Справа № 240/8116/21
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2022-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2022 року м. Житомир справа № 240/8116/21

категорія 111030700

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Романченка Є.Ю., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІВА-АГРО-МАРТИНІВКА" до Відокремленого підрозділу Державної податкової служби України Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІВА-АГРО-МАРТИНІВКА" звернулося з позовом до Відокремленого підрозділу Державної податкової служби України Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень:

- № 869/06-30-09-05 від 01.12.2020, відповідно до якого нараховані штрафні санкції в сумі 500 000,00 грн;

- № 866/06-30-09-05 від 01.12.2020, відповідно до якого нараховані штрафні санкції в сумі 1020,00 грн.

Позов обгрунтований процедурними порушеннями, так про призначення та проведення фактичної перевірки Позивачу стало відомо лише після отримання 07.11.2020 року акту такої перевірки. За результатами такої фактичної перевірки, на думку Позивача, Відповідач протиправно виніс оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Позивач вважає, що Відповідачем безпідставно в ході проведеної фактичної перевірки 08.10.2020 року зроблено висновок про зберігання без наявності відповідної ліцензії у період з 30.04.2020 по 16.05.2020 (включно) дизельного пального у місці, розташованому за адресою: Житомирська область, Пулинський район, с. Стара Олександрівка, вул. Ялинівська, буд. 1-А. Позивач зазначив, що вказане пальне за договором зберігання від 27.04.2020 року знаходилося у ТОВ "ВОЛИНЬ ЕЙНЕПІ ЛТД".

Також позивач зазначив, що всі витребувані відповідачем документи були надані 17.11.2020року контролюючому органу та долучені до заперечень на акт перевірки.

Ухвалою суду від 14.06.2021року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, адміністративну справу було призначено до розгляду за правилам загального позовного провадження.

07.07.2021 підготовче засідання відкладено на 12.08.2021 у зв`язку з заявою відповідача про неможливість взяти участь в судовому засіданні та перенесення судового засідання на інший день.

08.07.2021 головним управлінням ДПС у Житомирській області подано до суду відзив на адміністративний позов, з проханням відмовити позивачу у задоволенні позову. Заперечуючи проти пред`явлених позовних вимог відповідач стверджує, що рішення № 869/06-30-09-05 від 01.12.2020, відповідно до якого нараховані штрафні санкції в сумі 500 000,00 грн та № 866/06-30-09-05 від 01.12.2020, відповідно до якого нараховані штрафні санкції в сумі 1020,00 грн є правомірними та прийняті в межах повноважень після встановлених в ході перевірки порушень, результати перевірки оформлені актом. Представник відповідача вважає, що спірна фактична перевірка призначена та проведена у повній відповідності до вимог чинного законодавства. В ході такої перевірки було підтверджено зберігання позивачем без відповідної ліцензії паливних матеріалів. Ліцензію на таке зберігання позивач отримав лише 17.07.2020року. Таке порушення та відмова платника надати уповноваженими особам податкового органу витребувані матеріали правомірно стали підставами для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

22.07.2021 позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог.

05.08.2021 позивачем подано відповідь на відзив, в якій платник спростовує твердження відзиву з мотивів викладених у позовній заяві.

12.08.2021за результатами підготовчого засідання, судом, без виходу до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 13.09.2021.

13.09.2021, 18.10.2021, 03.11.2021, 10.11.2021 в судових засіданнях оголошувалась перерва у зв`язку з заявою представника позивача про неможливість взяти участь в судовому засіданні та перенесення судового засідання на інший день або неявку в судове засідання представника позивача без поважних причин. Судовий розгляд призначено на 29.11.2021року.

Представник ГУ ДПС у Житомирській області у судовому засіданні позов не визнала, просила суд позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на міркування наведені у відзиві.

Заслухавши пояснення представника відповідача суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні, яку занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив, додаткові пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Податковий кодекс України (надалі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

У відповідності до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.1 статті 80 ПК України встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

За приписами п.п. 14.1.141-1 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України пальне - нафтопродукти, скраплений газ, паливо моторне альтернативне, паливо моторне сумішеве, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, інші товари, зазначені у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Згідно ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» зберігання пального здійснюється суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії.

Відтак для здійснення такого виду господарської діяльності як зберігання пального позивач зобов`язаний отримати відповідну ліцензії.

Суб`єкти господарювання отримують ліцензії на право зберігання пального на кожне місце зберігання пального.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

Відповідальність за порушення норм цього Закону визначена статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». Так, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі зберігання пального без наявності ліцензії - 500 000 грн.

Згідно з підпунктом 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.

Відповідно до підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Так судом встановлено та не заперечується сторонами, що Згідно наказу Головного управління ДПС у Житомирській області від 22.09.2020 №1161 «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «ДІВА-АГРО-МАРТИНІВКА», наказу ГУ від 02.10.2020 № 1334 «Про продовження термінів проведення фактичної перевірки ТОВ «ДІВА-АГРО-МАРТИНІВКА», направлень на проведення перевірки від 22.09.2020 № 1589, № 1587, № 1588, та на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.5, 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПКУ), працівниками ГУ в період з 24.09.2020 по 08.10.2020 (включно) проводилась фактична перевірка господарського об`єкту за адресою: Житомирська обл., Пулинський р-н., с. Стара Олександрівка, вул. Ялинівська, 1-А.

За результатами фактичної перевірки, 08.10.2020 складено акт фактичної перевірки, який зареєстрований за № 286/09/41741821.

Як зазначено в акті перевірки, така фактична перевірки проводилася за участі представника ТОВ "ДІВА-АГРО-МАРТИНІВКА" в особі засновника підприємства Квітчука Я.В.

Заперечення платника на акт фактичної перевірки ГУ ДПС в Житомирській області 26.11.2020року були залишені без задоволення.

За результатами розгляду акта перевірки ГУ ДПС у Житомирській області прийняті оскаржувані ППР від 01.12.2020:

№ 869/06-30-09-05, згідно з яким застосовано до ТОВ «ДІВА-АГРО-МАРТИНІВКА» фінансові санкції у сумі 500 000 грн. за зберігання пального без наявності ліцензії;

№ 866/06-30-09-05, згідно з яким застосовано до ТОВ «ДІВА-АГРО-МАРТИНІВКА» штрафні (фінансові) санкції у сумі 1020 грн. за ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю.

18.12.2020 року платником на вказані податкові повідомлення-рішення була подана скарга до Державної податкової служби України. За результатами розгляду скарги рішенням ДПС України від 23.02.2021року оскаржувані податкові повідомлення-рішення залишено без змін.

Судом встановлено, що 27.04.2020 року між ТОВ «НОВАКОЙЛ» (Постачальник) і ТОВ «ДІВА-АГРО- МАРТИНІВКА» (Покупець) і було укладено договір поставки № 127 від 27.04.2020 року.

30.04.2020 року складено товарно - транспортну накладну на відпуск, нафтопродуктів (нафти) № НО000000188 від 30.04.2020 року, згідно з якою за умовами вищевказаного Договору Товар (дизельне паливо) у кількості 4 299 літрів було перевезено «НОВАКОЙЛ» на територію ТОВ «ДІВА-АГРО-МАРТИНІВКА».

30.04.2020 року відповідно до умов Договору ТОВ «НОВАКОЙЛ» було складено видаткову накладну № Н від 30.04.2020 року для ТОВ «ДІВА-АГРО-ІМАРТИНІВКА» щодо Товару - дизельне паливо у кількості 4299 літрів.

29.04.2020 року за платіжним дорученням №39 було сплачено грошові кошти в сумі 55 457 грн. 10коп. за ДП згідно рахунку №40 від 29.04.2020 року.

Також 06.05.2020 року між ТОВ «СОКОЛОЙЛ» (Постачальник) та ТОВ «ДІВА-АГРО- АРТИНІВКА» (Покупець) було укладено договір поставки нафтопродуктів № 06/05-20 від 06.05.2020 року.

15.05.2020 року ТОВ "СОКОЛОЙЛ" сформувало товарно- транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів (нафти) № Р 657 від 15.05.2020 року, згідно з якою за умовами вищевказаного Договору Товар (дизельне паливо класу С) у кількості 17 900 літрів було перевезено на територію ТОВ «ДІВА-АГРО-МАРТИНІВКА» з пункту навантаження - Рівненська область, с. Нова Любомирка, вул. Нафтовиків, 2А в пункт розвантаження - Житомирська область, Пустомитівський район, с. Стара Олександрівка, вул. Ялинівська, 1А.

15.05.2020 року ТОВ «СОКОЛОЙЛ» за умовами Договору було складено видаткову накладну № 657 від 15.05.2020 року для ТОВ «ДІВА-АГРО-МАРТИНІВКА» щодо Товару - дизпаливо клас С, у кількості 17 900 літрів на загальну суму - 240 576 грн.

14.05.2020 року Позивачем було сплачено грошові кошти в сумі 220 000 грн. за платіжним дорученням № 51 від 14.05.2020 року.

15.05.2020 року Позивачем було сплачено кошти в грошовій сумі 20 576 грн. та 240 576 грн. за платіжним дорученням № 52 від 15.05.2020 року та за платіжним дорученням № 53 від 15.05.2020 року.

16.05.2020 року ТОВ «СОКОЛ ОЙЛ» сформувало товарно-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів (нафти) № Р 663 від 16.05.2020 року, згідно з якою за умовами вищевказаного Договору Товар (дизельне паливо класу С) у кількості 17 900 дм3 (літрів) було перевезено на територію ТОВ «ДІВА-АГРО-МАРТИНІВКА» (Вантажооодержувач) з пункту навантаження - Рівненська область, с. Нова Любомирка, вул. Нафтовиків, 2А в пункт розвантаження - Житомирська область, Пустомитівський район, с. Стара Олександрівка, вул. Ялинівська, 1А.

16.05.2020 року ТОВ «СОКОЛОИЛ» відповідно до умов Договору було складено видаткову накладну за № 663 від 16.05.2020 року для ТОВ «ДІВА-АГРО-МАРТИНІВКА» цодо Товару - дизпаливо клас С, у кількості 17 900 літрів на загальну суму - 240 576 грн.

27.04.2020 року між ТОВ «ВОЛИНЬ ЕЙЕНПІ ЛТД» (Зберігач) і ТОВ «ДІВА- АГРО-МАРТИНІВКА» (Поклажодавець) було укладено договір відповідального зберігання нафтопродуктів № 27/04-2020 від 27.04.2020 року. В подальшому за умовами Договору з ТОВ «ВОЛИНЬ ЕЙЕНПІЛТД» № 27/04- 2020 від 27.04.2020 року дизельне паливо за вищезазначеними договорами було перевезено на територію останнього, а саме: за адресою: Волинська область, м. Володимир-Волинський, вул. Привокзальна, 8.

Позивач вважає, що дизельне паливо на загальну кількість 40 099 літрів, придбане у ТОВ «НОВАКОЙЛ» та ТОВ «СОКОЛОЙЛ» фактично не зберігалось на території Позивача, так як відбувалася передача дизельного пального на зберігання - ТОВ «ВОЛИНЬ ЕЙЕНПІ ЛТД» в ці ж дні придбання палива, а саме: 30.04.2020 року, 15.05.2020 року та 16.05.2020 року.

Таким чином, позивач вважає, що не здійснювало зберігання пального за відсутності діючої ліцензії на право зберігання пального, а тому не порушало вимоги ст.15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Суд вважає безпідставними доводи Позивача, викладені в позові, що вказане дизельне паливо в той же день було передано на відповідальне зберігання ТОВ "ВОЛИНЬ ЕЙНЕПІ ЛТД", з огляду на таке.

Судом встановлено, що перевіркою виявлено факти зберігання платником податків у періоді 30.04.2020 по 16.05.2020 (включно) дизельного пального у місці, розташованому за адресою: Житомирська область, Пулинський район, с. Стара Олександрівка, вул. Ялинівська, буд. 1-А, на яке ТОВ «ДІВА-АГРО-МАРТИНІВКА» не отримано ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки). Акцизний склад не реєструвало та ліцензію на право зберігання пального не отримувало. Відтак, станом на дату проведення перевірки зберігання пального здійснювалось ТОВ «ДІВА-АГРО-МАРТИНІВКА» за відсутності ліцензії.

За змістом позовної заяви загалом, позиція позивача щодо спірних відносин зводиться до того, що він заперечує необхідність отримання ним ліцензії на зберігання пального, оскільки фактичне зберігання ним не здійснювалось, оскільки перебувало на відповідальному зберіганні.

З матеріалів справи вбачається, що 27.04.2020року між Позивачем та ТОВ "ВОЛИНЬ ЕЙНЕПІ ЛТД" був укладений договір відповідального зберігання нафтопродуктів.

Разом з тим, суд вважає безпідставними доводи Позивача, викладені в позові, щодо наявності належних документів бухгалтерського обліку про передачу вказаних 40 099 літрів палива дизельного ТОВ "ВОЛИНЬ ЕЙНЕПІ ЛТД" на виконання вказаного договору.

Суд зазначає, що правовідносини щодо зберігання, відпуску та обліку нафтопродуктів врегульовані правовими нормами Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затверджена спільним наказом Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Міністерства палива та енергетики України, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики України від 20.05.2008 N 281/171/578/155 (далі - Інструкція).

За змістом п.7.5.6 Інструкції відпуск нафти і нафтопродуктів до мір повної місткості та нафтопродуктів, розфасованих до тари, оформлюється ТТН у чотирьох примірниках. Бланки ТТН на підприємстві є документами суворої звітності.

Відповідно до вимог п.7.5.8 Інструкції відпуск нафти або нафтопродуктів здійснюється в день оформлення ТТН за наявності усіх її примірників.

У ТТН оператор зазначає номер резервуара, з якого відпущено нафту або нафтопродукт, розписується в ній і здає для оформлення. У ТТН зазначаються найменування, марка та вид нафти або нафтопродукту, об`єм, маса, густина і температура, за якої визначалась густина, а також дата і час виїзду автоцистерни з підприємства.

На підтвердження передачі позивачу 40099л. палива дизельного (ДП-Л-Євро-5-ВО) ТОВ "Сокол ойл" та ТОВ "Новакойл" у відповідності до вимог вказаної Інструкції оформило та видало товаро-транспортні накладні від 29.04.2021, від 15.05.2021 та від 16.05.2021 на такий відпуск нафтопродуктів.

Разом з тим, всупереч вказаним вимогам Інструкції на підтвердження передачі (відпуску) 40099л. палива дизельного (ДП-Л-Євро-5-ВО) за договором відповідального зберігання позивачем суду надано акти прийому-передачі від 30.04.2021 від 15.05.2021 та від 16.05.2021.

Такі акти прийому-передачі нафтопродуктів не узгоджується із вимогами Інструкції і не може судом вважатися належними та допустимими доказами передачі (відпуску) позивачем палива дизельного (ДП-Л-Євро-5-ВО) ТОВ "ВОЛИНЬ ЕЙНЕПІ ЛТД".

Суд також критично оцінює товаро-транспортні накладні від 30.04.2021 від 15.05.2021 та від 16.05.2021 на відпуск таких нафтопродуктів, оскільки як зазначено у верхньому лівому куті цих накладних, її видано (складено) не позивачем, а ТОВ "ВОЛИНЬ ЕЙНЕПІ ЛТД".

Тобто, всупереч вимогам п.7.5.8 Інструкції дані товаро-транспортні накладні заповнені та оформленіа не уповноважено особою (оператором) позивача, як власника нафтопродуктів, на їх відпуск, а вантажоодержувачем.

Крім того, відповідно до вимог п.5.4.1 Інструкції під час перевезення нафтопродуктів автомобільним транспортом відповідність густини нафтопродукту під час відвантаження та приймання визначається після її приведення до температури 20°C відповідно до ГОСТ 3900.

Всупереч вказаним вимогам в товаро-транспортних накладних 30.04.2021 від 15.05.2021 та від 16.05.2021 на відпуск нафтопродуктів зазначена температура в 8,16 та 14 градусів відповідно.

Всупереч вимогам п.7.5.7 Інструкції вказані ТТН на вивезення нафти або нафтопродуктів автотранспортом вантажоодержувача не оформлена на підставі довіреності вантажоодержувача, так як посилка на таку довіреність взагалі відсутня.

Таким чином, належні та допустимі докази, документи бухгалтерського обліку, складені позивачем у відповідності до вимог Інструкції, на відпуск вказаних нафтопродуктів 30.04.2021 від 15.05.2021 та від 16.05.2021 та отримання ТОВ "ВОЛИНЬ ЕЙНЕПІ ЛТД" відсутні та суду не надані.

Крім того, суд зазначає, що ТОВ «ДІВА-АГРО-МАРТИНІВКА» придбало дизельне пальне у своїх контрагентів, які знаходяться у Волинській та Рівненській областях відповідно. Згідно ТТН продавців дизельне пальне було доставлено 30.04.2021 від 15.05.2021 та від 16.05.2021 за адресою Житомирська область, Пулинський район, с. Стара Олександрівка, вул. Ялинівська, буд. 1-А, ТОВ «ДІВА-АГРО-МАРТИНІВКА». А згідно ТТН складених ТОВ "ВОЛИНЬ ЕЙНЕПІ ЛТД" 30.04.2021 від 15.05.2021 та від 16.05.2021 дизельне пальне було перевезено в зворотньому напрямку у Волинську область м. Володимир Волинський.

В судовому засіданні представник позивача не зміг обгрунтувати ділову мету таких операцій з паливом, що ставить під сумнів їх реальність.

Суд зазначає, що за приписами частини першої статті 15 цього Закону N 481/95-BPР оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Судом встановлено, що ліцензію на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання позивач отримав після проведення фактичної перевірки.

Суд враховує, що відповідно до вимог абзацу дев`ятого частини другої статті 17 Закону N 481/95-BPР за порушення норм цього Закону щодо зберігання пального без наявності ліцензії - застосовуються фінансові санкції в розмірі 500000 гривень.

Зазначене свідчить, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення №869/06-30-09-05 від 01.12.2020року про застосування до платника фінансових санкцій в розмірі 500000,00 грн. за зберігання пального без наявності відповідної ліцензії відповідачем винесено на підставі, в межах повноважень і в порядку, передбаченому законодавством України та із врахуванням всіх обставин, що мали значення для його прийняття.

Судом також встановлено та визнається сторонами, що уповноваженими особами відповідача 24.09.2020року у відповідності до повноважень, передбачених ст.85 Податкового кодексу України, був наданий запит про надання відповідних документів, зумовлених проведенням фактичної перевірки.

Вказаний запит в той же день був отриманий уповноваженою особою Позивача, що свідчить підпис цієї особи на копії такого запиту.

Запитувані документи позивачем не було надано уповноваженим особам, про що 08.10.2020року був складений відповідний акт.

В силу приписів п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України (в редакції на час спірних відносин) ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Зазначене свідчить, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення №866/06-30-09-05 від 01.12.2020року про застосування штрафу в розмірі 10210,00грн. відповідачем також винесено на підставі, в межах повноважень і в порядку, передбаченому законодавством України та із врахуванням всіх обставин, що мали значення для його прийняття.

Таким чином, позовні вимоги позивача не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Керуючись статями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп.15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Ю. Романченко