Справа № 380/19070/21
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2022 року м. Львів

справа № 380/19070/21

провадження № П/380/19288/21

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клименко О.М., за участю секретаря судового засідання Давид О.Ю., та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: Савка Р.І.

відповідача: представник Герасимів В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними і скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Львівської митниці Державної митної служби України (Відповідач), в якому просить:

- ухвалити рішення яким визнати протиправним і скасувати рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA209000/2021/700070/2 від 13.10.2021 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209160/2021/00133;

- вирішити питання судових витрат .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між позивачем та BTZ Export Sanay VE Tigaret Ltd.Sti укладено контракт № 4 від 11.08.2021. За умовами цього контракту Продавець продає, а Покупець купує товар пряжу бавовняну поліестерову з регенерованих волокон (митний код 52061200), країна походження Турція. Вартість цієї бавовняно-поліестерової трикотажної пряжі становить 2,15 долара США за кілограм нетто ваги, і саме за цією ціною товару вказаною в контракті проводилось розмитнення цієї пряжі митним органом, що підтверджується копією митної декларації МД №UA209160/2021/012133 від 13.10.2021 з документами на підтвердження митної вартості придбаного товару.

Позивач зазначає, що під час митного оформлення товару митному органу надано усі документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України (далі - МК України). Вказані документи не містять жодних розбіжностей щодо кількості, найменування, якості та ціни задекларованих товарів, повністю відображають митну вартість товару, а тому у митного органу не було правових підстав для витребування у декларанта додаткових документів. Відповідачем прийнято оскаржувані рішення, відповідно до яких митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-третій статті 53 МК України та застосовано резервний метод визначення митної вартості товару.

Зокрема, відповідач, як на підставу для коригування митної вартості вказує, що подані до митного оформлення містять розбіжності щодо реального перевізника товару, доданий додатково висновок експерта від 13.10.2021 № 21/1/403 про вартісні характеристики товару сформований без представлення та без надання доступу експерта до товару, паперова копія електронного документа банківського платіжного доручення не накладена електронним підписом, документи подані до митного оформлення не містять відомостей, що підтверджують числові значення таких складових цін товару, як вартість упаковки, відповідно такі документи не містять всіх відомостей що підтверджують числові значення митної вартості.

Позивач не погоджується з такими рішеннями відповідача, вважає безпідставно скоригованою митну вартість товарів, оскільки наданих відповідачу документів було достатньо для підтвердження достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом.

Позивач ствердив, що згідно рахунку-фактури № 2 від 12.10.2021 страхування і навантаження товару не проводилось. Відтак не обґрунтованим є висновок митного органу що ці документи не містять відомостей про страхування та експедиційні витрати.

Те, що ці документи завірені штампом перевізника ФОП « ОСОБА_2 », а в CMR від 08.10.2021 № 001139 у графах 16 і 23 перевізником зазначено суб`єкт «MAGALYK S.R.», пояснив, що між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 було укладено договір оренди ТЗ від 30.09.2021 відповідно до якого ФОП ОСОБА_3 для перевезення товару здала в оренду ФОП ОСОБА_2 транспортний засіб, а тому в CMR від 08.10.2021 № 001139 у графах 16 і 23 перевізником зазначено суб`єкт «MAGALYK S.R.» як власник ТЗ.

Щодо зауважень відповідача до банківських платіжних документів, позивач вказує, що це є паперова копія електронного документу: платіжного доручення в іноземній валюті, який містить всі необхідні реквізити (коди) які підтверджують цю банківську операцію.

Також позивач зазначає, що відповідно до п. 2.3. контракту № 4 від 11.08.2021 вартість (упаковки, а саме конуси бобін, нейлонові мішки, картон) входять у вартість пряжі по нетто вазі. Відтак, вартість упаковки товару вже була визначена та включена до митної вартості товару, а згідно ч. 10 ст. 58 МК України до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включилися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Окрім цього, позивач зазначає, що посилання митного органу на те, що доданий висновок експерта від 13.10.2021 № 21/1/403 про вартісні характеристики товару сформований без представлення та надання доступу експерта до товару, не може свідчити про його необ`єктивність. оскільки в даному випадку визначалась ринкова вартість товару за його видом (митним кодом), а не його якість чи кількість, які під сумнів митним органом і не ставились. Відтак у експерта і не було необхідності в безпосередньому огляді товару.

У самому ж рішенні про коригування митної вартості зазначено лише номер та дату митної декларації, яка стала джерелом інформації для коригування. Такий підхід до формування оскаржуваного рішення про коригування митної вартості прямо суперечить положенням законодавства, що є самостійною підставою для його скасування.

Позивач зауважує, що безпідставним є застосування інших методів визначення митної вартості товарів за відсутності доказів та обґрунтування неможливості застосуванні першого методу.

31.01.2022 представником позивача подано відповідь на відзив, в якому зазначив, що у відзиві не спростовується підстави незаконності оскаржуваного рішення митного органу, а по суті в ньому лише названо підстави у зв`язку з якими було прийнято це рішення митного органу щодо коригування митної вартості товарів. Вказує, що представником відповідача жодним чином не спростовано того, що в розпорядженні цього митного органу, на момент прийняття рішення 13.10.2021 були відомості про вартість аналогічного товару, яке раніше розмитнювалось позивачем. Митний орган не проводив повторної експертизи товарознавчого дослідження цього товару, для спростування висновків судово-товарознавчого дослідження товару № 21/1/403 від 13.10.2021.

Саме тому просить визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задоволити.

31.01.2022 позивачем подано заяву щодо стягнення з відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн та зазначив, що відповідні докази будуть подані після завершення розгляду справи.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Зазначає, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Під час здійснення митного контролю за митними деклараціями позивача опрацьовувалася інформація, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах.

Під час здійснення митного оформлення за митною декларацією №UA209160/2021/012133 від 13.10.2021 було опрацьовано інформацію, що міститься у поданих до митного оформлення документах. За результатами опрацювання встановлено наступне:

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 12.10.2021 № 2 завірені штампом перевізника ФОП « ОСОБА_2 », однак у CMR від 08.10.2021 № 001139 у графах 16 і 23 перевізником зазначено суб`єкт «MAGALYK S.R.»;

- доданий додатково висновок експерта від 13.10.2021 № 21/1/403 про вартісні характеристики товару сформований без представлення та без надання доступу експерта до товару, отже має обмеження в достовірності оцінки вартості даного товару;

- додана паперова копія електронного документа банківського платіжного доручення не накладена електронним підписом, а отже не може вважатися належним доказом.

Також відповідач зазначив, що рахунок від 12.10.2021 № 2, договір на перевезення від 30.09.2021 № 2 не містить всіх відомостей про витрати, а саме відомостей про страхування та експедиційні витрати, про що і було зазначено у рішенні про коригування митної вартості у графі 33.

Відповідач вказує, що документи подані до митного оформлення містять розбіжності щодо реального перевізника товару, відповідно не містять всіх відомостей що підтверджують числові значення митної вартості.

Декларанту надіслано вимогу відповідно до частини 2-3 статті 53 Митного кодексу України надати додаткові документи для підтвердження митної вартості.

За результатами розгляду всіх наданих документів Львівська митниця дійшла висновку, що відповідно до вимог ч. 6 ст. 54 МК України, митну вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій статті 53 МК України.

Зважаючи на вимоги ч. 3 ст. 58 МК України (у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу), отже основний метод застосуванню не підлягав.

Львівською митницею винесено рішення про коригування митної вартості товарів. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 30.04.2021 № UA100030/2021/444487, де митна вартість такого товару становить 3,8 дол. США за кг.

Відповідач зазначає, що обов`язок доведення ціни товару лежить на декларанті, і саме декларант має довести, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, в т.ч. обрано метод визначення митної вартості товарів. Натомість митний орган має довести обґрунтованість сумнівів. Уважає, що посадові особи Львівської митниці при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог МК України.

23.02.2022 представником Львівської митниці подано додаткові пояснення у справі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 09 листопада 2021 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою суду від 22 листопада 2021 року виправлено описку в ухвалі від 09 листопада 2021 року про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою судді від 22 листопада 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 22 листопада 2021 року задоволено клопотання позивача про проведення судових засідань в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду, що занесена в протокол судового засідання від 18.01.2021 було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача щодо виклику свідків в судове засідання та продовжено підготовче судове засідання в порядку ч. 4 ст. 173 КАС України.

Ухвалою суду, що занесена в протокол судового засідання від 03.02.2022 було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача щодо виклику свідка в судове засідання. В судовому засіданні 03.02.2022 ухвалою суду, яка занесена в протокол судового засідання, було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд заслухав пояснення представників позивача та відповідача, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Між ФОП ОСОБА_1 та BTZ Export Sanay VE Tigaret Ltd.Sti укладено контракт № 4 від 11.08.2021. За умовами цього контракту Продавець продає, а Покупець купує товар пряжу бавовняну поліестерову з регенерованих волокон (митний код 52061200), країна походження Турція. Вартість цієї бавовняно-поліестерової трикотажної пряжі становить 2,15 долара США за кілограм нетто ваги.

На виконання умов вказаного контракту позивачем до митного оформлення подано митну декларацію №UA209160/2021/012133 від 13.10.2021. До митної декларації позивач додав документи на підтвердження митної вартості товару, а саме:

- сертифікат якості від 08.10.2021;

- пакувальний лист до інвойсу № GIB 046 від 08.10.2021;

- рахунок проформу від 11.08.2021;

- рахунок фактуру (інвойс) № GIB 046 від 08.10.2021;

- автотранспорту накладну № 001139 від 08.10.2021 (CMR);

- супровідний документ Т1 № 21TR2517 від 08.10.2021;

- сертифікат про походження товару форми А № С 0972432 від 08.10.2021;

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів ручної поклажі та багажу від 12.10.2021;

- банківський платіжний документ, що стосується товару від 12.08.2021;

- банківський платіжний документ, що стосується товару від 28.09.2021;

- рахунок фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг на виконання договору від 12.10.2021;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 08.10.2021;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 08.10.2021;

- специфікацію № 3 до контракту № 4 від 11.08.2021;

- контракт № 4 від 11.08.2021;

- договір/контракт на перевезення від 30.09.2021;

- інформацію про позитивні результати державних видів контролю від 11.10.2021;

- акт про взяття проб (зразків) товарів від 12.10.2021;

- копію митної декларацію країни відправлення від 08.10.2021.

Вартість товару склала 1260659,42 грн, з яких 1223993,19 грн - вартість самої пряжі та 36248,00 грн вартість міжнародного перевезення з місця відвантаження у Туреччині до митного поста «Порубне» (Чернівецька область).

Під час митного оформлення декларантом заявлено митну вартість згідно з п. 1 ч. 1 ст. 57 МК України за основним методом (ціна договору), яка становить 2,15 доллара США за кілограм нетто ваги товару.

Відповідачем заявлено вимогу про надання додаткових документів згідно з переліком ч. 3-4 ст. 53 Митного кодексу України.

Під час здійснення митного оформлення за митною декларацією №UA209160/2021/012133 від 13.10.2021 відповідачем опрацьовано інформацію, що міститься у поданих до митного оформлення документах. За результатами опрацювання встановлено наступне:

- рахунок від 12.10.2021 № 2 та договір на перевезення від 30.09.2021 № 2 не містять відомостей про страхування та експедиційні витрати. Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 12.10.2021 № 2 завірені штампом перевізника ФОП « ОСОБА_2 », однак у CMR від 08.10.2021 № 001139 у графах 16 і 23 перевізником зазначено суб`єкт «MAGALYK S.R.»;

- банківські платіжні документи не містять відміток банку, що викликає сумніви у їх достовірності;

- за умовами договору від 11.08.2021 № 4 передбачено, що у ціну товару входить вартість упаковки, однак документи подані до митного оформлення не містять відомостей, що підтверджують числові значення таких складових цін;

- доданий додатково висновок експерта від 13.10.2021 № 21/1/403 про вартісні характеристики товару сформований без представлення та без надання доступу експерта до товару, отже має обмеження в достовірності оцінки вартості даного товару.

Не погоджуючись із заявленою митною вартістю Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2021/700070/2 від 13.10.2021, джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 30.04.2021 № UA100030/2021/444487, де митна вартість такого товару становить 3,8 дол. США за кг.

Підставою для коригування митної вартості визначено п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України, у зв`язку із неподанням декларантом або уповноваженою особою документів згідно із переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій третій статті 53 МК України. Проведено консультації з декларантом згідно ст. 57 МК України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 26 (ст. 60 МК України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МК України) та методу 2г (ст. 63 МК України) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МК України).

Також Львівською митницею було прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209160/2021/00133.

Позивач, уважаючи зазначене рішення та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митний Кодекс України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи (далі МК України, в редакції, чинній нас виникнення спірних правовідносин).

Так, відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За приписами частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно зі статтею 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведено у частині другій статті 53 МК України.

За приписами частини третьої означеної статті у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи (згідно з переліком).

Частинами п`ятою, шостою статті 53 МК України визначено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частини п`ятої статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт 1); у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості (пункт 2).

Частиною шостою статті 54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Тобто митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Наведені приписи законодавства з питань митної справи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Отже, відсутність в рішеннях про коригування митної вартості товарів посилання на належні та допустимі докази того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостовірними чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 05.02.2019 по справі № 820/1866/15, від 16.07.2020 по справі № 815/324/18.

Судом встановлено, що при поданні до митного оформлення декларації №UA209160/2021/012133 від 13.10.2021 позивач додав наступні документи на підтвердження митної вартості товару: сертифікат якості від 08.10.2021; пакувальний лист до інвойсу № GIB 046 від 08.10.2021; рахунок проформу від 11.08.2021; рахунок фактуру (інвойс) № GIB 046 від 08.10.2021; автотранспорту накладну № 001139 від 08.10.2021 (CMR); супровідний документ Т1 № 21TR2517 від 08.10.2021; сертифікат про походження товару форми А № С 0972432 від 08.10.2021; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів ручної поклажі та багажу від 12.10.2021; банківський платіжний документ, що стосується товару від 12.08.2021; банківський платіжний документ, що стосується товару від 28.09.2021; рахунок фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг на виконання договору від 12.10.2021; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 08.10.2021; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 08.10.2021; специфікацію № 3 до контракту № 4 від 11.08.2021; контракт № 4 від 11.08.2021; договір/контракт на перевезення від 30.09.2021; інформацію про позитивні результати державних видів контролю від 11.10.2021; акт про взяття проб (зразків) товарів від 12.10.2021; копію митної декларацію країни відправлення від 08.10.2021.

Задекларована митна вартість визначалась декларантом на підставі положень контракту № 4 від 11.08.2021 та специфікації № 3. Також вартість товару відображена у митній декларації країни відправлення, що долучалась при поданні митної декларації №UA209160/2021/012133 від 13.10.2021.

Щодо доводів відповідача, викладених у змісті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів та у відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне.

Так, в рішенні про коригування митної вартості товарів № UA209000/2021/700070/2 від 13.10.2021 митний орган вказує, що рахунок від 12.10.2021 № 2 та договір на перевезення від 30.09.2021 № 2 не містять відомостей про страхування та експедиційні витрати. Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 12.10.2021 № 2 завірені штампом перевізника ФОП « ОСОБА_2 », однак у CMR від 08.10.2021 № 001139 у графах 16 і 23 перевізником зазначено суб`єкт «MAGALYK S.R.».

Позивач в позовній заяві навів наступні пояснення, а саме зазначив, що до митного орану під час митного оформлення було надано разовий договір-заявку № 2 від 30.09.2021, укладеного між позивачем та ФОП ОСОБА_2 щодо перевезення товару з м. Usak (Туреччина) до митного поста «Сокаль» у м. Червоноград, Львівської області.

Відповідно до рахунку-фактури № 2 від 12.10.2021 вартість міжнародного перевезення з м. Usak (Туреччина) до митного поста «Порубне» (Чернівецька область) становила 36248,00 грн (яка с складовою митної вартості) та 5928,00 грн вартість внутрішнього перевезення з м/п «Порубне» до м. Червоноград (не враховується у митну вартість відповідно до п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України).

Відносно доводів відповідача, що ці документи завірені штампом перевізника ФОП « ОСОБА_2 », а в CMR від 08.10.2021 № 001139 у графах 16 і 23 перевізником зазначено суб`єкт «MAGALYK S.R.», пояснюється тим, що між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 було укладено договір оренди ТЗ від 30.09.2021, копія якого міститься в матеріалах справи, відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_3 для перевезення товару здала в оренду ФОП ОСОБА_2 транспортний засіб, а тому в CMR від 08.10.2021 № 001139 у графах 16 і 23 перевізником зазначено суб`єкт «MAGALYK S.R.» як власник ТЗ.

В той же час, митним органом не обґрунтовано яким чином назва перевізника товару впливає на числові значення митної вартості чи її складові.

Як слідує зі змісту рахунку-фактури № 2 від 12.10.2021 страхування і навантаження товару не проводилось.

Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів є, зокрема:

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Враховуючи, що страхування товару не здійснювалось, на підтвердження чого позивачем було подано рахунок-фактуру № 2 від 12.10.2021, висновок відповідача про недотримання положень частини другої статті 53 МК України є необґрунтованим.

Відтак, не обґрунтованим є висновок митного органу що ці документи не містять відомостей про страхування та експедиційні витрати. До того ж обов`язком митного органу є здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості, а не дійсності здійснення господарської операції.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що декларантом були подані митному органу документи, пов`язані з транспортуванням товару, у яких міститься аналогічна інформація про вартість транспортного перевезення товару і така інформація базується на об`єктивних, документально підтверджених даних, та піддається обчисленню відповідно до пункту 2 частини другої статті 52 МК України.

Також не заслуговують на увагу твердження відповідача про незазначення в платіжних документах реквізитів, а саме відсутність відміток банку, що його видав. Суд звертає увагу на те, що митному органу надана копія електронного документу платіжного доручення в іноземній валюті дата ОДБ 28.09.2021 та копія електронного документу платіжного доручення в іноземній валюті дата ОДБ 12.08.2021, які містять всі необхідні реквізити (коди), а саме містять цифровий варіант відбитку печатки банку, що підтверджує проведення банком оплати. Крім того, представник позивача разом з відповіддю на відзив надав суду копії даних платіжних доручень, які видані Акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» в яких міститься оригінальний відбиток печатки даного банку та підпис уповноваженої особи, прізвище та ініціали якої містяться у відбитку цієї печатки.

Відтак вищенаведені документи підтверджують оплату за товар, який був задекларований позивачем відповідно до МД №UA209160/2021/012133 від 13.10.2021.

Щодо зауважень митного органу, що за умовами договору від 11.08.2021 № 4 передбачено, що у ціну товару входить вартість упаковки, однак документи подані до митного оформлення не містять відомостей, що підтверджують числові значення таких складових цін, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.2.3. Контракту № 4 від 11.08.2021р. вартість (упаковки, а саме конуси бобін, нейлонові мішки, картон) входять у вартість пряжі по нетто вазі.

Відтак, вартість упаковки товару вже була визначена та включена до митної вартості товару, а згідно ч. 10 ст. 58 МК України до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включилися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Суд погоджується із доводами позивача, що митний орган не має права втручатися в договірні відносини сторін договору, та зобов`язувати, додатково визначати та відображати вартість упакування, якщо сторони договору погодили, що упакування товару входить у його вартість.

Адже положеннями пункту 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин.

Щодо зауваження митного органу, що доданий додатково висновок експерта від 13.10.2021 № 21/1/403 про вартісні характеристики товару сформований без представлення та без надання доступу експерта до товару, отже має обмеження в достовірності оцінки вартості даного товару, суд зазначає, що дана обставина жодним чином не обґрунтовує наявність обставин визначених положенням ч. 3 ст. 53 МК України, отже не обґрунтовує і підстави коригування митної вартості проведеної митним органом.

Крім того, суд враховує, що відповідно до приписів ч. 1 от. 327 МК України, орган доходів зборів наділений правом залучати спеціалістів та експертів для участі у здійсненні митного оформлення.

Таким чином, доводи відповідача щодо обмежень в достовірності оцінки вартості даного товару, викладений у висновку експерта від 13.10.2021 № 21/1/403, суд не бере до уваги, оскільки такі не містять жодних зауважень по суті дослідження.

Таким чином, всупереч доводам відповідача, суд приходить до висновку, що позивачем належним чином підтверджено ціну товару, ввезеного на митну територію України.

Щодо визначення відповідачем митної вартості задекларованого позивачем товару за резервним методом, суд враховує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

- надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, відповідно до ч. 2 цієї статті є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно з ч. 8 ст. 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до 4-5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

За приписами ч. 1, 2, 4 ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово проінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено судом, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч.2 ст.53 МК України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин 4 та статті 58 МК України.

Судом також встановлено, що джерелом для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості слугувала декларація від 30.04.2021 № UA100030/2021/444487, де митна вартість такого товару становить 3,8 дол. США за кг.

Відповідно до графи 43 вказаної декларації, декларантом при здійсненні вказаного митного оформлення обрано 6 резервний метод визначення митної вартості.

Суд зазначає, що оскільки у зазначеному випадку митна вартість визначена самим декларантом за іншим методом визначення митної вартості, така декларація не може братись до уваги при розрахунку митної вартості у випадку прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості та не може вважатись інформативною у випадку із визначенням митної вартості імпортованого товару позивачем.

Крім того, заслуговують на увагу й доводи позивача щодо наявності у митного органу інформації про розмитнення аналогічного товару, адже в розпорядженні відповідача, на момент прийняття рішення 13.10.2021 були відомості про вартість аналогічного товару, яке раніше розмитнювалось позивачем, дані обставини жодним чином не спростовані відповідачем.

Крім того, як слідує зі змісту Правил заповнення рішень про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. №598 посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Обов`язковість чіткого визначення вказаної вище інформації, як обов`язкових реквізитів будь-якого рішення про коригування заявленої митної вартості товарів підтримується і судовою практикою, зокрема відповідна правова позиція викладена в постанова Верховного Суду в складі Касаційного адміністративного суду від 14.08.2018 у справі №821/1617/17, від 08.02.2019 у справі №825/648/17, від 25.09.2020 у справі № 810/2520/16, від 13.10.2020 у справі №826/13139/15.

В оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості зазначено лише номер та дату митної декларації, яка стала джерелом інформації для коригування митної вартості. Такий підхід для формування оскаржуваних рішень про коригування митної вартості прямо суперечать наведеним вище положенням законодавства, що є самостійною підставою для їх скасування. Вказана позиція також підтверджується правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду викладеної в постанові від 21.12.2018 у справі №815/1670/17.

Згідно з пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «ZWIERZYСSKI v. POLAND», Арр. 34049/96, 19 June 2001 позбавлення майна, може бути виправданим, лише якщо воно відбувається в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Крім того, будь-яке втручання у право власності має відповідати критерію пропорційності.

Під час втручання необхідно дотримуватися «справедливої рівноваги» між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини (рішення у справі CASE OF PRESSOS COMPANIA NAVIERA S.A. AND OTHERS v. BELGIUM, App. № 17849/91, 20 November 1995). Цю рівновагу буде порушено, якщо людині доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар.

При цьому, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (рішення у справі «BEYELER v. ITALY», App. № 33202/96, 5 January 2000). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок.

Оцінюючи оскаржувані рішення у сукупності з іншими обставинами справи, суд приходить переконання, що загальні посилання на норми МК України, зроблені без конкретизації підстав щодо причин незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості, не можуть вважатися достатніми доводами обґрунтованості прийнятих суб`єктом владних повноважень рішень.

Відповідно до частин першої другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, суд вважає, що під час розгляду справи, відповідачем не спростовано та не надано належних доказів неможливості застосування для визначення митної вартості товару основного методу, а також не обґрунтовано застосування до визначення митної вартості товару резервного методу.

В той же час, позивач довів обґрунтованість позовних вимог належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин та наведених правових положень, суд приходить до висновку, що відповідачем не дотримано наведені приписи ч.2 ст.2 КАС України, а тому оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2021/700070/2 від 13 жовтня 2021 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209160/2021/00133 є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до вимог ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до платіжних доручень № 37 від 20 жовтня 2021 року та № 43 від 15 листопада 2021 року, позивачем сплачено 4054,13 грн судового збору. Отже, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної митної служби України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 слід 4054,13 грн сплаченого судового збору.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу відповідно до заяви позивача, поданої 31.01.2022, такі будуть вирішені судом із урахуванням та в порядку, передбаченому ч. 7 ст.139, ст. 252 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п.3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Львівської митниці Державної митної служби України (вул. Костюшка, 1, м. Львів, 79000) про визнання протиправними і скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови задоволити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA209000/2021/700070/2 від 13 жовтня 2021 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209160/2021/00133.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної митної служби України (вул. Костюшка, 1, м. Львів, 79000, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 4054,13 грн сплаченого судового збору відповідно до платіжних доручень № 37 від 20 жовтня 2021 року та № 43 від 15 листопада 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 21 квітня 2022 року.

Суддя Клименко О.М.