Справа № 380/13545/21
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2022-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Пушки М.А.,

представника позивача Проць Т.В.,

представника відповідача Гурняк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС України у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС України у Львівській області із вимогами: визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.03.2021 №1 та податкове повідомлення-рішення від 24.03.2021 №1.

Ухвалою судді від 18.08.2021 року позов було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення його недоліків.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

В судовому засіданні, що відбулось 06.12.2021 року, суд ухвалою без виходу до нарадчої кімнати постановив замінити первісного відповідача в справі на Головне управління ДПС України у Львівській області (), а також задовольнив клопотання представника відповідача про виклик свідків.

Ухвалою суду від 07.12.2021 року було вирішено призначити справу №380/13545/21 до розгляду в порядку загального позовного провадження та замінити судове засідання з розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Ухвалою суду від 20.12.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні, що відбулось 10.02.2022 року, були допитані в якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Учасниками справи було подано до суду заяви по суті справи відзив на позовну заяву та відповідь на відзив. Окрім цього учасниками також подавались додаткові пояснення у справі.

Відповідно до позиції представника позивача, яка висловлена нею в позовній заяві, інших письмових заявах, що були подані до суду, вона стверджує про безпідставність винесення контролюючим органом податкових повідомлень-рішень від 24.03.2021 №1 та №1.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 24.03.2021 №1, яким на позивача накладено штраф за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обліку готівки та застосування реєстраторів у сумі 5142,00 грн., представник позивача вказала, що таке було винесено на підставі акта перевірки від 01.03.2021 року, згідно якого позивач здійснювала реалізацію тютюнових виробів (сигар) без марок акцизного податку встановленого зразка.

При цьому, представник позивача зазначає, що інспекторами було придбано сигари поштучно, а не в упаковці, у зв`язку з чим на самих сигарах були відсутні марки акцизного податку. Водночас нанесення марок акцизного податку здійснюється саме на упаковку тютюнового виробу, що відповідає нормам Податкового кодексу України та Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1251 від 27.12.2010 року.

Під час проведення перевірки продавцями магазину було пред`явлено інспекторам упаковки від придбаних ними сигар з марками акцизного податку, проте ця обставина ними не була взята до уваги, що стало підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №1 від 24.03.2021.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 24.03.2021 №1, яким на позивача накладено штраф за порушення законодавства у сфері виробництва та обліку алкогольних напоїв та тютюну в сумі 17000,00 грн., представник позивача вказала, що таке також було винесено на підставі акта перевірки від 01.03.2021 року, згідно якого позивач не забезпечила облік товарних запасів за місцем їх реалізації/зберігання. Зазначений висновок податкового органу обумовлений ненаданням продавцем прихідних накладних на наявний в магазині товар, а саме: сигар Phillies та сигар Candelight.

Як зазначає представник позивача, частина прихідних накладних на наявний товар знаходились в магазині на час проведення перевірки та були надані інспектору для огляду, про що зазначається і в акті перевірки. Інша частина оригіналів прихідних видаткових накладних за попередні роки зберігаються у позивача в архіві, який знаходиться за місцем її реєстрації. Разом з тим, на момент проведення фактичної перевірки в магазині були наявні книга обліку розрахункових операцій №Р/2, яка була оглянута інспекторами в ході проведення перевірки, а також книга обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, однак пред`явлення останньої в ході перевірки інспекторами не вимагалось.

Представник позивача наголошує, що чинне законодавство України не зобов`язує суб`єктів господарювання зберігати первинну документацію та, зокрема, прихідні накладні за місцем реалізації/зберігання товару, а відтак вимога інспекторів щодо їх надання для перевірки є протиправною. Належне ведення позивачем обліку доходів і витрат а також книги обліку розрахункових операцій, наявність цих книг в місці торгівлі само по собі є достатнім доказом належного ведення обліку товарних запасів.

Окремо представник позивача звернула увагу на те, що податкова перевірка проводилась за відсутності передбачених законом підстав, так як інспекторами не було пред`явлено продавцеві, в присутності якої здійснювалась перевірка, направлення на проведення такої перевірки чи наказ про проведення перевірки.

У зв`язку з викладеним, представник позивача вважає свої позовні вимоги обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач заперечив проти доводів і вимог позивачів, стверджуючи про голослівність відповідних позовів.

Так, відповідач зазначає, що позивач посилається на пред`явлення продавцем магазину упаковки від сигар з акцизними марками під час перевірки, однак такі твердження спростовуються наданими поясненнями цього ж продавця, згідно яких сигари були без акцизних марок та коробок, а відповідний акт проведення перевірки продавцем магазину було підписано без зауважень.

Окрім цього, представник відповідача вказує, що згідно зазначених в позовній заяві відомостей частина прихідних накладних зберігається за місце реєстрації позивача і що на момент перевірки вони були наявні в магазині, при цьому позивач долучає до позову видаткову накладну №9528 від 15.07.2020, №11362 від 19.08.2020 та №9250 від 13.07.2020. Згідно даних накладних ФОП ОСОБА_1 отримана Marvel orange energy в кількості 16 пачок.

У зв`язку з цим, відповідач вважає податкові повідомлення-рішення правомірними та не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у цій справі.

У судових засіданнях представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні тим, які викладені у письмових заявах до суду, просила позов задовольнити. Представник відповідача у судових засіданнях позов не визнала, ствердила про його безпідставність, а тому, просила у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши покази свідків та пояснення представників сторін, розглянувши їхні доводи та заперечення, дослідивши зібрані в справі докази, об`єктивно оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що у позов слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Львівській області 22.02.2022 року було видано Наказ «Про проведення фактичних перевірок» №597-ПП, яким доручено головним державним ревізорам-інспекторам відділом контролю за виробництвом та обігу спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Львівській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 провести фактичні перевірки суб`єктів господарювання з 22.02.2022 по 03.03.2022 щодо дотримання ними вимог Податкового кодексу України, Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та інших законодавчих актів.

На підставі Наказу №597-ПП від 22.02.2022 року Головним управління ДПС у Львівській області 22.02.2022 року були видані направлення на перевірку ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) №1639 та №1640.

За результатом проведеної перевірки відповідачем 03.03.2021 було складено акт (довідка) №3788/13/09.01/ про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі та зберігання алкогольними напоями та тютюновими виробами.

Згідно акту №3788/13/09.01/ від 03.03.2021 в ході перевірки встановлено реалізацію тютюнових виробів, а саме: сигари Phillies по ціні 45 грн. за одну штуку та сигари Candelight по ціні 48 грн. за одну штуку в кількості дві штуки, згідно чеку №0005, без марок акцизного податку встановленого зразка, чим порушено вимоги абз. 3 ч.4 ст.11 Закону України №481/95-ВР та п.226.6 ст.226 Податкового кодексу України, а саме реалізація/зберігання тютюнових виробів (сигари) без марок акцизного податку встановленого зразка.

В ході проведення перевірки встановлено, що прихідні накладні на вищевказані сигарети до перевірки не представлено, чим порушено вимоги п.12 ст.3 Розділу ІІ Закону України №265/95-ВР, а саме не забезпечено облік товарних запасів з місцем їх реалізації/зберігання.

Окрім цього, згідно цього ж акту встановлено реалізацію/зберігання тютюнових виробів, а саме «Marvel orange energy» (25 шт. в одній пачці) в кількості 20 пачок по ціні реалізації 55 грн. (за одну пачку) на загальну суму 1100 грн. та сигарети «Compliment Blue» (25 шт. в одній пачці) в кількості 26 пачок, по ціні реалізації 53 грн. за одну пачку на загальну суму 1378 грн. згідно цінників, прихідні накладні на вказані товари не представлено для перевірки, чим порушено п.12 ст.3 Розділу ІІ Закону України №265/95-ВР, а саме не забезпечено облік товарних запасів з місцем їх реалізації/зберігання.

Головним управління ДПС у Львівській області на підставі акта перевірки №3788/13/09.01/ від 03.03.2021 року було винесено податкове повідомлення-рішення №1 від 24.03.2021 року, яким на позивача накладено штраф за порушення законодавства у сфері виробництва та обліку алкогольних напоїв та тютюну в сумі 17000,00 грн., та податкове повідомлення-рішення №1 від 24.03.2021 року, яким на позивача накладено штраф за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обліку готівки та застосування реєстраторів у сумі 5142,00 грн.

Вважаючи винесені податковим органом податкові повідомлення-рішення протиправними позивач звернулась до суду з метою їх скасування.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до норм статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Щодо правомірності винесення податкового повідомлення-рішення №1 від 24.03.2021 року суд зазначає таке.

Згідно п.14.1.107 і п.14.1.109 статті 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) марка акцизного податку спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою, пачку (упаковку) тютюнового виробу чи ємність (упаковку) з рідиною, що використовується в електронних сигаретах, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку;

Згідно пунктів 226.1 та 226.2 статті 226 ПК України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою, пачці (упаковці) тютюнового виробу чи ємності (упаковці) з рідиною, що використовується в електронних сигаретах, є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів

Згідно пункту 228.2 статті 228 ПК України контроль за наявністю марок акцизного податку на пачках (упаковках) тютюнових виробів та на ємностях (упаковках) з рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, під час їх транспортування, зберігання та продажу, а також у разі ввезення таких товарів на митну територію України, контроль за переміщенням, зберіганням та реалізацією пального та спирту етилового здійснюють відповідні контролюючі органи.

Згідно статті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995 року (далі Закон №481/95-ВР в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) тютюнові вироби сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання чи жування.

Статтею 11 Закону №481/95-ВР передбачено, що алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Згідно статті 15-3 Закону №481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння поштучно (для тютюнових виробів, крім сигар).

Згідно пункту 226.3 статті 226 ПК України виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Абзацами 1 і 2 пункту 23 Положенням про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1251 від 27.12.2010 року передбачено, що на тютюнові вироби, тютюновмісні вироби для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням і рідини, що використовуються в електронних сигаретах, марки наклеюються на пачки сигарет та цигарок серійного виробництва, сигар, сигарил, тютюновмісних виробів для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням, а також цигарок, упакованих у сувенірні коробки (незалежно від їх розміру), - у такій спосіб, щоб марки обов`язково розривалися під час відкривання.

У відповідності до статті 17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Аналізуючи вищевказані норми суд зазначає, що маркування тютюнових виробів є процесом легалізації таких товарів на митній території України і, як результат, свідчить про сплату акцизного податку чи легальність їх ввезення та продажу на території України. Маркуванню підлягають всі тютюнові вироби, що підлягають реалізації. Чинне законодавство України забороняє продаж тютюнових виробів без позначення маркою акцизного податку встановленого зразка.

Як встановлено судом з матеріалів адміністративної справи, контролюючим органом було проведено фактичну перевірку магазину, який належить ФОП ОСОБА_1 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно акту (довідки) №3788/13/09.01/ про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі та зберігання алкогольними напоями та тютюновими виробами встановлено реалізацію тютюнових виробів, а саме: сигари Phillies по ціні 45 грн. за одну штуку та сигари Candelight по ціні 48 грн. за одну штуку в кількості дві штуки, без марок акцизного податку встановленого зразка.

Суд зазначає, що нанесення марок акцизного податку здійснюється у відповідності до Положення №1251 шляхом наклеювання на пачку тютюнового виробу акцизної марки, а тому суд погоджується з думкою представника позивача щодо того, що законом дозволяється поштучний продаж сигар, акцизна марка на які поокремо не наноситься.

Водночас, як вбачається з акту перевірки №3788/13/09.01/ НОМЕР_1 від 01.03.2021 року, в такому зафіксовано порушення позивачем вимог абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону України №481/95-ВР та п.226.6 ст.226 Податкового кодексу України, а саме реалізація/зберігання тютюнових виробів (сигари) без марок акцизного податку встановленого зразка.

Як вбачається з цього ж акту, такий підписаний продавцем ОСОБА_2 без зауважень.

Окрім цього, згідно довідки-пояснення від 01.03.2021 року, наданої продавцем ОСОБА_2 , така підтвердила, що здійснювала продаж сигар (сигар Phillies та сигар Candelight) без марок акцизного податку (без коробок).

Відтак, суд приходить до висновку, що на момент проведення податковим органом фактичної перевірки позивача ФОП ОСОБА_1 , нею дійсно здійснювалась реалізація товару (сигари Phillies та сигари Candelight) без коробок, на яких мали б бути нанесені акцизні марки.

Продавцем ОСОБА_2 з метою підтвердження маркування коробок сигар Phillies та сигар Candelight акцизними марками під час здійснення перевірки магазину таких не було надано для огляду уповноваженим особам податкового органу, а тому, суд приходить до висновку, що інспектори Головного управління ДПС у Львівській області були позбавлені об`єктивної можливості дійти інших висновків щодо її результату, ніж тих, що викладені у акті.

Зважаючи на викладене, податкове повідомлення-рішення №1 від 24.03.2021 року, винесене Головним управління ДПС у Львівській області, є правомірним та не підлягає скасуванню.

Щодо правомірності винесення податкового повідомлення-рішення №1 від 24.03.2021 року суд зазначає таке.

Згідно пункту 44.1. статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно пункту 177.10 статті 177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі визначені Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 року (далі Закон №265/95-ВР в редакції, чинній на момент спірних правовідносин).

Пунктом 12 статті 3 Закону №265/95-ВР передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

У відповідності до норм статті 20 Закону №265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Судом встановлено, що за результатом проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 уповноваженими особами податкового органу було зафіксовано порушення нею вимог п.12 ст.3 Розділу ІІ Закону України №265/95-ВР щодо не забезпечення обліку товарних запасів з місцем їх реалізації/зберігання. Підставою для такого висновку є не пред`явлення вихідних накладних на тютюнові вироби, які реалізовувались позивачем.

Суд наголошує, що диспозиція пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР передбачає обов`язок позивача, як суб`єкта господарювання, вести облік товарних запасів за місцем їх реалізації чи зберігання, а також надавати відповідні документи, які б засвідчували такий облік, на вимогу уповноваженої особи контролюючого органу. Окрім цього, зазначена норма містить й обов`язок суб`єкта господарювання під час проведення перевірки щодо надання не тільки документів обліку товарів, але й документів, які б засвідчували й їхнє походження.

Як вбачається з акту №3788/13/09.01/ від 03.03.2021, перевіркою встановлено відсутність прихідних накладних на тютюнові вироби «Marvel orange energy» (25 шт. в одній пачці) в кількості 20 пачок по ціні реалізації 55 грн. (за одну пачку) на загальну суму 1100 грн. та сигарети «Compliment Blue» (25 шт. в одній пачці) в кількості 26 пачок, по ціні реалізації 53 грн. за одну пачку на загальну суму 1378 грн. згідно цінників, сигар Phillies по ціні 45 грн. за одну штуку та сигари Candelight по ціні 48 грн. за одну штуку та, як наслідок, їх ненадання інспекторам Головного управління ДПС у Львівській області.

Відтак, суд приходить до висновку, що ФОП ОСОБА_1 не було дотримано вимог пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, внаслідок чого до неї застосовано санкцію, передбачену статтею 20 цього ж Закону.

Щодо посилань представника позивача на те, що під час перевірки продавцем магазину надавались інспекторам для огляду книга обліку розрахункових операцій та книга обліку доходів і витрат, які є доказом ведення обліку товарних запасів, суд зазначає таке.

Абзацом 21 статті 2 Закону №265/95-ВР передбачено, що книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в контролюючих органах книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Наказом Міністерства доходів і зборів України №481 від 16.09.2013 року було затверджено форму Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядок її ведення (далі Порядок №481).

Згідно пункту 1 Порядку №481 відповідно до пункту 177.10 статті 177 та пункту 178.6 статті 178 розділу ІV Податкового кодексу України (далі - Кодекс) фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - самозайняті особи), зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Пунктом 6 Порядку №481 передбачено, що самозайняті особи заносять до Книги відомості в такому порядку: у графі 5 зазначаються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом. Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів, робіт, послуг; у графі 6 відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня; у графі 7 відображається сума витрат на оплату праці та нарахування на оплату праці найманих осіб, понесені у звітному місяці; у графі 8 відображається сума фактично понесених інших витрат, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу, які не зазначені в графах 6 та 7, зокрема, витрати на сплату послуг, зв`язку, орендних та комунальних платежів тощо;

Суд зазначає, що належне ведення позивачем книги обліку доходів та витрат, а також книги обліку розрахункових операцій, наявність цих книг в місці торгівлі, може слугувати доказом належного ведення обліку товарних запасів.

Водночас такі документи, з огляду на їх функціональне призначення, не посвідчують походження товарів, які реалізуються за місцем здійснення господарської діяльності. Вони передбачають лише внесення реквізитів документів, що підтверджують походження товару.

Надаючи оцінку правомірності проведення органом податкового управління фактичної перевірки здійснення підприємницької діяльності позивачем суд керується таким.

Відповідно до пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право: отримувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, банків та інших фінансових установ довідки у порядку, встановленому Законом України «Про банки і банківську діяльність» та цим Кодексом, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках, у тому числі про ненадходження в установлені строки валютної виручки від суб`єктів господарювання, інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком, запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення порушення вимог податкового чи іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, надсилати платникам податків письмові запити щодо надання засвідчених належним чином копій документів, визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків, застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з пунктом 61.1 статті 61 ПК України, передбачено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Як слідує із вимог підпункту 62.1.3 пункту 62.1. статті 62 ПК України, податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну Сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, Порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, (наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства що укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичних перевірок контролюючими органами передбачений статтею 80 Кодексу.

Згідно із пунктом 80.1 статті 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.

Пунктом 81.1 статті 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дача початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку.

Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Суд враховує правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №826/17123/18 та від 22.09.2020 у справі №520/8836/18, у яких вказано, що незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Судом встановлено, що податкову перевірку діяльності позивача як суб`єкта господарювання проведено у присутності працівниці позивача ОСОБА_2 .. При цьому суд зауважує, що податкове законодавство не ставить у залежність законність проведення податкової перевірки від обов`язкової присутності позивача за місцем її(перевірки) здійснення, оскільки вищевказані приписи статті 80 ПК України детермінують допустимість проведення податкової перевірки у присутності також інших осіб, а не виключно позивача як платника податків, якого перевірка стосується безспосередньо.

Посилання позивача про не пред`явлення перевіряючими особами посвідчень та направлень на проведення перевірки не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки, по-перше, працівницею позивача ОСОБА_2 , у присутності якої здійснювалася фактична перевірка, підписано Акт від 01.03.2021 без заперечень та зауважень. Окрім цього, підпис вказаної особи міститься також у направленнях №1639 та №1640.

Суд наголошує, що відповідно до висновків Верховного Суду викладених в постанові від 03.12.2019 року у справі № 803/990/15-а платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки.

Посадові особи ГУ ДПС у Львівській області були допущені до проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 . При цьому акт перевірки, знову ж таки, підписаний продавцем без зауважень.

Таким чином, суд дійшов висновку, що аргументи позивача є надуманими та не знаходять свого фактичного підтвердження.

Щодо посилання представника позивача на правові висновки Верховного Суду, в яких, на її думку зазначено, що відсутність на момент перевірки первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів за умови, що ці товари належним чином обліковані, не є підставою для застосування до платника фінансових санкцій, передбачених ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суд зазначає наступне.

У справах: № 825/10/17, № 2а-12445/11/2670, № 140/470/19 оскаржувалися ППР, винесені на підставі актів перевірок, які складені до 01.08.2020 року.

В період вчинення порушень вимог чинного законодавства, що відображені у вищезазначених актах, ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» мала наступну редакцію: «До суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.»

Таким чином, в даній редакції статті 20 не було передбачено застосування фінансової санкції за не надання під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Зважаючи вищенаведене, наведені правові висновки не можуть бути використані при розгляді даної справи, оскільки діяли різні редакції статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» Верховний Суд у справі № 400/2733/18, зробив правовий висновок стосовно порушення, щодо незазначення у реєстраторі розрахункових операцій залишків товарів, яке стосується пального та є відмінним від порушення ФОП ОСОБА_1 , яке відображене в акті фактичної перевірки.

Враховуючи вищенаведене, наведений правовий висновок не може бути використаний при розгляді даної справи, оскільки він стосується іншого порушення чинного законодавства.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, висловленій, зокрема, у рішенні в справі «Бочаров проти України», рішенні в справі «Федорченко та Лозенко проти України», рішенні в справі «Кобець проти України», при оцінці доказів і вирішенні спору суду слід керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, встановлюючи істину в справі слід базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву. Незважаючи на відсутність чіткого регламентування Кодексу адміністративного судочинства України, саме такий стандарт доказування є найбільш прийнятним при спорах у сфері публічно-правових відносин.

Зібрані і досліджені матеріали цієї справи не підтверджують та не засвідчують належної обґрунтованості вимог, із якими звернувся до суду позивач, у той же час, відповідачем доведено правомірність своїх рішень.

Відтак, беручи до уваги все вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також їх письмові доводи, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що позов до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 14, 73-78, 90, 132, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС України у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 25.04.2022 року.

Суддя Сасевич О.М.