Справа № 160/25305/21
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення,
13.12.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, у якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення про виключення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку № 3988/04-36-13-09/ НОМЕР_1 від 30.03.2018 року;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в Реєстрі платників єдиного податку, як платника єдиного податку ІІІ групи з 01.04.2018 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що контролюючим органом безпідставно анульовано позивачу реєстрацію платника єдиного податку. Позивач вважає, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної виїзної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених у ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку третьої групи). Крім того, вказує, що відповідачем приймалися без зауважень подані позивачем декларації платника єдиного податку, а в подальшому була проведена перевірка своєчасності сплати єдиного податку з фізичних осіб, що також свідчить про визнання факту перебування позивача на спрощеній системі оподаткування. Також вказує, що відповідачем порушено його право на подання заперечень на акт перевірки, а спірне рішення прийнято до спливу строку подачі платником заперечень проти висновків результатів контрольних заходів. Відтак, враховуючи вказане, вважає дії податкового органу протиправними, та такими що не ґрунтуються на нормах податкового законодавства.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2021 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
14.01.2022 року представником відповідача надано до суду відзив на позов, в якому проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що оскаржуване рішення відповідача є правомірними та прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства. Представник відповідача вказує, що за даними інформаційної системи Податковий блок у позивача обліковувався борг на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, про що складено акт перевірки правомірності перебування на спрощеній системі оподаткування та направлено його засобами поштового зв`язку на юридичну адресу позивача. На підставі такого акту і прийнято спірне рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. З власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.
З 01.01.2016 року позивач перебував на спрощеній системі оподаткування (III група).
На підставі п.п. 299.10, 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України проведено перевірку щодо порушення умов застосування платником єдиного податку спрощеної системи оподаткування.
У висновках камеральної перевірки зазначено про наявність податкового боргу у позивача на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, а саме: на 01.10.2017 року у сумі 1968,81 грн., на 01.11.2017 року у сумі 1968,81 грн., на 01.12.2017 року у сумі 1963,85 грн., на 01.01.2018 року у сумі 1963,85 грн., на 01.02.2018 року у сумі 1963,85 грн., на 01.03.2018 року у сумі 1962,25 грн.
Відтак, правомірність рішення №3988/04-36-13-09/06 від 30.03.2018 року про виключення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку з 01.04.2018 року, винесене ГУ ДФС у Дніпропетровській області є предметом спору у цій справі.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.
Пунктом 291.2 статті 291 Податкового кодексу України встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Згідно з пунктом 291.3 статті 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
За приписами підпункту 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку: друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений статтею 299 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.
За положеннями пункту 299.2 цієї статті центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.
За приписами частини 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України, платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, зокрема, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.
Згідно з пунктом 299.10 статті 299 Податкового кодексу України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема, у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.
Пунктом 299.11 статті 299 Податкового кодексу України визначено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування, бути платником єдиного податку.
Аналогічну правову позицію зазначено Верховним Судом у постановах від 19.02.2019 року у справі № 826/7216/17 та від 05.02.2019 року у справі № 805/206/17-а.
У цьому випадку судом встановлено, що посадовими особами Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено камеральну перевірку правомірності перебування на спрощеній системі оподаткування позивача, за результатами якої складено акт, яким встановлено, що у позивача наявний податковий борг на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, а саме: на 01.10.2017 року у сумі 1968,81 грн., на 01.11.2017 року у сумі 1968,81 грн., на 01.12.2017 року у сумі 1963,85 грн., на 01.01.2018 року у сумі 1963,85 грн., на 01.02.2018 року у сумі 1963,85 грн., на 01.03.2018 року у сумі 1962,25 грн.
Отже, перевіркою встановлено порушення абз. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України, якою визначено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місця протягом двох послідовних кварталів в останній день другого із двох послідовних кварталів.
У свою чергу, згідно з нормами абз.3 п.299.10 ст.299 розділу XIV Податкового кодексу України реєстрація платником єдиного податку може бути анульована за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 299 Податкового кодексу України.
У ході аналізу вказаних норм суд робить висновок, що реєстрація платником єдиного податку може бути анульована за рішенням контролюючого органу у разі наявності у платника єдиного податку податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.
Крім того, в абз.3 п.299.10 ст.299 і абз.8 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 розділу XIV Податкового кодексу України встановлені випадки, коли реєстрація платником єдиного податку може бути анульована, а порядок, або спосіб дій, контролюючого органу визначений в п.299.11 ст.299 ПК України, в якому зазначено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.
Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп у разі встановлення під час проведення перевірки факту наявності у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки. При цьому реєстрація платника єдиного податку анулюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.
Подібний правовий висновок зробив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 року у справі №813/1465/17.
Водночас, Верховний Суд при розгляді аналогічних адміністративних справ сформував наступні висновки: реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (Постанови від 26.02.2019 у справі №805/1396/17-а, від 05.02.2019 у справі №805/206/17-а, від 24.01.2019 у справі №813/1346/18, від 05.06.2018 у справі №813/4266/17). Відповідно, єдиним законним способом реалізації владних управлінських функцій є проведення документальної перевірки на підставі якої встановлюється, що платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), як наслідок - прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку.
Тобто контролюючим органом повинна бути: 1) проведена документальна перевірка платника податків; 2) у випадку наявності підстав, прийняття рішення про анулювання реєстрації шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У цьому випадку відповідачем була проведена камеральна перевірка правомірності перебування позивача на спрощеній системі оподаткування та за її результатами складено акт камеральної перевірки.
При цьому позивач посилається на порушення процедури прийняття оскаржуваного рішення, зазначаючи, що акт камеральної перевірки та рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку прийняті в один день.
З цього приводу суд зазначає наступне.
Так, відповідно до п.76.2 ст.76 Податкового кодексу України порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог ст.86 цього Кодексу.
У пункті 86.2 ст.86 Податкового кодексу України передбачено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному ст.42 цього Кодексу.
Абзац перший п.86.7 ст.86 Податкового кодексу України встановлює, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному п.44.7 ст.44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному ст.58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному п.44.7 ст.44 цього Кодексу.
Так, обставини справи свідчать про те, що акт про результати камеральної перевірки від 30.03.2018 року направлений засобами поштового зв`язку "Укрпошта", однак, у зв`язку із неотриманням позивачем такого відправлення, його було повернуто відправнику.
Таким чином, станом на день прийняття оскаржуваного рішення, тобто на 30.03.2018 року, не сплив встановлений Податковим кодексом України строк для реалізації позивачем права на подання заперечень до вказаного акту перевірки, а також додаткових документів, та на їх розгляд, у тому числі й за його участі.
Згідно з положеннями п.300.1 ст. 300 Податкового кодексу України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.
У відповідності до п. 109.1 ст. 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
У цьому випадку підставою застосування такого виду санкцій є винне, протиправне невиконання чи неналежне виконання суб`єктом господарювання своїх зобов`язань, передбачених чинним законодавством.
У свою чергу, відповідачем прийнято оскаржуване рішення 30.03.2018 року без отримання інформації про вручення позивачеві акту перевірки, до спливу встановленого Податковим кодексом України строку для реалізації позивачем права на подання заперечень до вказаного акту перевірки, а також додаткових документів, та на їх розгляд, в тому числі за участі позивача.
Отже, станом на день прийняття оскаржуваного рішення акт перевірки не був вручений позивачеві та не було отримано поштове повідомлення про невручення такого акту, що свідчить про порушення відповідачем процедури прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку.
З огляду на вказане та допущенні відповідачем порушення процедури прийняття відповідного рішення, суд робить висновок про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення про виключення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку № 3988/04-36-13-09/06 від 30.03.2018 року.
Суд зазначає, що належним способом судового захисту в межах спірних правовідносин буде саме зобов`язання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області поновити реєстрацію Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в Реєстрі платників єдиного податку, як платника єдиного податку ІІІ групи з 01.04.2018 року, оскільки право позивача підлягає захисту та відновленню шляхом приведення у стан, що існував до такого порушення з боку відповідача.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини дії суб`єкта владних повноважень щодо втручання чи обмеження прав людини повинні бути обґрунтованими, законними, необхідними, а втручання - пропорційним. Дискреційність повноважень органу влади повинна бути зведена до мінімуму, а логіка рішень органу влади повинна бути чіткою і зрозумілою, як і можливі наслідки таких дій. Особа не повинна відповідати за помилки, вчинені органом держави.
Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Рисовський проти України" (CASE OF RYSOVSKYY v. UKRAINE) суд визнав незаконне та непропорційне втручання у права заявника, гарантовані статтею 1 Першого протоколу Конвенції. Суд у цьому рішенні підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їх власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Принцип "належного урядування" покладає на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок про задоволення позовної заяви.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 4540 грн., що документально підтверджується квитанцією від 10.12.2021 року.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено повністю, сплачений судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 4540 грн.
Керуючись ст. ст. 139, 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення про виключення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку № 3988/04-36-13-09/06 від 30.03.2018 року.
Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області поновити реєстрацію Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в Реєстрі платників єдиного податку, як платника єдиного податку ІІІ групи з 01.04.2018 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський