Справа № 295/3506/22
Суддя: Воробйова Т. А.
Дата ухвалення: 2022-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №295/3506/22
про залишення адміністративного позову без руху
20.04.2022 року м. Житомир
Суддя Богунського районного суду м.Житомирам Воробйова Т.А.,
вирішуючи питання про відкриття провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП ВПД №1 ЖРУП Онищук Тетяни Валентинівни про скасування постанови про накладення адміністративного правопорушення,
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову серії ГАБІ №560340 в справі про адміністративне правопорушення від 04.04.2022, винесену ОСОБА_2 , капралом поліції СРПП ВПД №1 ЖРУП, закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення та скасувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.
Відповідно до пунктів 3 та 6 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі в порядку статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддею встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам, які пред`являються до позовних заяв, встановлених статтями 160 та 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Так, імперативними приписами пункту 2 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в позовній заяві повинно бути зазначено, зокрема: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.
Всупереч статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем не зазначено необхідних даних відповідача, зокрема: місце проживання чи перебування, відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.
Частина 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 6 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з положеннями статті 46 Кодексу адміністративного судочинства України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Відповідно до статті 213 Кодексу України про адміністративні правопорушення справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (частини 1 та 2 статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення).
При цьому, приписами частини 1 статті 13 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.
Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про Національну поліцію» територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення інспектори відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме від імені органів Національної поліції і її територіальних органів.
Отже, відповідний інспектор поліції не може виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган Національної поліції, на який, зокрема положеннями статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 122 вищенаведеного кодифікованого закону України.
Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, є саме орган Національної поліції - суб`єкт владних повноважень, а не підрозділ Національної поліції або ж особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.
Як вбачається з матеріалів позову, відповідачем у справі позивач вказав посадову особу суб`єкта владних повноважень, а саме поліцейського СРПП ВПД №1 ЖРУП капрала поліції Онищук Тетяну Валентинівну, проте, в даних спірних правовідносинах ані структурний підрозділ Житомирського районного управління поліції, ані Головне управління Національної поліції в Житомирській області до участі у справі в якості належного відповідача позивачем залучені не були.
В даному випадку працівник поліції або структурний підрозділ Національної поліції, в якому проходить службу такий працівник поліції, і який не є юридичною особою, не може виступати відповідачем у справі за адміністративним позовом, і належним відповідачем може бути лише орган Національної поліції, від імені якого діяв співробітник поліції, і який є юридичною особою.
Відповідно до пункту 5 частини 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; докази, що підтверджують вказаніобставини.
Згідно частин 4,5 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.
Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Проте, всупереч вимогам статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України долучені до позовної заяви копії документів не засвідчені позивачем належним чином.
Також, до позовної заяви не додано доказів на підтвердження обставин, покладених в основу позовної вимоги, а саме необрунтованості висновку щодо завідомо неправдивого виклику поліції, на підставі чого винесено оскаржувану у справі постанову.
Отже, позивачу необхідно у строк, визначений суддею, надати до суду належним чином оформлену позовну заяву, визначивши належного відповідача у справі, з урахуванням вищевикладеного, та вказавши усі передбачені реквізити відповідача. Також позивачу необхідно для виконання вимог частин 4,5 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України засвідчити належним чином копії документів, що додані до позовної заяви; та надати до позовної заяви докази на підтвердження обставин, покладених в основу позову.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 160, 161, 171, 172 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-
Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП ВПД №1 ЖРУП Онищук Тетяни Валентинівни про скасування постанови про накладення адміністративного правопорушення - залишити без руху.
Встановити позивачу строк для усунення недоліків, що не перевищує 7 (семи) днів з моменту отримання копії ухвали.
Копію ухвали невідкладно направити позивачу.
У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу зі всіма доданими документами.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.А. Воробйова