Справа № 160/20274/21
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Петриківської селищної ради Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Петриківської селищної ради Дніпропетровської області в якій просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року прийнято до свого провадження вказану справу та ухвалено здійснювати розгляд адміністративної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у порядку визначеному ст.287 КАС України.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За правилами частини 6 статті 120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Першим днем для прийняття рішення по даній справі є 01.01.2022 припадає на святкові та вихідні дні, а також перебування судді у відпустці, у зв`язку з чим, дане рішення прийнято першим робочим днем - 10.01.2022р.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено, що 01 лютого 2021 року ОСОБА_2 звернулась до Петриківської селищної ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку орієнтованою площею 0,25 га, яка розташована в АДРЕСА_1 (вх. №164, копія якого наявна в матеріалах справи).
Також, 01 лютого 2021 року, ОСОБА_1 звернулась до Петриківської селищної ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку орієнтованою площею 0,25 га, яка розташована в АДРЕСА_1 (вх. №165, копія якого наявна в матеріалах справи).
12 березня 2021 року Петриківська селищна рада восьмого скликання на п`ятій сесії прийняла рішення №114-5/УІІІ, в якому зазначила про те, що розглянувши заяви громадян про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, відповідно до положень статей 12, 118, 121,186-1 Земельного Кодексу України, керуючись статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ураховуючи висновки та пропозиції постійної комісії селищної ради з питань земельних відносин, охорони навколишнього середовища, будівництва та благоустрою, селищна рада вирішила:
Надати громадянам дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, із них: (02.01.) для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки); (01.03) для ведення особистого селянського господарства; (01.02) для ведення фермерського господарства; (02.05) для будівництва індивідуальних гаражів; які знаходяться в межах та за межами населених пунктів: АДРЕСА_2 згідно з додатком (пункт 1 рішення).
Зобов`язати громадян: замовити виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у суб`єктів, що є виконавцями робіт із землеустрою; погодити проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; подати до селищної ради на затвердження проекти землеустрою після державної реєстрації земельних ділянок; використовувати земельні ділянки після встановлення меж в натурі (на місцевості) та одержання документу, що посвідчує право на земельну ділянку (пункт 2 рішення).
У додатку до рішення №114-5/УІІІ від 12.03.2021р. у пункті 9 вказано прізвище, ім`я, по-батькові - ОСОБА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_3 ; місце знаходження земельної ділянки: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка (02.01.) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - 0,25 га.
Вказана земельна ділянка відповідала за своїм цільовим призначенням, місцем розташування та інше містобудівній документації «Плану зонування території (зонінг) с. Єлизаветівка, Петриківського району, Дніпропетровської області » розроблену Дніпропетровською філією Державного підприємства «ДНД ПВІ «НДІпроектреконструкція», яка була затверджена рішенням Петриківської селищної ради від 21 липня 2020 року №1984-72/УІІ.
Петриківською селищною радою прийнято рішення від 10.09.2021р. №268-8/УІІІ, згідно якого позивачу було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки (пункт 6 додаток 2 до рішення). Підставою зазначено те, що «наявний земельний спір з ОСОБА_2 , яка також отримала дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення відповідної земельної ділянки, згідно рішення селищної ради №114-5/УІІІ від 12.03.2021р.».
При вирішенні спору суд виходить із того, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності.
Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.
Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
Частиною 6 статті 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).
У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Положеннями ч.7 ст.118 ЗК України, встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
Відповідно до ч.8 ст.118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.
Частиною 9 статті 118 ЗК України врегульовано, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Згідно з ч.10 ст.118 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
Приписами ч.10 ст.118 ЗК України закріплено, що у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.
Відповідно до статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Частинами 1-3 статті 123 Земельного кодексу України передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).
Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Частиною 6 статті 186 ЗК України визначено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Положеннями ч.18 ст.186 ЗК України встановлено, що кожен орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, інший суб`єкт, визначений цією статтею, розглядає та погоджує документацію із землеустрою самостійно та незалежно від погодження документації із землеустрою іншими органами.
Згідно з ч.12 ст.186 ЗК України погодження документації із землеустрою здійснюється за місцем розташування земель (земельних ділянок) територіальними органами центральних органів виконавчої влади, утвореними у районі, місті обласного, республіканського значення (Автономної Республіки Крим), містах Києві та Севастополі, або міжрегіональним територіальним органом, у разі якщо повноваження його поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць.
Статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Згідно з пунктом 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.
Частинами 1, 5 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.
Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.
Частинами 1, 4 статті 47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.
Конституційний Суд України у рішенні від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 ЗК України, пункту 1 частини першої статті 17 КАС України, зокрема, вирішив, що положення пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 ЗК України у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб`єкти владних повноважень.
Петриківська селищна рада є органом місцевого самоврядування, яка наділена повноваженнями щодо передачі земельних ділянок комунальної власності у власність, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України.
Судом встановлено, що до 01.02.2021р. до відповідача звернулась гр. ОСОБА_2 з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку орієнтованою площею 0,25 га, яка розташована в АДРЕСА_1 (вх. №164), після якої звернулась і гр. ОСОБА_1 з відповідним клопотанням на туж саму земельну ділянку (вх. №165).
Відповідні клопотання розглянуто на сесії Петриківської селищної ради 12 березня 2021 року та, враховуючи відсутність підстав у відмові передбачених частиною 7 ст. 118 Земельного кодексу України, вирішено надати дозвіл на розробку проектів землеустрою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Суміжною земельною ділянок до земельної ділянки, на яку надано дозвіл громадянкам на розроблення проекту землеустрою, є земельна ділянка гр. ОСОБА_1 .
Суд зазначає, що першою з розробленою документацією із землеустрою до комісії з розгляду земельних спорів селищної ради звернулась ОСОБА_2 , яка повідомила про наявний земельний спір, який полягав у відмові гр. ОСОБА_1 у підписі меж, ОСОБА_1 , як суміжним землекористувачем.
Враховуючи розроблену документацію із землеустрою, вирішено підписати акт встановлення меж документації із землеустрою, розробленої ТОВ «Геоленд 2001» на замовлення ОСОБА_2 , без підпису суміжних землекористувачів, що підтверджується рішенням Виконавчого комітету №95 від 25.06.2021 року, копія якого наявне в матеріалах справи.
10 вересня 2021 року розглянуто відповідне клопотання та відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки (пункт 6 додаток 2 до рішення). Підставою зазначено те, що «наявний земельний спір з ОСОБА_2 , яка також отримала дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення відповідної земельної ділянки, згідно рішення селищної ради №114-5/УІІІ від 12.03.2021р.».
Суд зазначає, що надання дозволу територіальним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин на розробку проекту землеустрою двом окремим громадянам щодо однієї і тієї ж земельної ділянки, є таким, що суперечить вимогам землеустрою, та сприяє позбавлення одного з них можливості завершити розпочату ним відповідно до вимог чинного законодавства процедуру отримання у власність земельної ділянки.
Зазначена позиція викладена у рішенні Верховного Суду України по справі №617/763/15-ц від 09.12.2020 року.
Суд приходить до висновку, що враховуючи те, що ОСОБА_2 першою звернулась до селищної ради з проханням погодження меж земельної ділянки, яка відводиться, є її законне право на отримання безоплатно у власності відповідної ділянки, а затвердження та передача у власність земельної ділянки ОСОБА_1 позбавить ОСОБА_2 завершити розпочату нею відповідно до вимог чинного законодавства процедуру щодо отримання у власність земельної ділянки.
Отже, відповідач не мав правових підстав для задоволення клопотання позивача про надання згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та вірно відмовив у задоволенні клопотання позивача у т.ч. з підстави, що наявний земельний спір з ОСОБА_2 , яка також отримала дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення відповідної земельної ділянки, згідно рішення селищної ради №114-5/УІІІ від 12.03.2021р.
Судом відхиляються посилання позивача на те, що оскаржувані рішення порушують законні сподівання на отримання земельної ділянки у власність, оскільки згідно правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 11.10.2016 № 21-1625а16, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає в подальшому обов`язкового позитивного рішення про надання її у користування (оренду).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.11.2018 року по справі № 826/5735/16 також вказує на те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного вирішення питання про надання її у власність, а тому не створює правових наслідків, крім тих, що пов`язані з неправомірністю прийняття рішення органом місцевого самоврядування.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі №380/624/16ц Верховний Суд вказав, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не є правовстановлюючим документом. Відтак, правовідносини, пов`язані з прийняттям та реалізацією такого рішення, не підпадають під визначення приватноправових, оскільки не породжують особистих немайнових та майнових прав та зобов`язань осіб.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що пункт 6 додатку 2 до рішення Петриківської селищної ради від 10.09.2021р. №268-8/УІІІ, яким відмовлено позивачці у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, прийнято у відповідності до норм Земельного кодексу України, є правомірним, у зв`язку з чим відсутні підстави для його скасування.
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході судового розгляду довів обґрунтованість своїх висновків і правомірність прийнятих на їх підставі рішень.
З огляду на сукупність викладених обставин, з урахуванням вимог чинного законодавства, суд доходить висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскаржуване рішення прийнято з дотриманням вимог частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова