Справа № 400/6526/21
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2022-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/6526/21
Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.

суддів Крусяна А.В. , Танасогло Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року у справі №400/6526/21 за позовом ОСОБА_1 до Відділу ведення реєстру Територіальної громади міста Вознесенська управління надання адміністративних послуг апарату Виконавчого комітету Вознесенської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:
12 серпня 2021 року ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення головного спеціаліста Відділу ведення реєстру Територіальної громади міста Вознесенська управління надання адміністративних послуг апарату виконавчого комітету Вознесенської міської ради Плутенко Лариси Олександрівни від 28.07.2021 року щодо відмови у знятті ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Відділ ведення реєстру Територіальної громади міста Вознесенська управління надання адміністративних послуг апарату виконавчого комітету Вознесенської міської ради зняти ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення головного спеціаліста Відділу ведення реєстру Територіальної громади міста Вознесенська управління надання адміністративних послуг апарату виконавчого комітету Вознесенської міської ради Плутенко Лариси Олександрівни від 28.07.2021 року щодо відмови у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;

- зобов`язати Відділ ведення реєстру Територіальної громади міста Вознесенська управління надання адміністративних послуг апарату виконавчого комітету Вознесенської міської ради зняти ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю відмови Відділу ведення реєстру Територіальної громади міста Вознесенська управління надання адміністративних послуг апарату Виконавчого комітету Вознесенської міської ради у проведенні реєстраційних дій, оскільки всі необхідні умови для вирішення питання про зняття з реєстрації місця проживання та щодо реєстрації місця проживання особи, позивачкою дотримано.

За наслідками розгляду зазначеної Миколаївським окружним адміністративним судом 09 листопада 2021 року прийнято рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції визнав правомірною відмову відповідача у проведенні реєстрації дій внаслідок неподання ОСОБА_1 разом із своїми заявами від 28.07.2021 року усіх необхідних документів та відхилив доводи позивачки, зазначивши, що остання не отримувала ордеру чи іншого документу, який підтверджує право на проживання у житлі. При цьому, судом попередньої інстанції зауважено, що після смерті наймача житла (її чоловіка ОСОБА_2 ), ОСОБА_1 не зверталася до Виконавчого комітету Вознесенської міської ради стосовно отримання згоди на проживання у житлі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачкою подано апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, не повне з`ясування обставин, які мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Скаржниця у своїй апеляційній скарзі, звертає увагу апеляційного суду, що відмова відповідача у знятті з реєстрації місця проживання та у реєстрації місця проживання є незаконною, оскільки ОСОБА_1 подано інші документи, які підтверджують її право на проживанні в житлі. Позивачка наголошує, що у разі відсутності зазначених в пункті 18 Правил №207 документів, реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї.

ОСОБА_1 уважає, суд першої інстанції в оскаржуваному рішення помилково дійшов висновку, що рішення Виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 25.01.2021 року за №26 не є тим документом, на підставі якого законодавством України передбачено можливість зняти/зареєструвати місце проживання.

Крім цього, окружний адміністративний суд не звернув увагу на те, що позивачка не втратила право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_2 , оскільки постійно проживає у житлі з часу реєстрації шлюбу, як член сім`ї наймача приміщення, а відмова відповідача в реєстрації місця проживання пов`язана саме з фактом відсутності перелічених в пункті 18 Правил №207 конкретних документів без з`ясування можливості взяти до уваги документ, який підтверджує право ОСОБА_1 на проживання у житлі рішення Виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 25.01.2021 року за №26.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Зокрема, як установлено судом першої інстанції та з`ясовано апеляційним судом, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 . (а.с.7-8)

Згідно до відповіді начальника відділу земельних відносин та комунальної власності апарату виконавчого комітету Вознесенської міської ради на запит за №6734/01/05/07 від 02.09.2021 року, квартира АДРЕСА_3 є власністю Територіальної громади міста Вознесенська.(а.с.29)

На підставі рішення Виконавчого комітету міської Ради народних депутатів м. Вознесенська від 22.04.2011 року, Виконавчим комітетом видано ОСОБА_2 ордер № 228 серії КФ на житлове приміщення за адресою АДРЕСА_2 .(а.с.9)

15.08.2018 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 у Вознесенському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 11, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 15.08.2018 року.(а.с.11)

Рішенням Виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області від 15.01.2021 року № 26 ОСОБА_1 дозволено поселитися та зареєструватися у квартирі АДРЕСА_3 , наймачем якої є її чоловік - ОСОБА_2 .(а.с.12)

Дозвіл на проживання та реєстрацію у квартирі АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 не був реалізований.

У відповідності до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 25.05.2021 року, громадянин ОСОБА_2 помер.(а.с.10)

28.07.2021 року ОСОБА_1 звернулася до відділу ведення реєстру Територіальної громади міста Вознесенська управління надання адміністративних послуг апарату виконавчого комітету Вознесенської міської ради із заявою про зняття її з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с.5)

Окрім іншого, 28.07.2021 року позивачка звернулася із заявою про реєстрацію її місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .(а.с.6)

До заяви було додано паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , ордер на житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , виданий 26.04.2011 року ОСОБА_2 , копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 25.05.2021 року ОСОБА_2 , копію свідоцтва про шлюб укладений 15.08.2018 року, рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради №26 від 15.01.2021 року про дозвіл ОСОБА_1 на поселення та реєстрацію у житлі територіальної громади за адресою: АДРЕСА_2 , квитанцію про сплату адміністративного збору.

Однак, 28.07.2021 року з посиланням на приписи абз.1 п.11 постанови Кабінету Міністрів України №207 від 02.03.2016 року, ст. 65 Житлового Кодексу Української РСР, Відділ ведення реєстру Територіальної громади міста Вознесенська управління надання адміністративних послуг апарату виконавчого комітету Вознесенської міської ради відмовив у задоволенні вищевказаних заяв, посилаючись на відсутність згоди власника житла. (зворотній бік а.с.5-6)

Уважаючи вищезазначені дії відповідача протиправними, позивачка звернулася до суду з відповідними вимогами.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», який регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

Положеннями ст. 33 Конституції України визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-IV (далі - Закон № 1382-IV) передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які установлені законом.

Статтею 3 цього ж Закону установлено, що :

вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати;

місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово;

реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-IV для реєстрації особа або її законний представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг):

- письмову заяву;

- документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження;

- квитанцію про сплату адміністративного збору;

- документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації;

- військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Приписами статті 9-1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-IV визначено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо:

- особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію;

- у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними;

- для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку.

Рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови.

Колегія судів наголошує, що законодавством визначено чіткий перелік документів для реєстрації і підстав для відмови в ній, який є вичерпним.

При цьому, положеннями Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-IV заборонено вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів (ч. 8 ст. 6 Закону).

Механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також форми необхідних для цього документів установлено Правилами реєстрації місця проживання і Порядком передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Правила №207).

Положеннями пункту 11 Правил № 207 передбачено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо:

- особа не подала необхідних документів або інформації;

- у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними;

- звернулася особа, яка не досягла 14 років.

Перелік документів, необхідних для реєстрації місця проживання особи визначено в п.18 Правил № 207. Так, зокрема, для реєстрації місця проживання особа подає документи, що підтверджують право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї ( зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/ одного з батьків або законного представника/представників).

Відповідно із положеннями п.23 Правил № 207, працівник органу реєстрації в день звернення особи або її представника чи в день отримання документів від центру надання адміністративних послуг або представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, посадової особи виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку, органів державної реєстрації актів цивільного стану або даних від органу соціального захисту населення:

- приймає рішення про реєстрацію або про відмову у реєстрації місця проживання особи;

- вносить відомості про реєстрацію місця проживання у документ, до якого вносяться відомості про місце проживання;

- формує і вносить дані про реєстрацію місця проживання особи до реєстру територіальної громади відповідно до Порядку тощо.

Отже, для вирішення питання реєстрації місця проживання особи, функції суб`єкта владних повноважень обмежені виключно перевіркою відповідності наданого пакету документів тим вимогам, які визначені Законом від 11.12.2003 року № 1382-IV та Правилами №207. У випадку відповідності поданого пакету документів вимогам законодавства України, у відповідача виникає обов`язок здійснити реєстрацію, а у випадку невідповідності, відмовити у такій реєстрації.

Зі змісту оскаржуваних рішень слідує, в якості підстави для відмови у знятті ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання та у реєстрації місця проживання слугував той факт, що в порушення вимог пункту 18 Правил №207 позивачкою до заяви про реєстрацію місця проживання не надано письмову згоду власника житла.

При цьому, пунктом 11 Правил 207 передбачено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, зокрема, якщо особа не подала необхідних документів або інформації. Разом з тим, у разі відсутності зазначених у пункті 18 Правил № 207 документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї.

Втім, заявниця для реєстрації її місця проживання надала відповідачу, серед іншого, рішення Виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 25.01.2021 року за №26.

Указаним рішенням Виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 25.01.2021 року за №26 надано дозвіл ОСОБА_1 на поселення та реєстрацію у житлі територіальної громади за адресою АДРЕСА_2 , наймачем якої є її чоловік ОСОБА_2 .(а.с12)

На думку скаржниці, наявність у неї відповідного рішення Виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 25.01.2021 року за №26 дає їй право на реєстрацію місця проживання за адресою АДРЕСА_2 .

У розрізі наведеного суд апеляційної інстанції уважає за необхідне зазначити про таке. Підставою для відмови у реєстрації місця проживання стало не лише відсутність (неможливістю надання) згоди власника житла, а також неподання ОСОБА_1 документів, що підтверджують право на проживання в житлі.

З наявних матеріалів справи апеляційним судом з`ясовано, що квартира АДРЕСА_3 є власністю Територіальної громади міста Вознесенська.(а.с.29)

Як установлено судовою колегією, що згідно до рішення Вознесенської міської ради Миколаївської області від 22.04.2011 року за №124, ОСОБА_2 була надана квартира АДРЕСА_4 ), жилою площею 16,4 кв.м. (а.с.43)

На підставі вказаного рішення, ОСОБА_2 виданий ордер на житлове приміщення серії КФ № 228 від 26.04.2011 року.(а.с.9)

У відповідності до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 25.05.2021 року, громадянин ОСОБА_2 помер.(а.с.10)

Доказів того, що ОСОБА_1 проживала разом із своїм чоловіком, матеріали справи не містять, а позивачкою до суду не надано. Наявність укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шлюбного договору не свідчить про те, що скаржниця проживала разом із своїм чоловіком.

В силу приписів абз.1,2 ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 року за № 2947-III, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Крім того, слід зазначити, що згідно із вимогами ч.1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-IV громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

У свою чергу, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , а з заявою про реєстрацію її місця проживання за адресою АДРЕСА_2 , позивачка звернулась до відділу реєстрації місця проживання лише 28.07.2021 року.

Суд першої інстанції вважав, що в розумінні вимог ст. 6 Закону №1382-ІV та п.18 Правил №207 ордер є документом, що підтверджує право на проживання в житловому приміщенні, а тому для реєстрації місця проживання ОСОБА_1 необхідно отримати ордер на житлове приміщення за вказаною вище адресою.

Колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції не враховано приписи статті 58 Житлового кодексу України, якою передбачено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Отже, єдиною підставою для вселення у житлове приміщення є ордер, який видається виконавчим органом місцевої ради на підставі рішення про надання житлового приміщення у будинках громадського чи державного житлового фонду. Ордер на жиле приміщення є адміністративним актом, що видається виконавчим органом місцевого самоврядування до компетенції якого входить вирішення питань, пов`язаних з наданням житлових приміщень.

Разом з цим, положеннями ч.1,2 статті 61 Житлового кодексу України визначено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Колегія суддів апеляційного суду зауважує, що порядок реєстрації місця проживання у будинках державного і громадського житлового фонду відрізняється від порядку реєстрації особи в будинках приватного житлового фонду.

Аналіз наведених вище приписів чинного законодавства України, з урахуванням вимог Житлового кодексу України, дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою для прийняття рішення про реєстрацію місця проживання особи є надання нею документів, що підтверджують право на проживання в житлі. У даному випадку, реєстрація місця проживання фізичної особи здійснюється за наявності договору найму житлового приміщення.

При цьому, судова колегія звертає увагу, що необхідність подання такого документу прямо передбачена згаданими вище приписами ст. 6 Закону № 1382-IV та п.5 пункту 18 Порядку №207.

Отже, для цілей реєстрації місця проживання у квартирі за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 необхідно укласти з Вознесенською міською радою Миколаївської області договір найму житлового приміщення за указаною адресою.

Окрім того, рішення Виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 25.01.2021 року за №26 не є тим документом, що підтверджує право на вселення, проживання в житловому приміщенні та не є згодою власника житла, в розумінні вимог чинного законодавства України.

Ураховуючи, що квартира АДРЕСА_3 є власністю Територіальної громади міста Вознесенська, Відділ ведення реєстру Територіальної громади міста Вознесенська управління надання адміністративних послуг апарату Виконавчого комітету Вознесенської міської ради не мав законних підстав для вчинення дії, яка порушує норму Закону та унеможливлює виконання органами місцевого самоврядування вимог ОСОБА_1 щодо її реєстрації у житловому приміщенні, яке належить місцевій громаді.

Таким чином, зважаючи на те, що скаржниця жодним чином не спростовує у апеляційній скарзі позицію Відділу реєстрації місця проживання щодо неподання нею необхідних документів або інформації, згоди власника житла, матеріали справи також не містять доказів подання відповідачу визначених законодавством України документів або інформації, судова колегія дійшла до висновку, що рішення від 28.07.2021 про відмову ОСОБА_1 у реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_2 є правомірними та ґрунтується на нормах Закону та Порядку. Викладене виключає можливість їх скасування.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведений висновок суду. У ній також не зазначено інших міркувань, які б не були предметом перевірки суду першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення такого аргументу.

У свою чергу інші доводи апеляційної скарги скаржниці ґрунтуються на неправильному розумінні норм матеріального права та зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на викладене вище, колегія суддів уважає, що суд попередньої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, тому апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року у справі №400/6526/21 за позовом ОСОБА_1 до Відділу ведення реєстру Територіальної громади міста Вознесенська управління надання адміністративних послуг апарату Виконавчого комітету Вознесенської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач Димерлій О.О.
Судді Крусян А.В. Танасогло Т.М.