Справа № 540/4669/21
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2022-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2022 р. м. ОдесаСправа № 540/4669/21

Суддя в суді І інстанції Пекний А.С. Рішення суду І інстанції прийнято у м. Херсон
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів: Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Пенсійного фонду України в Херсонській області, а саме: визнання протиправною бездіяльність щодо призначення пенсії за вислугою років; зобов`язання призначити пенсію за вислугою років на підставі ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року частково задоволено позовні вимоги, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення від 11 серпня 2021 року № 5548/03-16 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років на підставі ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; зобов`язано повторно розглянути питання щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про задоволення позовних вимог, так як у позивача недостатньої років календарної вислуги для призначення пенсії за вислугу років, відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

При цьому, на переконання апелянта, чинні положення ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачають можливість призначення пенсії за вислугу років лише з врахуванням кількості календарних років вислуги.

В свою чергу, позивачем подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, так як він має право на отримання спірної пенсії.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом від 31 жовтня 2016 р № 47 о/с позивача звільнено з Державної кримінально-виконавчої служби України з посади начальника сектору оперативно розшукової роботи Управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі у званні підполковника внутрішньої служби.

При цьому, згідно вказаного наказу на день звільнення зі служби позивач мав календарну вислугу років у розмірі 19 років 1 місяць 2 дні, а у пільговому обчисленні 24 роки 1 місяць 7 днів.

В свою чергу, супровідним листом від 08 липня 2021 року № 3.1/1848/Квш Комісія з ліквідації Управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі надіслала до ГУПФУ в Херсонській області заяву позивача та пакет документів для призначення пенсії за вислугу років відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Проте, ГУПФУ в Херсонській області прийнято рішення від 11 серпня 2021 року № 5548/03-16 про відмову у призначенні пенсії позивачу через відсутність у нього достатньої кількості років календарної вислуги.

Не погоджуючись з отриманою відмовою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлення зазначених обставин у справі, судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як пенсійним органом протиправно відмовлено позивачу у призначенні пенсії, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно п. «а» ч. 12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсія за вислугу років призначається:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:

по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

При цьому, згідно ст. 17-1 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності рішення Головного управління ПФУ в Херсонській області про відмову в призначенні пенсії позивачу за вислугою років, відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В даному випадку, пенсійним органом відмовлено позивачу в призначенні пенсії за вислугою років через відсутність у нього достатньої кількості календарної вислуги років.

В свою чергу, задовольняючи позовні вимоги, судом першої інстанції зроблено висновок про те, що позивач не має календарної вислуги років для призначення пенсії, проте, в нього наявний відповідний пільговий стаж, який є достатнім для призначення спірної пенсії.

Між тим, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги пенсійного органу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, Верховний Суд у постанові від 27 березня 2018 року, у справі № 295/6301/17, від 10 липня 2019 року, у справі № 1840/3347/18, від 22 серпня 2019 року, у справі № 295/7220/16-а, від 30 вересня 2019 року, у справі № 360/1432/19, від 27 березня 2020 року, у справі № 569/727/17, від 23 червня 2020 року, у справі № 750/10827/16-а, від 20 січня 2021 року, у справі №620/509/19 зробив висновок про те, що для отримання права на призначення пенсії за вислугою років обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі.

При цьому, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03 березня 2021 року, у справі 805/3923/18-а, відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року, у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року, у справі № 295/6301/17, а також з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Крім того, Верховним Судом зазначено, що пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою КМУ № 393.

Так, можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у відповідному порядку.

Вказана позиція також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року, у справі № 480/4241/18.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок пенсійного органу про те, що визначальною умовою для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Між тим, як вбачається із зібраних матеріалів у справі, позивач має більше 24 років вислуги (календарної та пільгової), а також звільнений зі служби у період 01 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у позивача права на призначення спірної пенсії за вислугу років із зарахуванням на пільгових умовах часу проходження служби до вислуги років.

В свою чергу, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допущено, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Єщенко О.В. Крусян А.В.