Справа № 140/667/22
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2022-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2022 року ЛуцькСправа № 140/667/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньфур» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Волиньфур» (ТзОВ «Волиньфур», позивач, товариство) звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області, відповідач, податковий орган, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування розпорядження ГУ ДПС у Волинській області від 11 травня 2021 року №440/03-20-09-03-15.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТзОВ «Волиньфур» 07 травня 2019 року було зареєстроване як юридична особа, номер запису: 0000765, є суб`єктом господарювання та здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 01.49 - розведення інших тварин (основний): 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 46.23 - оптова торгівля живими тваринами; 10.91 - виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах.

З огляду на необхідність обслуговування звіроферми за адресою: Волинська область, село Підгірне, вулиця Польова, будинок 1, товариство користується відповідними транспортними засобами (трактором), генераторами, погрузчиками кормів для тварин, прибиральними машинами, обладнанням для нагріву води, тощо, а тому є необхідність у їх заправленні дизельним паливом.

ГУ ДПС у Волинській області 05 березня 2020 року видано позивачу ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) реєстраційний номер 2000497 з терміном дії з 22 березня 2020 року по 22 березня 2025 року, загальна місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального (літри): 3000 л, за користування якою у 2020 році згідно із платіжним дорученням від 26 лютого 2020 року №201 позивач сплатив 780,00 грн.

В квітні 2021 року на адресу ТзОВ «Волиньфур» надійшло розпорядження ГУ ДПС у Волинській області про призупинення ліцензії на право зберігання пального від 23 березня 2021 року №254/03-20-09-03-17 на підставі якого товариство сплатило річну плату за ліцензію на право зберігання пального у розмірі 780,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2767.

На підставі наказу ГУ ДПС у Волинській області від 07 грудня 2021 року №3600 про проведення фактичної перевірки ТзОВ «Волиньфур» з питання місця зберігання пального податковим органом 09 грудня 2021 року проведено фактичну перевірку позивача, результати якої оформлені актом від 09 грудня 2021 року про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах та пальним.

Ознайомившись із вказаним актом позивач дізнався, що розпорядженням ГУ ДПС у Волинській області від 11 травня 2021 року №440/03-20-09-03-15 було анульовано ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) від 05 березня 2020 року.

Наголошує, що визначені статтею 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР), заходи щодо зупинення дії ліцензії на право зберігання пального можуть бути застосовані контролюючим органом до суб`єкта господарювання лише у випадку несвоєчасної сплати ним чергового річного платежу за ліцензію, а заходи щодо анулювання дії такої ліцензії - у випадку несплати ним річної плати за ліцензію протягом 30 календарних днів від моменту призупинення дії ліцензії.

Зважаючи на це, жодних законних підстав для прийняття розпорядження від 11 травня 2021 року №440/03-20-09-03-15 про анулювання ліцензії на право зберігання палива ТзОВ «Волиньфур» не було, а дія останньої була поновлена з моменту зарахування відповідного чергового платежу 19 квітня 2021 року (платіжне доручення від 18 квітня 2021 року №2767).

При цьому, під несплатою річної плати за ліцензію слід розуміти бездіяльність суб`єкта господарювання, яка полягає у не здійсненні ним своєчасного та в повному обсязі перерахування коштів на відповідний бюджетний рахунок, призначений для вказаного платежу.

Тобто, ТзОВ «Волиньфур» такої бездіяльності допущено не було, оскільки сплата річної плати за ліцензію здійснена ним 18 квітня 2021 року та не перевищила 30 денного терміну визначеного Законом з моменту отримання розпорядження ГУ ДПС у Волинській області про призупинення ліцензії на право зберігання пального від 23 березня 2021 року №254/03-20-09-03-17.

Таким чином, оскільки дія ліцензії ТзОВ «Волиньфур» на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) від 05 березня 2020 року поновлена з 19 квітня 2021 року в силу прямих приписів Закону на підставі зарахування платежу за ліцензію до бюджету, товариство в подальшому правомірно придбавало пальне для власних господарських потреб.

Додатково зазначає, що податковим органом двічі до цієї фактичної перевірки здійснювалися документальні позапланові виїзні перевірки ТзОВ «Волиньфур» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за травень, червень 2021 року від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, що підтверджують акти від 18 серпня 2021 року №6654/07-03/42986558 та від 16 вересня 2021 року №571/07-03/42986558 та під час проведення цих податкових перевірок перевірялась в тому числі й ліцензія на право зберігання палива, виникало питання щодо його поставки, об`ємів та відшкодування податку на додану вартість. Жодних порушень в цій частині не виявлено та жодних даних чи інформації про анулювання ліцензії на зберігання пального станом на 16 вересня 2021 року у актах податкової перевірки не зазначалось.

З наведених підстав суб`єкт господарювання уважає розпорядження ГУ ДПС у Волинській області від 11 травня 2021 року №440/03-20-09-03-15 протиправним та таким, що підлягає до скасування з огляду на що просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву від 10 лютого 2022 року №494/03-20-20 представник ГУ ДПС у Волинській області позовних вимог не визнав, мотивуючи тим, що розпорядженням ГУ ДПС у Волинській області від 23 березня 2021 року №254/03-20-09-03-17 призупинено ліцензію на право зберігання пального. Вказане розпорядження направлено на адресу ТОВ «Волиньфур» та відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення вручено 07 квітня 2021 року.

В подальшому, відповідачем прийнято розпорядження про анулювання ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) від 11 травня 2021 року №440/03-20-09-03-15, яке направлено позивачу 12 травня 2021 року поштовим відправленням №680. Як вбачається з відповіді AT «Укрпошта» на запит заступника начальника ГУ ДПС у Волинській області (від 29 листопада 2021 року №27382/6), рекомендований лист №680 був вручений особисто адресату 19 травня 2021 року.

Вказує, що відповідно до статті 15 Закону України №481/95-ВР, після видачі/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального податковий орган вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/анулювання відповідної ліцензії.

Ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного розпорядження на підставі несплати чергового платежу за ліцензію.

З урахуванням зазначеного представник відповідача просить в задоволенні адміністративного позову відмовити (арк. спр. 32-34).

На адресу суду 21 лютого 2022 року надійшла відповідь на відзив, в якій позивач додатково звертає увагу, що до позовної заяви додавались дані електронного кабінету ТзОВ «Волиньфур» щодо проведення оплат та їх зарахування ДПС України в сумі по 780,00 грн у 2020 та 2021 роках за ліцензію на право зберігання пального. В той же час, дані про надсилання відповідачем на адресу позивача розпорядження від 11 травня 2021 року №440/03-20-09-03-15 про анулювання ліцензії у електронному кабінеті товариства відсутні (арк. спр. 44-49).

Інших заяв по суті справи, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до суду не надходило.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року відкрито провадження в даній адміністративній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами (арк. спр. 28).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2022 року позовну заяву ТзОВ «Волиньфур» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування розпорядження було залишено без руху на підставі частини тринадцятої статті 171 КАС України (арк. спр. 69).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2022 року ТзОВ «Волиньфур» поновлено строк звернення до суду із позовом до ГУ ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування розпорядження та продовжено розгляд даної справи.

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ТзОВ «Волиньфур» зареєстроване як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 07 травня 2019 року, номер запису: 0000765, видами діяльності якого є: 01.49 - розведення інших тварин; 10.91 -виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах; 46.23 - оптова торгівля живими тваринами; 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля (арк. спр. 9).

ГУ ДПС у Волинській області 05 березня 2020 року видало позивачу ліцензію серії АС на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) реєстраційний номер 2000497, з терміном дії з 22 березня 2020 року по 22 березня 2025 року на адресу місця зберігання: Волинська область, село Підгірне, вулиця Польова, будинок 1, загальна місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального (літри): 3000 л (арк. спр. 10).

Згідно із платіжним дорученням від 26 лютого 2020 року №201 ТзОВ «Волиньфур» сплатило за ліцензію на право зберігання пального у розмірі 780,00 грн (арк. спр. 11).

Розпорядженням ГУ ДПС у Волинській області про призупинення ліцензії на право зберігання пального від 23 березня 2021 року №254/03-20-09-03-17 відповідно до вимог статті 15 Закону №481/95-ВР на підставі наказу від 23 березня 2021 року №966 за несвоєчасну сплату чергового платежу за ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки ліцензію ТзОВ «Волиньфур» на право зберігання пального реєстраційний номер 2000497 було призупинено (арк. спр. 14, 40).

Згідно із платіжним дорученням від 18 квітня 2021 року №2767 товариство сплатило 780,00 грн річної плати за ліцензію на право зберігання пального (арк. спр. 15).

Відповідно до вимог статті 15 Закону №481/95-ВР на підставі розпорядження ГУ ДПС у Волинській області від 11 травня 2021 року №440/03-20-09-03-15 у зв`язку з несплатою чергового платежу за ліцензію протягом 30 днів від моменту призупинення ліцензії на праве зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислово промислової переробки) дію ліцензії ТзОВ «Волиньфур» на право зберігання реєстраційний номер 2000497 було анульовано (арк. спр. 20, 38).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням податкового органу, товариство звернулося до суду за захистом порушених прав з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон №481/95-ВР.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків та зборів» від 23 листопада 2018 року №2628 - VIII внесені зміни до Закону №481/95-ВР, зокрема запроваджено ліцензування видів господарської діяльності з виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, зазначені зміни вступили в силу з 01 липня 2019 року.

Відповідно до статті 1 Закону №481/95-ВР ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; анулювання ліцензії - це позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії.

Порядок роздрібної торгівлі пальним встановлено статтею 15 Закону № 481/95-ВР.

Відповідно до статті 15 Закону №481/95-ВР (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Ліцензії на всі види діяльності, передбачені цією статтею, видаються за умови обов`язкової реєстрації об`єкта оподаткування відповідно до вимог пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України.

Встановлено річну плату за ліцензії на право зберігання пального у розмірі 780,00 гривень.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Плата за ліцензії справляється органом, що видає ліцензії, у розмірах, встановлених цим Законом, і зараховується до місцевих бюджетів.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

З аналізу зазначених норм права убачається, що суб`єкт господарювання, який має намір здійснювати діяльність пов`язану з торгівлею пальним, зобов`язаний звернутися до відповідного органу із заявою про отримання ліцензії та надати документи згідно переліку, встановленому Законом №481/95 ВР.

Як установлено судом, ГУ ДПС у Волинській області 05 березня 2020 року видано позивачу ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) реєстраційний номер 2000497 з терміном дії з 22 березня 2020 року по 22 березня 2025 року, загальна місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального (літри): 3000 л, за користування якою у 2020 році згідно із платіжним дорученням від 26 лютого 2020 року №201 позивач сплатив 780,00 грн.

Нормами статті 15 Закону №481/95-ВР визначено, що після видачі/призупинення/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/призупинення/анулювання відповідної ліцензії.

Дія ліцензії призупиняється у разі несвоєчасної сплати чергового платежу за ліцензію на підставі письмового розпорядження органу, який видав ліцензію, на термін до сплати заборгованості.

Дія ліцензії вважається призупиненою з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) відповідного письмового розпорядження органу, який видав ліцензію, а її дія поновлюється з моменту зарахування відповідного чергового платежу за ліцензію до бюджету.

Судом установлено, що розпорядженням ГУ ДПС у Волинській області про призупинення ліцензії на право зберігання пального від 23 березня 2021 року №254/03-20-09-03-17 відповідно до вимог статті 15 Закону №481/95-ВР на підставі наказу від 23 березня 2021 року №966 за несвоєчасну сплату чергового платежу за ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки ліцензію ТзОВ «Волиньфур» на право зберігання пального реєстраційний номер 2000497 було призупинено (арк. спр. 14, 40).

Вказане розпорядження позивач отримав 07 квітня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення і не заперечується сторонами (арк. спр. 37).

Згідно із статтею 15 Закону №481/95-ВР ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження на підставі, у тому числі у разі несплати чергового платежу за ліцензію протягом 30 календарних днів від моменту призупинення ліцензії.

Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) письмового розпорядження про її анулювання.

При цьому, положеннями статті 15 цього ж Закону, встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких уповноважений орган приймає рішення про анулювання раніше виданої ліцензії на торгівлю пальним.

З аналізу викладених норм, можна дійти висновку, що сплата щорічної плати за ліцензію є обов`язком суб`єкта господарювання, який отримав таку ліцензію на право зберігання пального. При цьому, наслідком несвоєчасної сплати суб`єктом господарювання річної плати за ліцензію на право оптової торгівлі пальним є призупинення дії такої ліцензії. Тоді як наслідком несплати суб`єктом господарювання річної плати за ліцензію на право оптової торгівлі пальним протягом 30 календарних днів від моменту призупинення ліцензії є анулювання такої ліцензії.

Як убачається з матеріалів справи як на підставу для прийняття оскаржуваного розпорядження ГУ ДПС у Волинській області від 11 травня 2021 року №440/03-20-09-03-15 про анулювання ліцензії на право зберігання пального відповідач посилався на положення статті 15 Закону №481/95 ВР, а саме - несплата чергового платежу за ліцензію протягом 30 днів від моменту призупинення ліцензії на праве зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислово промислової переробки дію ліцензії ТзОВ «Волиньфур» на право зберігання.

Разом з тим, як установлено судом згідно із платіжним дорученням від 18 квітня 2021 року №2767 ТзОВ «Волиньфур» сплатило 780,00 грн річної плати за ліцензію на право зберігання пального та були відображені у Кабінеті платника податків позивача (арк. спр. 15-16).

Таким чином, оскільки ліцензію ТзОВ «Волиньфур» на право зберігання пального реєстраційний номер 2000497 було призупинено на підставі розпорядження ГУ ДПС у Волинській області від 23 березня 2021 року, таким чином оплата чергового платежу за ліцензію здійснена позивачем протягом 30 календарних днів від моменту призупинення ліцензії.

Суд зауважує, що представник відповідача у поданому відзиві на позовну заяву не заперечує вказаних обставин, у тому числі факту внесення ТзОВ «Волиньфур» грошових коштів за ліцензію на право зберігання пального до спливу 30 денного терміну з моменту призупинення ліцензії та жодним чином не спростовує відповідні доводи позивача.

Окремо суд зауважує, що постановою Рожищенського районного суду Волинської області від 02 березня 2022 року у справі №167/100/21 провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164 КУпАП було закрито за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вказаним рішенням було встановлено, що дія ліцензії ТзОВ « Волиньфур» на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) від 05 березня 2020 року поновлена з 19 квітня 2021 року в силу прямих приписів Закону, на підставі зарахування платежу за ліцензію до бюджету, а також ураховуючи вимоги частини другої статті 19 Конституції України, як норми прямої дії (арк. спр. 31-63).

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина друга статті 2 КАС України).

Відповідно до частини першої-другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд уважає, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень належними, достатніми та допустимими доказами не в повній мірі спростовано доводи адміністративного позову та не доведено правомірності прийнятого розпорядження Головного управління ДПС у Волинській області від 11 травня 2021 року №440/03-20-09-03-15 про анулювання ліцензії на право зберігання пального.

Ураховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що оскаржуване позивачем розпорядження про анулювання ліцензії на роздрібну торгівлю пальним прийняте відповідачем з порушенням вимог Закону №481/95 ВР, є протиправним та підлягає до скасування.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 копійок), який сплачений відповідно до платіжного доручення від 17 січня 2022 року №1300 (арк. спр. 8) та зарахований до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджується відповідною випискою (арк. спр. 27).

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 257, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньфур» (45144, Волинська область, село Підгірне, вулиця Польова, будинок 1, ідентифікаційний код юридичної особи 42986558) до Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, майдан Київський, 4, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 44106679) про визнання протиправним та скасування розпорядження задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Волинській області від 11 травня 2021 року №440/03-20-09-03-15 про анулювання ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки).

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньфур» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судовий збір в сумі 2481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 15 квітня 2022 року.