Справа № 420/14012/21
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2022-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/14012/21
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів: Стас Л. В., Шеметенко Л. П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо застосування грудня 2017 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базовий місяць) для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 12.12.2017 по 28.02.2018;

- зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 12.12.2017 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року в сумі 11265,08 грн. із одночасним відрахуванням 1, 5 % військового збору та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44;

- визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 15.11.2018, включно, із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4009,33 грн. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;

- зобов`язати нарахувати та виплатити щомісячну фіксовану індексацію за період з 01.03.2018 по 15.11.2018 включно в сумі 34079,27 грн. відповідно до абзаців 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 із одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

Також позивач просив зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач пояснив, що в період з 12.12.2017 по 15.11.2018йому ненараховувалась індексація грошового забезпечення, що є обмеженням його конституційних прав та порушенням статті 48 Конституції України на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї.

ВЧ НОМЕР_1 , отримавши його звернення у виплаті індексації грошового забезпечення, не надала відповідь та не здійснила відповідні виплати.

Також позивач вважає, що при нарахуванні індексації грошового забезпечення за період з 12.12.2017 по 28.02.2018 має бути застосований базовий місяць січень2008 року, оскільки підвищення посадових окладів військовослужбовців відбулось у січні 2008 року.

При цьому, позивач послався на листи директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 31.01.2018 №1725/з та від 16.11. 2020 №7159/з/ за якими, базовим місяцем для проведення індексації грошового забезпечення до 28.02.2018 є січень 2008 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги за період з 01.03.2018 по дату виключення зі списків особового складу, тобто по 15.11.2018, ОСОБА_1 заявив про відсутність нарахування щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення в розмірі 4009,33 грн.

Як пояснив позивач, сума 4009,33 грн., розрахована ним, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на березень2018 року (1762 грн.) помножена на величину приросту індексу споживчих цін (253,30%) та поділена на 100.

4463,15 грн. - 453,82 грн. (розмір підвищення доходу) дорівнює 4009,33 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року, ухваленого за правилами загального позовного провадження,позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Суд зобов`язав ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 12.12.2017 по 28.02.2018 включно.

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має безумовне право на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 12.12.2017 по 28.02.2018 включно, оскільки така індексація ВЧ НОМЕР_1 у спірний період не виплачувалась.

Водночас, суд першої інстанції вважав передчасними вимоги позивача щодо розрахунку та виплати індексації грошового забезпечення за період з 12.12.2017 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008 року. Такий висновок суд побудував на тому, що відповідач не здійснював нарахування та виплату індексації за вказаний період, а тому відсутні підстави вважати порушеним відповідне право позивача, на момент розгляду даної справи.

До того ж, суд першої інстанції вказав, що визначення базового місяця та суми нарахування індексації належить виключно до повноважень ВЧ НОМЕР_1 , які є дискреційними.

Суд першої інстанції також не вбачав підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , в частині нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 15.11.2018, позаяк лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103% було перевищено, при цьому, індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді 2018 року, а тому індексацію необхідно було проводити з грудня 2018 року.

Також, суд першої інстанції не вбачав підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, оскільки відсутні докази того, що таке рішення не буде виконано у добровільному порядку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, в частині відмови у визначенні базового місяця при нарахуванні та виплаті індексації (січень 2008 року), а також в частині відмови у виплаті щомісячної фіксованої індексації за період з 01.03.2018 по 15.11.2018, ОСОБА_1 його оскаржив.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції про передчасність вимог щодо встановлення базового місяця індексації грошового забезпечення січень 2008 року за період з 12.12.2017 по 28.02.2018, скаржник просить звернути увагу на довідку-розрахунок індексації, надану ВЧ НОМЕР_1 . У цій довідці відповідач чітко визначає базовий місяць індексації за період з 12.12.2017 по 28.02.2018 грудень 2017 року.

Отже, скаржник наполягає на тому, що сторони висловили протилежні позиції, що є очевидним свідченням існування спору щодо визначення базового місяця для нарахування та виплати індексації.

Вважаючи, що має право на отримання щомісячної фіксованої індексації за період з 01.03.2018 по 15.11.2018, скаржник керується вимогами абзаців 4, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, якою затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення та визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення.

Апелянт пояснює, що оскільки з 01.03.2018 його грошовий дохід не збільшився, за змістом наведених норм, він набуває право на щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 15.11.2018.

Військова частина НОМЕР_1 правом подання відзиву на апеляцію не скористалась.

Ураховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про її розгляд за їх участю, суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 (а.с.26).

З 12.12.2017 по 15.11.2018 позивач проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , що підтверджено витягом із послужного списку (а.с.20-21).

14.04. 2021 позивач звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 зі заявою про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 12.12.2017 по 28.02.2018, а також здійснити доплату індексації грошового забезпечення (враховуючи фіксовану суму індексації за березень 2018 року) за період з 01.03.2018 по 15.11.2018.

Відповідь на дану заяву позивача ВЧ НОМЕР_1 не надала, проте довідка про нараховане грошове забезпечення та довідка-розрахунок індексації грошового забезпечення за спірний період (а.с.58-59) була надана до суду першої інстанції.

У цій довідці було визначено, що з грудня 2017 року по лютий 2018 року базовий місяць для розрахунку індексації грошового забезпечення є грудень 2017 року.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляції, з огляду на таке.

26 січня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалив постанову у справі №400/1118/21, де висловив свою правову позицію щодо правильності визначення базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошового забезпечення військовослужбовців за період з 27.07.2017 по 28.02.2018.

Наведене рішення стало підставою для зміни колегією суддів апеляційного суду раніше висловленої позиції, що визначення базового місяця для нарахування військовослужбовцю індексації за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 є передчасним, адже відповідна індексація не нараховувалася, а тому суб`єкт владних повноважень має в межах цих правовідносин певну дискрецію.

Повертаючись до змісту рішення Верховного Суду у справі №400/1118/21, колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції вирішуючи подібні правовідносини відмовив позивачу у встановленні базового місяця для нарахування індексації січень 2008 рік, зазначивши, що це передчасно і обов`язок здійснювати нарахування індексації покладено на відповідача.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи це рішення скасував його в частині відмови у встановленні базового місяця та вирішив, що за спірний період індексація повинна нараховуватися з використанням базового місяця березень 2015 року.

Верховний Суд змінив постанову суду апеляційної інстанції та зобов`язав нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 27.07. 2017 по 28.02.2018 включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 року (базовий місяць).

Висновками для прийняття такого рішення слугувало наступне.

З аналізу положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII) та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 (далі - Закон №1282-ХІІ) убачається, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці.

Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.

Крім цього, згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18, від 7 серпня 2019 року у справі №825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі №620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.

Стосовно дискреційних повноважень, Верховний Суд зазначив, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова може.

Повноваження ж державних органів щодо визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними, оскільки законодавцем установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого в розмірі 103 відсотки.

Відповідно до положень пунктів 2, 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.03.2003 №1078 (далі - Порядок № 1078) для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.

Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.

Згідно з пунктом 10-2 Порядку №1078 для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу.

Як відзначив Верховний Суд, аналіз наведених норм законодавства України, дає підстави дійти висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Досліджуючи обставини, в якому місяці відбулося підвищення грошового забезпечення військовослужбовці, суд касаційної інстанції звернувся до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою було затверджено підвищені схеми посадових окладів військовослужбовців.

Відповідно до пункту 13 указаної Постанови, вона набрала чинності з 01 січня 2008 року.

З січня 2008 року по 28 лютого 2018 року посадовий оклад позивача не змінювався.

Наведена постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме: до 01 березня 2018 року.

З викладеного суд касаційної інстанції дійшов висновку, що, відповідно до положень Порядку №1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 27.07.2017 по 28.02.2018.

За таких умов, доводи скаржника, що січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації його грошового забезпечення за період з 12.12.2017 по 28.02. 2018 є правомірними та обґрунтованими, а висновок суду першої інстанції про передчасність заявлених вимог, не відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у справі №400/1118/21.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині нарахування та виплати щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 15.11.2018 року.

До такого висновку колегія суддів дійшла враховуючи таке.

01.03.2018 набрала чинності постанова Кабміну України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців.

Тобто, для оскаржуваного періоду з 01.03.2018 по 15.11.2018 індекс споживчих цін за 1 або 100 слід прийняти в березні 2018 року.

Статтею 4 Закону №1282-XII передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (частина перша статті 4 із змінами, внесеними згідно із Законом №911-VIII від 24.12.2015, який набрав чинності 01.01.2016).

Згідно офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України індекс споживчих цін (індекс інфляції) в квітні 2018 року становив 100,8%, в травні 2018 року 100,0%, в червні 2018 року 100,0%, в липні 2018 року 99,3%, в серпні 2018 року 100,0%, в вересні 2018 року 101,9%, в жовтні 2018 року 101,7%.

Отже, лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103% (100,8% * 100,0% * 100,0% * 99,3% * 100,0% * 101,9% * 101,7% * 100) перевищено. При цьому оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді 2018 року, то індексацію необхідно проводити з грудня 2018 року (п.1-1 Порядку №1078).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що грошове забезпечення ОСОБА_1 у період з 01.03.2018 по 15.11.2018 індексації не підлягало, адже, останній неправильно тлумачить абзац 4,6 пункту 5 Порядку №1078.

За таких умов, висновок суду першої інстанції, що право позивача на отримання індексації грошового забезпечення в період з 01.03.2018 по 15.11.2018 не є порушеним, є цілком обґрунтованим, а тому захисту не підлягає.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду, а тому наявні підстави для її часткового задоволення, скасування судового рішення в частині відмови у встановленні базового місяця січень 2008 року при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення за період з 12.12.2017 по 28.02.2018 та прийняття нового рішення у цій частині про задоволення позову.

Відповідно до приписів статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково є неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права у межах спірних правовідносин є неправильне тлумачення закону.

Перерозподіл судових витрат, відповідно вимог ст.139 КАС України, не передбачений, оскільки особа, на користь якої винесено рішення звільнена від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 308, 311, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року в частині відмови ОСОБА_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 12.12.2017 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця для розрахунку індексації січень 2008 року скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код за ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) індексацію грошового забезпечення за період з 12.12.2017 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 21.04.2022.