Справа № 160/3821/21
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2022-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 квітня 2022 року м. Дніпросправа № 160/3821/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Ліненко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року (м. Дніпро, суддя Неклеса О.М.) у справі № 160/3821/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

16 березня 2021 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо включення при розрахунку коефіцієнта заробітної плати ОСОБА_1 періодів його роботи з 01.01.2004 року по 31.12.2004 року та з 01.04.2005 року по 30.04.2008 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виключити з розрахунку коефіцієнта заробітної плати ОСОБА_1 періоди його роботи з 01.01.2004 року по 31.12.2004 та з 01.04.2005 по 30.04.2008 та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 24 серпня 2008 року та виплатити суми несплаченої пенсії з урахуванням здійснених виплат;

- стягнути з Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код 21910427) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) витрати, понесені на сплату судового збору та на правову допомогу за рахунок бюджетних асигнувань, що передбачені на утримання Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди з 01.01.2004 року по 31.12.2004 року та з 01.04.2005 року по 30.04.2008 року не мають бути враховані при розрахунку коефіцієнта заробітної плати для обчислення пенсії, оскільки вказані періоди не включенню до страхового стажу позивача як повні місяці роботи.

Разом з тим, відповідач, на думку позивача, неправомірно при розрахунку коефіцієнту стажу зараховує дні страхового стажу за періоди з 01.01.2004 року по 31.12.2004 року та з 01.04.2005 року по 30.04.2008 року, що значно занижує показник заробітної плати для обчислення пенсії.

З інформації, наданої відповідачем з підсистеми призначення пенсії (наявний в матеріалах справи) вбачається, що відповідачем при обчисленні коефіцієнта заробітної плати враховано 154 місяці заробітної плати, при цьому, страховий стаж врахований за 9 років, тобто 108 місяців (9 х 12 = 108), що не відповідає ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" при нарахуванні пенсії підприємця за період з 01 січня 2004 року має бути врахований коефіцієнт заробітної плати (доходу) за фактичний страховий стаж.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про задоволення позову.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 24.08.2008 та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Пенсія обчислена із загального стажу 36 років 8 місяців 8 днів (зарахований по 01.07.2013), де індивідуальний коефіцієнт страхового стажу складає 0,36667.

19.06.2020 до Головного управління надійшло звернення ОСОБА_2 від 17.06.2020 з проханням виключити з розрахунку коефіцієнта заробітної плати періоди з 01.01.2004 по 31.12.2004 та з 01.04.2005 по 30.04.2008 та здійснити відповідний перерахунок пенсії, оскільки він вважає, що дані періоди не зараховані до страхового стажу і заробітна плата не повинна враховуватись при обчисленні пенсії.

Листом від 25.06.2020 №11730-12291/К-02/8-0400/20 відповідачем роз`яснено, що за даними пенсійної справи розмір пенсії позивача обчислено виходячи із загального стажу, зарахованого по 01.07.2013, і заробітної плати за період роботи з 01.01.1981 по 31.12.1985 та з 01.07.2000 по 30.04.2008 за даними персоніфікованого обліку. Страховий стаж за період з січня 2004 по липень 2013 обчислено пропорційно сплаченим страховим внескам.

Не погодившись із зазначеними діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, оскільки: відповідачем, як суб`єктом владних повноважень дії якого оскаржуються, належним чином доведено правомірність своїх дій, тоді як позивачем не доведено своєї правової позиції та не спростовано доводи відповідача; розрахунок пенсії ОСОБА_1 здійснено відповідно до вимог законодавства за наявних в системі персоніфікованого обліку даних, а також з врахуванням інших показників, що визначені згідно до документів пенсійної справи позивача.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно частин 4, 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" перерахунок призначеної пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до пунктів 3, 4 розділу ІV Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 25.01.2008 (далі Порядок 3-1), орган, що призначає щомісячне довічне утримання, розглядає подані документи та приймає рішення не пізніше 10 днів з дня надходження додаткових документів та у десятиденний строк інформує особу про прийняте рішення.

Щомісячне довічне утримання виплачується у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується щомісячне довічне грошове утримання, у грошовій формі, в установленому законодавством порядку (пункт 1 розділу ІV Порядок 3-1).

Позивач звернувся з позовом до суду першої інстанції 16 березня 2021 року. Із заявою про перерахунок пенсії позивач звернувся до територіального управління Пенсійного фонду України 19.06.2020. Відповідно до змісту цієї заяви, позивач на час її подання знав про порушення свого права.

Колегія суддів зазначає, що у постанові від 31 березня 2021 р. у справі № 240/12017/19 Судова палата Верховного Суду з розгляду справ щодо захисту соціальних прав відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 (касаційне провадження № К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах та дійшла наступного висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів;

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав.

Таким чином, про порушення свого права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивач мав дізнатися ще у серпні 2008 року, тобто під час отримання чергової виплати. Поважних підстав для поновлення строку звернення до суду позивач у справі не зазначив.

Отже, з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених постанові від 31 березня 2021 р. у справі № 240/12017/19, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги позивача за період з 24 серпня 2008 року по 16 вересня 2020 року підлягають залишенню без розгляду.

За приписами частин 1 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003 р. (далі - Закон № 1058-ІV) заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону № 1058-ІV розмір пенсії за віком визначаєтьсяза формулою: П = Зп ? Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Згідно з частиною 2 статті 27 Закону № 1058-ІV за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Частиною 2 статті 40 Закону № 1058-ІV встановлено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою:

Кз = Зв : Зс, де:

Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи;

Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

Сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), визначається за формулою:

Зв = З + Зд, де:

Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу). У разі якщо сума страхових внесків, сплачена виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), для обчислення пенсії враховується розмір мінімальної заробітної плати;

Зд - сума заробітної плати (доходу) або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, застрахованої особи, розрахована виходячи із передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону доплати, за місяць, за який визначається коефіцієнт заробітної плати (доходу) або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, і яка визначається за формулою:

Зд = (Д/Т)*100%, де:

Д - сума доплати, здійснена відповідно до частини третьої статті 24 цього Закону, або додаткових сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати;

Т - розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці.

Згідно частин 1, 2, 3 статті 40 Закону № 1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою:

ТП = Св : В, де:

ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях;

Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати.

Відповідно до вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, що діяли на дату призначення заявнику пенсії, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, у тому числі за спрощеною системою оподаткування, з 01.07.2000 підтверджується даними персоніфікованого обліку за інформацією відділу персоніфікованого обліку органу Пенсійного фонду.

Судом першої інстанції встановлено, що за період підприємницької діяльності позивача з 01.01.2004 по 31.12.2004 та з 01.04.2005 по 30.04.2008 стаж обчислено за даними системи персоніфікованого обліку (пропорційно сплаченим внескам).

На думку скаржника, відповідач неправомірно при розрахунку коефіцієнту стажу зараховує дні страхового стажу за періоди з 01.01.2004 року по 31.12.2004 року та з 01.04.2005 року по 30.04.2008 року, що призвело до зменшення розміру коефіцієнту заробітної плати.

Проте, вказані доводи не відповідають обставинам справи.

Так, згідно наданих позивачем відомостей з "ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії" коефіцієнт заробітної плати позивача після оптимізації становить 0,95106. При цьому періоди роботи позивача за періоди з 01.01.2004 року по 31.12.2004 року та з 01.04.2005 року по 30.04.2008 року виключені із розрахунку коефіцієнта заробітної плати, що призвело до його збільшення з 0,71021 до 0,95106.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог за період з 17 вересня 2020 року у зв`язку з відсутністю обґрунтованих підстав для цього.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З огляду на вказане, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції було прийнято з порушенням норм процесуального права, що відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виключити з розрахунку коефіцієнта заробітної плати ОСОБА_1 періодів його роботи з 01.01.2004 року по 31.12.2004 та з 01.04.2005 по 30.04.2008 та здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 24 серпня 2008 року по 16 вересня 2020 року та залишити ці позовні вимоги без розгляду. В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись статтями 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року у справі №160/3821/21 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виключити з розрахунку коефіцієнта заробітної плати ОСОБА_1 періодів його роботи з 01.01.2004 року по 31.12.2004 та з 01.04.2005 по 30.04.2008 та здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 24 серпня 2008 року по 16 вересня 2020 року та залишити позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині без розгляду.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя С.М. Іванов

Суддя В.Є. Чередниченко