Справа № 380/14454/21
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2022-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Львівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючої судді Крутько О.В.,
за участю секретаря судового засідання Середи О-В.І.,
позивача ОСОБА_1 , представника позивача Білика Л.В.,
представника відповідача Моти І.Я.,
представника відповідача Онишка І.С.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу
до Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області
про визнання протиправним рішення, зобов`язання до вчинення дій,
Позивач просить позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою від 02.09.2022 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі, підготовче засідання призначено на 30.09.2021.
30.09.2021 відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні до 09.11.2021.
09.11.2021 відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні до 09.12.2021.
Позивач подав письмові пояснення до позовної заяви, покликається на правову позицію висловлену Верховним Судом у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 грудня 2018 року у справі № 509/4156/15-а, вказує, що адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішення, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.
09.12.2021 протокольною ухвалою закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду на 20.01.2022.
20.01.2022 оголошено перерву у судовому засіданні до 24.02.2022.
24.02.2022 відкладено розгляд справи на 12.04.2022.
12.04.2022 в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Дослідивши заяви по суті справи, подані докази, заслухавши представників сторін, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
До вказаної заяви було додано: графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копію паспорту, копію виписки з трудової книжки.
Рішенням Щирецької селищної ради VІІІ позачергової сесії VІІІ демократичного скликання від 11 травня 2021 року № 372 «Про розгляд клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 30,0000 га для ведення особистого селянського господарства», відмовлено в наданні дозволу гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 30,0000 га, яка розташована на території Гуменецького старостинського округу Щирецької селищної ради в межах земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0012. Рішення прийнято на підставі протоколу постійної комісії з питань земельних відносин, планування територій, будівництва архітектури від 11.05.2021.

Не погодившись з рішенням відповідача позивач звернувся до суду з цим позовом.

Статтею 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частин першої - другої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Підпунктом «а» частини третьої статті 22 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам, іноземцям і особам без громадянства, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Не підлягають передачі в оренду земельні ділянки, штучно створені у межах прибережної захисної смуги чи смуги відведення, на землях лісогосподарського призначення та природно-заповідного фонду, розташованих у прибережній захисній смузі водних об`єктів, крім випадків, передбачених законом. Строк оренди земельної ділянки не може перевищувати 50 років.

Порядок передачі земельних ділянок в оренду встановлений ст. 124 ЗК України. Згідно зазначеної статті передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Стаття 123 ЗК України встановлює порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування. За змістом частини 2 та частини 3 статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає, що у клопотанні від 15.04.2021 ОСОБА_1 просив надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 30,0000 га, яка розташована в смт. Щирець Пустомитівського району Львівської області в межах земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0012 шляхом її поділу з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з подальшою передачею зазначеної земельної ділянки в оренду.

Рішенням № 372 від 11.05.2021 відмовлено в наданні дозволу гр.. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Проте, позивач згідно вищевказаного клопотання не звертався до відповідача з приводу надання йому земельної ділянки у власність.

Таким чином клопотання позивача розглянуто неналежно, питання з приводу якого він звертався до відповідача не вирішено.

У оскаржуваному рішенні про розгляд клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 30,0000 га з подальшою передачею земельної ділянки в оренду не зазначено належних мотивів та причин прийняття такого рішення, проте міститься покликання на протокол постійної комісії з питань земельних відносин, планування території будівництва, архітектури від 11.05.2021. Витяг з такого протоколу долучено до матеріалів справи. Проаналізувавши даний протокол суд зазначає, що з його змісту неможливо встановити, які саме мотиви були покладені в основу для рекомендування комісією прийняти на сесії ради рішення про відмову у наданні дозволу гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 30 га в межах земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0012 шляхом її поділу для ведення особистого селянського господарства.

Таким чином, рішення Щирецької селищної ради № 372 від 11.05.2021 є невмотивованим та необґрунтованим.

Суд відхиляє покликання відповідача на те, що причиною відмови у наданні земельної ділянки позивачу було те, що позивач вже використав право на отримання земельної ділянки безкоштовно для ведення особистого селянського господарства, а додаткове отримання земельної ділянки в оренду можливе лише на конкурсних засадах через участь у торгах, оскільки такі обґрунтування не зазначені підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Позовні вимоги є документально обґрунтованими, не спростованими відповідачем.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача суд виходить з наступного.

За правилами частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Позивач у позовній заяві просить зобов`язати Щирецьку селищну раду Львівського району Львівської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 30.0000 га, яка розташована в смт. Щирець, Львівського району Львівської області в межах земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0012 шляхом її поділу з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, з подальшою передачею зазначеної земельної ділянки в оренду.

Оскільки питання за яким звернувся позивач не було вирішено відповідачем, а мотиви відмови у задоволенні клопотання від 15.04.2021 не наведені у оскаржуваному рішенні, суд вважає у заявленому спорі зобов`язати відповідача повторно розглянути клопотання від 15.04.2021 ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 30,0000 га, яка розташована в смт. Щирець Пустомитівського району Львівської області в межах земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0012 шляхом її поділу з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства з подальшою передачею зазначеної земельної ділянки в оренду.

Отже, позовні вимоги слід задовольнити частково.

Судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України покласти на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 14, 77, 90, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення № 372 VIII позачергової сесії VIII демократичного скликання Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області від 11.05.2021 «Про розгляд клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 30,0000 га для ведення особистого селянського господарства», яким відмовлено в наданні дозволу гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 30,0000 га, яка розташована на території Гуменецького старостинського округу Щирецької селищної ради в межах земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0012.

Зобов`язати Щирецьку селищну раду Львівського району Львівської області повторно розглянути клопотання від 15.04.2021 ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 30,0000 га, яка розташована в смт. Щирець Пустомитівського району Львівської області в межах земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0012 шляхом її поділу з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства з подальшою передачею зазначеної земельної ділянки в оренду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області (81160, Львівська область, Львівський район, смт. Щирець, пл. Ринок, 8) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) 454 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VІ «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Крутько О.В.

Повний текст рішення складено 20.04.2022.