Справа № 460/2984/20
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2022-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
20 квітня 2022 року м. Рівне №460/2984/20
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Д.Є. Махаринця, розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень на виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій,
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02.06.2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинення певних дій - задоволено повністю. Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 23.03.2020 №80/03.15-24 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугою років. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 з 13.12.2019 пенсію за вислугу років відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ (в первинній редакції, з врахуванням Рішення Конституційного Суду № 7-р(ІІ)/2019 від 13.12.2019), виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Прокуратури Рівненської області від 20.03.2020 №18-222 без обмеження її граничного розміру, з урахуванням раніше проведених виплат. Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2021 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задоволено частково. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі № 460/2984/20 скасовано та прийнято постанову, якою позов задовольнити частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 23.03.2020 №80/03.15-24 про відмову у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з 13 грудня 2019 року здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII на підставі довідки прокуратури Рівненської області від 20.03.2020 №18-222, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

23 березня 2021 року видано виконавчий лист.

Позивач подав до суду заяву у порядку статті 383 КАС України, у якій просить суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо виконання судового рішення та постановити окрему ухвалу.

Відповідно до частини п`ятої статті 383 КАС України у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

Ухвалою суду заяву призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

12 квітня 2022 року відповідач подав пояснення на заяву ОСОБА_1 та зазначив, що на виконання судового рішення 04.02.2020 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області проведено перерахунок пенсії. Однак, відповідно до положень статті 86 Закону України «Про прокуратуру» пенсія прокурорам призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної заробітної плати.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених в основу заяви, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Як зазначено у частині четвертій статті 383 КАС України, заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Згідно з частиною п`ятою статті 383 КАС України у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу (ч. 6 ст. 383 КАС України).

З системного аналізу вищезазначених норм права випливає, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається за можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Відтак, суд має з`ясувати, чи були оскаржувані дії пов`язані з виконанням судового рішення (продовжуючим правопорушенням), чи є самостійним предметом спору (новим правопорушенням).

Такий висновок суду узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 27.11.2018 №520/11829/17 (№К/9901/51263/18) (п.34).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02.06.2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинення певних дій - задоволено повністю. Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 23.03.2020 №80/03.15-24 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугою років. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 з 13.12.2019 пенсію за вислугу років відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ (в первинній редакції, з врахуванням Рішення Конституційного Суду № 7-р(ІІ)/2019 від 13.12.2019), виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Прокуратури Рівненської області від 20.03.2020 №18-222 без обмеження її граничного розміру, з урахуванням раніше проведених виплат. Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2021 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задоволено частково. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі № 460/2984/20 скасовано та прийнято постанову, якою позов задовольнити частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 23.03.2020 №80/03.15-24 про відмову у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з 13 грудня 2019 року здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII на підставі довідки прокуратури Рівненської області від 20.03.2020 №18-222, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, судове рішення відповідачем взагалі не було виконано, тобто не був проведений перерахунок та виплата належної пенсії на підставі вказаної довідки.

Суд зазначає, що відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частинами другою, четвертою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно з статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У справі «Савіцький проти України» Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) у рішенні від 26.07.2012 зазначив, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (див. рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), в. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (див. рішення у справі ««Immobiliare Saffi» проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції (див. рішення у справі «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia), заява № 59498/00, ECHR 2002-III). Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції (див., серед багатьох інших джерел, рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Козачек проти України» (Kozachek v. Ukraine), заява № 29508/04). Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню (див. рішення у справах «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), заява № 29439/02, від 26 квітня 2005 року, та «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), заява № 1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Порушене право особи-позивача було відновлене рішенням суду шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з 13 грудня 2019 року здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII на підставі довідки прокуратури Рівненської області від 20.03.2020 №18-222, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

Таким чином, вказаним судовим рішенням встановлено спосіб його виконання.

Проте, як зазначає відповідач, пенсія позивачу не підлягає виплаті і перерахунку відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

У своїх поясненнях відповідач вказує, що на момент перерахунку діють наступні норми чинного законодавства.

Відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» максимальною величиною бази нарахування єдиного внеску є максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює двадцяти п`яти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок.

То ж для перерахунку пенсії з 13.12.2019 застосовано максимальну величину бази нарахування єдиного внеску за грудень 2017 року в розмірі 44050 грн.

При цьому, як на підставу для перегляду розміру пенсії позивача, відповідач посилається на норми статті 86 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якої встановлено, що прокурорам пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії (частина друга вказаної статті).

Однак, суд зауважує, що статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» врегульований порядок призначення пенсії працівникам прокуратури, а не її перерахунку, відтак застосування її положень для перегляду розміру пенсії позивача є необґрунтованим.

Такою позицією відповідач фактично заперечує факт встановлених судом обставин у справі та законність судового рішення.

Так, постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 24.11.2015 у справі №569/15699/15-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Рівне про визнання неправомірним рішення щодо відмови в призначенні пенсії та зобов`язання здійснити призначення пенсії за вислугою років задоволено, визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Рівне щодо відмови у призначенні пенсії за вислугою років ОСОБА_1 згідно статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Рівне провести обчислення пенсії за вислугою років ОСОБА_1 згідно із статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з 06 листопада 2015 року, виходячи із розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати. Постанова набрала законної сили 23.12.2015.

Тобто, судовим рішенням встановлено право позивача на отримання пенсії за вислугою років з 06.11.2015 виходячи із розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати.

При цьому, судовим рішенням у справі №460/2984/20 вже було вирішено право позивача на перерахунок пенсії та виплату його пенсії, однак відповідач заперечує саме право позивача на такий перерахунок і фактичне отримання належної позивачу пенсії.

Відповідач заперечує право позивача як на отримання пенсії за вислугою років з 06.11.2015 виходячи із розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати, яке визначене судовим рішенням у справі №569/15699/15-а, так і право позивача на перерахунок пенсії на підставі довідки прокуратури Рівненської області від 20.03.2020 №18-222, яке визначене судовим рішенням у справі №460/2984/20.

Таким чином, суд вважає, що ГУ ПФУ в Рівненській області, зменшивши розмір пенсії позивача, порушило право позивача, підтверджене судовими рішеннями.

Суд вказує, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Конституційний Суд України, розглядаючи справу, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п.43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. При цьому, добровільне виконання боржником судового рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є законодавчо встановленим обов`язком такого боржника.

Водночас, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 у справі «Класс та інші проти Німеччини», «із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури».

Суд зауважує, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, якими порушуються права та законні інтереси позивача.

Частиною шостою статті 383 КАС України визначено, що за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Частиною першою статті 249 КАС України встановлено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Відтак, на виконання частини четвертої статті 249 КАС України, суд зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області порушено положення статей 46 та 129-1 Конституції України, статей 14 та 370 КАС України.

Відтак, судом, на виконання частини п`ятої статті 249 КАС України, встановлюється Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області строк для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Керуючись статтями 243, 248, 249, 256, 383 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень на виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо неперерахування та невиплати пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII на підставі довідки прокуратури Рівненської області від 20.03.2020 №18-222.

Постановити окрему ухвалу про виявлені під час розгляду заяви порушення закону, яку довести до відома суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, для вжиття заходів щодо виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі №460/2984/20 шляхом перерахування та виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Рівненської області від 20.03.2020 №18-222, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомити Рівненський окружний адміністративний суд про вжиті заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, у строк тридцять днів з дня отримання копії окремої ухвали.

Копію ухвали надіслати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028) - для виконання.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Д.Є. Махаринець