стягнення коштів.

Нормами пунктів 4, 5 Порядку визначено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника. Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Отже, застосування органами Пенсійного фонду України положень Порядку не обмежує право позивача на отримання пенсії згідно з резолютивними частинами рішень суду. Натомість, спірним питанням залишається виплата нарахованої суми в порядку черговості бюджетних асигнувань, згідно постанови Уряду.

Нарахована позивачу сума доплати має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України. Проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, зокрема, територіального органу - Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.

Слід зазначити, що Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету. Оскільки заборгованість з пенсійних виплат за періоди з 05.03.2019 по 31.12.2019 у розмірі 18882,08 грн та з 01.04.2019 по 30.04.2021 в розмірі 137020,00 грн утворилась внаслідок нарахування розміру пенсії позивача безпосередньо на підставі рішень суду у справах, відповідно, №560/3504/19 та №560/7372/20, застосування пенсійним органом норм Порядку є правомірним.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не заперечує свого обов`язку виплатити суму заборгованості по пенсії позивачу, а лише вказує на те, що вказана виплата буде здійснена відповідно до встановленої процедури, а саме, згідно з Порядком в порядку черговості.

Враховуючи, що відповідач є територіальним органами виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він повинен враховувати приписи статті 116 Бюджетного кодексу України, які забороняють взяття бюджетних зобов`язань за відсутності відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків за відсутності бюджетних призначень, та Порядку, яким узгоджено механізм забезпечення виконання взятих на себе державою зобов`язань з приписами бюджетного законодавства.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2019 у справі №640/5248/19 визнано протиправним та скасовано Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2019 змінено шляхом викладення пункту 2 його резолютивної частини у наступній редакції: "Визнати протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду".

Постановою Верховного Суду від 26.05.2021 рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2019, з урахуванням внесених апеляційним судом змін, та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 у справі №640/5248/19 залишено без змін.

Виходячи з наведеного, пункти 1 та 2 Постанови №649 втратили свою чинність починаючи з 22.07.2020.

Разом з тим, на момент виникнення спірних правовідносин дії пенсійного органу відповідали пунктам 1 та 2 Порядку, з врахуванням періоду заборгованості. Також ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.06.2021 у справі №560/7372/20, яка набрала законної сили, визнано поданий Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області Звіт про виконання рішення суду за №2200-0802-7/26921 від 27.05.2021 у справі №560/7372/20 таким, що підтверджує виконання рішення суду у повному обсязі. Крім того, іншого порядку здійснення виплат, зазначених у пункті 2 Постанови №649 не визначено.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1, пунктів 16, 18 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, примусове виконання рішень, зокрема, судів, є виключно повноваженнями державної виконавчої служби, або, у випадках, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", приватних виконавців.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що вирішення позовних вимог лежить в площині виконання судових рішень у справах №560/3504/19 та №560/7372/20 і має виконуватися відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", що не позбавляє права позивача оскаржувати дії державного виконавця.

Викладене свідчить про те, що позивачем невірно обраний спосіб захисту порушеного права.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним кодексом передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та, за наслідками розгляду даного звіту, як один з можливих варіантів - накладення штрафу; 2) визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду та, за наслідками розгляду вказаної заяви і встановлення протиправних рішень, дій чи бездіяльності - постановлення судом окремої ухвали в порядку статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів позивача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення чи констатації його невиконання.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що вимоги про визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 березня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Курко О. П.

Судді Боровицький О. А. Шидловський В.Б.