Справа № 607/4528/22
Суддя: Марциновська І. В.
Дата ухвалення: 2022-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

21.04.2022 Справа №607/4528/22 Провадження № 2-а/607/242/2022

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Марциновської І.В.,

за участю секретаря судового засідання Семенець Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

07.04.2022 ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що головним спеціалістом-інспектором з паркування Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради Стефаником О.С. винесено постанову серії РАП № 495006023 від 28.03.2022 до повідомлення серії ТЕ № 00035150 від 24.03.2022, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Позивач зазначає, що у повідомленні серії ТЕ № 00035150 від 24.03.2022 зазначалось про фіксацію в режимі фотозйомки порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу марки «Subaru» моделі «XV», державний номерний знак НОМЕР_1 , яке відбулось 24.03.2022 об 11 год. 01 хв. на вул. Князя Миколи Острозького, 35 в м. Тернополі, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, п. 33 знак 3.34 Правил дорожнього руху.

Разом з тим позивач вказує, що положеннями ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ряд адміністративних правопорушень, в тому числі за порушення вимог дорожніх знаків, порушення правил зупинки, стоянки. Вказана норма розмежовує такі порушення та узгоджується з вимогами Правил дорожнього руху України. Зокрема, порушення правил зупинки визначене в п. 15.9 ПДР, порушення правил стоянки - в п. 15.10 ПДР, порушення вимог дорожніх знаків - в п. 8.4 ПДР (з відсиланням до відповідного пункту розділу 33 ПДР). При цьому вказані вище п. 15.9 та п. 15.10 ПДР не містять положень про те, що порушення вимог дорожніх знаків 3.34 та 3.35 є порушенням правил зупинки або стоянки відповідно. Тобто позивач вважає, що це окремі види порушень, фіксування яких та розгляд матеріалів про які норми КУпАП регулюють по-різному.

Також позивач зазначає, що до повноважень інспекторів з паркування відповідно до ч. 1, 3 ст. 219 КУпАП віднесено право розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1, 3, 7 ст. 122 КУпАП, виключно в частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису). Повноваження розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП, в частині порушення вимог дорожніх знаків в інспекторів з паркування відсутні. Таким чином оскаржувана постанова винесена неуповноваженим органом та без складення відповідного протоколу.

Крім цього, позивач вказує, що транспортний засіб марки «Subaru» моделі «XV», державний номерний знак НОМЕР_1 , знаходився на відстані 50 метрів після перехрестя вулиць Кн. Острозького та вул. Липової в м. Тернополі, відтак на нього не поширювалася дія дорожнього знаку 3.34, який розташований ще до цього перехрестя.

За таких підстав позивач просить скасувати постанову серії РАП № 495006023 від 28.03.2022 до повідомлення ТЕ № 00035150 від 24.03.2022, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.04.2022 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання та визначено відповідачу строк для подання відзиву.

21.04.2022 до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області засобами електронного зв`язку надійшов відзив Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради, в якому відповідач позовні вимоги не визнав, заперечував проти позову та просив у позові відмовити. Відзив мотивований тим, що 24.03.2022 водій транспортного засобу марки «Subaru» моделі «XV», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив п. 8.4 (в) Правил дорожнього руху. Вказана постанова, на думку відповідача, відповідає вимогам закону, є обґрунтованою та об`єктивною, а інспектор з паркування, який виносив оскаржувану постану, діяв правомірно, у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений законодавством.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, не з`явився без повідомлення про причини неявки. Жодних заяв чи клопотань на день розгляду справи від позивача до суду не надходило.

У судове засідання уповноважений представник відповідача Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не з`явився. Жодних заяв чи клопотань на день розгляду справи від відповідача до суду не надходило.

Вказане згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши зміст позовної заяви, додані до неї документи та зміст відзиву і доданий до нього відеозапис, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, полягає у перевищенні встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушенні вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненаданні переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушенні встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

З аналізу вказаної вище норми вбачається, що законодавець розмежовує поняття «порушення вимог дорожніх знаків», а також «порушення правил зупинки, стоянки». Зокрема, порушення правил зупинки визначене в п. 15.9 Правил дорожнього руху, порушення правил стоянки - в п. 15.10 Правил дорожнього руху, а порушення вимог дорожніх знаків - в п. 8.4 Правил дорожнього руху (з відсиланням до відповідного пункту розділу 33 ПДР).

При цьому законодавець чітко визначив перелік заборон щодо зупинки та стоянки транспортних засобів і такий перелік доповненням не підлягає. Більше того вказані п. 15.9 та п. 15.10 Правил дорожнього руху не містять положень про те, що порушення вимог дорожніх знаків 3.34 та 3.35 є порушенням правил зупинки або стоянки відповідно.

Так, суд установив, що 28.03.2022 головним спеціалістом-інспектором з паркування Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради Стефаником О.С. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), серії РАП № 495006023 до повідомлення серії ТЕ № 00035150 від 24.03.2022. Даною постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 340 грн. У постанові зазначено, що 24.03.2022 водій транспортного засобу марки «Subaru» моделі «XV», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена».

Відтак зміст оскаржуваної постанови свідчить про те, що ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, саме за порушення вимог дорожніх знаків, а не за порушення правил зупинки.

Указані обставини не спростовані відповідачем належними та достатніми доказами, оскільки навіть у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що протиправні дії позивача полягали у тому, що останній залишив автомобіль в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Так, згідно з ч. 1 ст. 219 КУпАП виконавчі комітети (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису).

При цьому ч. 3 ст. 219 КУпАП визначає, що від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частинами першою, третьою і сьомою статті 122 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

З системного аналізу вказаних вище положень КУпАП вбачається, що інспектори з паркування уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП, лише в частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису). При цьому повноваження щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП, в частині порушення вимог дорожніх знаків в інспекторів з паркування відсутні.

При цьому згідно з ч. 1 ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП (без будь-яких обмежень), розглядають органи Національної поліції.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), серії РАП № 495006023 від 28.03.2022 до повідомлення серії ТЕ № 00035150 від 24.03.2022, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення вимог дорожніх знаків, винесена неуповноваженою посадовою особою, а саме інспектором з паркування Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради.

Щодо доводів позивача про необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення, суд вважає такі доводи хибними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Разом з тим відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У силу вимог ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частини 1-3 ст. 90 КАС України визначають, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Однак для спростування доводів, викладених у позовній заяві, зокрема, щодо місця розташування дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та у зв`язку з наявністю перехресть поширення дії вказаного дорожнього знаку на територію, де здійснив зупинку транспортного засобу позивач, а відтак і підтвердження вчинення останнім адміністративного правопорушення, відповідач не надав беззаперечних, належних та допустимих доказів, визначених законом, та явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив. Обставини, викладені у відзиві, також не підтверджені достатніми доказами.

У силу вимог ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що сама по собі постанова від 28.03.2022 без інших належних та допустимих доказів не підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме порушення вимог дорожніх знаків.

Відтак постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), серії РАП № 495006023 від 28.03.2022 до повідомлення серії ТЕ № 00035150 від 24.03.2022 є такою, що винесена неуповноваженою особою з порушенням вимог ст. 280 КУпАП, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України визначає, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на те, що суд дійшов переконання про існування підстав для скасування оскаржуваної постанови через її винесення неуповноваженою особою та без надання достатніх доказів наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, то є усі правові підстави для закриття справи про це адміністративне правопорушення.

За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов ОСОБА_1 до Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Також відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 496 грн 20 коп., що підтверджується квитанцією № 94445960 від 07.04.2022. Відтак сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 9, 122, 219, 222, 245, 258, 280 КУпАП, ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 268, 269, 271-272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), серії РАП № 495006023 від 28.03.2022 до повідомлення серії ТЕ № 00035150 від 24.03.2022, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Закрити відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Стягнути з Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради, місцезнаходження: вул. Є.Коновальця, буд. 8, м. Тернопіль.

СуддяІ. В. Марциновська