Справа № 140/647/22
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2022-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2022 року ЛуцькСправа № 140/647/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII), яка була призначена та виплачувалася у розмірі 77 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

ГУ ПФУ у Волинській області, на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 № 103 (далі - Постанова № 103), провело перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 та після проведення її перерахунку основний розмір пенсії був зменшений до 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11.01.2019 у справі № 140/2631/18 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії позов задоволено повністю, визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 77 % до 70 % відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 у розмірі 77% відповідних сум грошового забезпечення (з урахуванням виплачених сум).

В подальшому, відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01.11.2021 у справі № 140/10432/21 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії позов задоволено, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_1 на підставі довідок Департаменту персоналу МВС України від 26.03.2021 № 22/6-1337 та Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Волинській області» (далі - ДУ «ТМО МВС по Волинській області») від 17.05.2021 № 33/23-309д про розмір грошового забезпечення.

Листом від 29.12.2021 № 16292-16819/Г-02/8-0300/21 ГУ ПФУ у Волинській області відмовило позивачу у перерахунку пенсії з 01.12.2019 в розмірі 77% відповідних сум грошового забезпечення, а також повідомило, що підстави для проведення виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром відсутні.

Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії з 77 до 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку з 01.12.2019, оскільки при перерахунку пенсії мають застосовуватися норми Закону № 2262-ХІІ, що визначають її розмір у відсотках відповідних сум грошового забезпечення, які діяли на момент призначення пенсії. Крім того, відповідач безпідставно покликається на статтю 43 Закону № 2262-XII, яка обмежує максимальний розмір пенсії, оскільки внесені до вказаної статті зміни були визнані неконституційними.

Позивач також зазначає, що з вини відповідача у період з 01.12.2019 по 31.12.2021 не було нараховано та не виплачено пенсію в розмірі 300407,11 грн.

Позивач просить:

визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо зменшення основного розміру пенсії з 77% до 70% відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку з 01.12.2019, та зобов`язати відповідача здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії у розмірі 77 % відповідних сум грошового забезпечення на підставі довідок Департаменту персоналу МВС України від 26.03.2021 № 22/6-1337 та ДУ «ТМО МВС по Волинській області» від 17.05.2021 № 33/23-309д про розмір грошового забезпечення;

визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо обмеження з грудня 2019 року розміру щомісячної виплати пенсії в десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з суми грошового забезпечення для обчислення пенсії, яка складає 21963,80 грн., та виплату щомісячної пенсії (з урахуванням виплачених сум) без обмеження максимальним (граничним) розміром в десять прожиткових мінімумів для осіб які втратили працездатність, а саме: з 01.12.2019 по 01.07.2020 - 21681,56 грн., з 01.07.2020 по 01.12.2020 - 21703,76 грн., з 01.12.2020 по 01.07.2021 - 21720,86 грн., з 01.07.2021 по 01.12.2021 - 21746,36 грн., та з 01.12.2021 по 01.01.2022 - 21770,36 грн., і по даний час виплачувати щомісячно пенсію в розмірі 21770,36 грн.;

визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо не виплати заборгованості по пенсії, яка виникла з 01.12.2019 по 31.12.2021, та з 01.01.2022 і по даний час з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, та зобов`язати здійснити виплату нарахованих та не виплачених, з вини відповідача, з 01.12.2019 по 31.12.2021 сум пенсій в розмірі 300407,11 грн. та нарахованих і невиплачених сум пенсій з 01.01.2022 і по даний час без обмеження будь яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а. с. 33).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 09.02.2022 № 0300-0902-8/6738 (а. с. 36-40) відповідач позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що відповідно до чинної редакції статті 13 Закону № 2262-XII (зі змінами, передбаченими Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростанні в Україні» від 27.03.2014 № 1166-VII; далі - Закон № 1166-VII) законодавцем встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а положення цієї статті застосовуються як при призначенні пенсії, так і при її перерахунку. Правові підстави для проведення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром також відсутні.

Крім того, на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01.11.2021 у справі № 140/10432/21 позивачу перераховано розмір пенсії, який складає 19340,00 грн., та виплату пенсії в новому розмірі проведено в січні 2022 року. В зв`язку із критичною недостатністю фінансування з Державного бюджету України для виплат пенсій за рішеннями судів, сума пенсії, перерахованої відповідно до рішення суду у справі № 140/10432/21, за період з 01.12.2019 по 31.12.2021 в сумі 193699,21 грн. буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні на адресу суду від учасників справи не надходило.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 26.04.2022 закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними дій щодо не виплати заборгованості по пенсії, яка виникла з 01.12.2019 по 31.12.2021, та з 01.01.2022 і по даний час з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, та зобов`язання здійснити виплату нарахованих та не виплачених, з вини відповідача, з 01.12.2019 по 31.12.2021 сум пенсій в розмірі 300407,11 грн. та нарахованих і невиплачених сум пенсій з 01.01.2022 і по даний час без обмеження будь яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів (а. с. 53-54).

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію відповідно до Закону № 2262-XII, яка призначена з 23.10.2012 у розмірі 77 процентів відповідних сум грошового забезпечення, що підтверджується протоколом за пенсійною справою № (МВС) від 23.10.2012 (а. с. 28), пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 (а. с. 23), та вказані фактичні обставини встановлені також рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11.01.2019 у справі № 140/2631/18 (а. с. 45-48).

ГУ ПФУ у Волинській області, на виконання Постанови № 103, провело перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 та після проведення її перерахунку основний розмір пенсії був зменшений до 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Вказані дії відповідача були оскаржені у судовому порядку.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11.01.2019 у справі № 140/2631/18 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії позов задоволено повністю, визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 77 % до 70 % відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 у розмірі 77% відповідних сум грошового забезпечення (з урахуванням виплачених сум) (а. с. 45-48).

Судом також встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01.11.2021 у справі № 140/10432/21 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії позов задоволено, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_1 на підставі довідок Департаменту персоналу МВС України від 26.03.2021 № 22/6-1337 та ДУ «ТМО МВС по Волинській області» від 17.05.2021 № 33/23-309д про розмір грошового забезпечення (а. с. 49-52). Вказане рішення суду було виконано шляхом здійснення перерахунку пенсії у розмірі 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення та із застосуванням обмеження максимальним розміром, про що свідчить витяг з пенсійної справи № -МВС (а. с. 27).

20.12.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01.11.2021 у справі № 140/10432/21 шляхом проведення перерахунку пенсії у розмірі 77 процентів грошового забезпечення (а. с. 24).

ГУ ПФУ у Волинській області листом від 29.12.2021 № 16292-16819/Г-02/8-0300/21, у відповідь на вказане звернення, повідомило позивача про відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії з 01.12.2019 в розмірі 77% відповідного грошового забезпечення та щодо виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром (а. с. 25-26).

Крім того, листом від 29.12.2021 № 16292-16819/Г-02/8-0300/21 відповідач повідомив позивача, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01.11.2021 у справі № 140/10432/21 позивачу перераховано розмір пенсії, нараховані кошти на виконання вказаного рішення суду за період з 01.12.2019 по 31.12.2021 в сумі 193699,21 грн. підлягають виплаті в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів за рахунок коштів Державного бюджету України (а. с. 25-26).

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Згідно із частиною другою статті 13 Закону № 2262-XII (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону № 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01.11.2021 у справі № 140/10432/21 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача та здійснює виплату пенсії, виходячи із розміру 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення, зазначеного у довідках Департаменту персоналу МВС України від 26.03.2021 № 22/6-1337 (а. с. 30) та ДУ «ТМО МВС по Волинській області» від 17.05.2021 № 33/23-309д (а. с. 31), що підтверджується витягом з пенсійної справи № -МВС (а. с. 27), листом ГУ ПФУ у Волинській області від 29.12.2021 № 16292-16819/Г-02/8-0300/21 (а. с. 25-26).

Суд не погоджується із такими діями відповідача, з огляду на таке.

Згідно із частиною другою статті 13 Закону № 2262-XII (в редакції Закону № 1166-VII) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

При вирішенні даного спору суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.02.2019 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 у зразковій справі № 240/5401/18, які полягають у такому.

Відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається статтею 13 Закону № 2262-XII на момент призначення пенсії, а розміри складових пенсії визначаються Кабінетом Міністрів України. Такі складові пенсії, як і їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України. Відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону № 2262-XII, уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії. На момент виникнення спірних правовідносин було установлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Разом з тим застосування цього показника до перерахунку пенсії відповідача є протиправним, як тому, що стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України. Отже, порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців урегульований нормами статті 63 Закону № 2262-XII, яка змін не зазнавала, тому застосування статті 13 цього Закону, яка регулює призначення пенсій, є протиправним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

На думку суду, при здійсненні перерахунку з 01.12.2019 пенсії позивача на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01.11.2021 у справі № 140/10432/21, відповідач не мав правових підстав для зменшення з 77 до 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення розміру пенсії, оскільки Законом № 2262-XII не передбачено права територіального органу Пенсійного фонду при здійсненні перерахунку раніше (тобто, до набрання чинності змін до частини другої статті 13 Закону № 2262-XII, внесених Законом № 1166-VII) призначених пенсій застосовувати максимальний розмір пенсії у відсотковому значенні (70 процентів) за чинною редакцією Закону № 2262-ХІІ.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідач уже зменшував розмір пенсії позивача до 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку з 01.01.2016. Проте, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11.01.2019 у справі № 140/2631/18 такі дії відповідача були визнані протиправними та було зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 у розмірі 77 % відповідних сум грошового забезпечення (з урахуванням виплачених сум) (а. с. 45-48).

Відповідно до статті 43 Закону № 2262-XII (в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI, який набрав чинності з 01.10.2011) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII частину сьому статті 43 Закону № 2262-XII доповнено реченням такого змісту «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Згідно з частиною другою статті 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016 у справі № 7-рп/2016, є втрата чинності із 20.12.2016 частиною сьомою статті 43 Закону № 2262-XII.

Приписами частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017) знову ж таки передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Проте, частина сьома статті 43 Закону № 2262-ХІІ, якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016.

Буквальне розуміння змін, внесених Законом № 1774-VIII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, дозволяє стверджувати, що у Законі № 2262-ХІІ є відсутньою частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Отже, починаючи із 2017 року, стаття 43 Закону № 2262-ХІІ не містила норм про обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Внесені Законом № 1774-VIII до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) є нереалізованими та самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною, зокрема, в постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 522/16882/17, від 31.01.2019 у справі № 638/6363/17, від 12.03.2019 у справі № 522/3049/17.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI (далі - Закон № 3668-VI) частину п`яту статті 43 Закону № 2262-ХІІ викладено у такій редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність». Крім того, за змістом статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Конституційний Суд України у рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-ХІІ, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-ХІІ, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ.

При цьому, положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців. Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців. Суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI. Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, тому необхідно дійти висновку, що вони суперечать одна одній.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи. У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18, із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI. Тому обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.

Вказані висновки щодо застосування норм права викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19, від 27.01.2022 у справі № 240/7087/20, та в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховуються судом при вирішенні даної справи.

Додатково суд звертає увагу, що питання перерахунку та виплати пенсії з 01.12.2019 у розмірі 77 процентів відповідних сум грошового забезпечення та без обмеження максимальним розміром не було предметом розгляду у справі № 140/10432/21, тому позивач має право звернутися до суду у порядку статті 5 КАС України шляхом пред`явлення позову до відповідача щодо визнання протиправними його дій та зобов`язання вчинити певні дії.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, враховуючи ухвалу суду від 26.04.2022 про закриття провадження у цій справі в частині позовних вимог, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог шляхом прийняття рішення про визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Волинській області щодо зменшення розміру пенсії позивача з 77 до 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку з 01.12.2019 та щодо застосування обмежень граничного розміру пенсії величиною в десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, та зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії позивачу з 01.12.2019 у розмірі 77 процентів відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження її максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Керуючись статтями 243 - 246, 263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 з 77 до 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку з 01 грудня 2019 року та щодо застосування обмежень граничного розміру його пенсії величиною в десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код 13358826) провести перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) з 01 грудня 2019 року у розмірі 77 (сімдесят сім) процентів відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження її максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М.Валюх