Справа № 165/1212/21
Суддя: Федечко М. О.
Дата ухвалення: 2022-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 165/1212/21
Провадження № 2-а/156/1/22
Рядок статзвіту № 40
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2022 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Федечко М. О.

за участю: секретаря судового засідання Салатюк Г.В.

представника позивача Таргонія П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного провадження адміністративну справу № 165/1212/21 за адміністративним позовом

ОСОБА_1 , представник - Таргоній Павло Валерійович

до Волинської митниці

про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

в с т а н о в и в :

І. Стислий виклад позиції позивача

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що 24 березня 2021 року заступником начальника Волинської митниці Держмитслужби Литвиненком В.В. було розглянуто матеріали справи про порушення митних правил розпочатої 05 березня 2021 року за ознаками вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та винесено постанову в справі про порушення митних правил №0103/20500/21, якою його визнано винним у вчиненні порушення митнихправил, передбаченого статтею 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів у сумі 374 461,77 грн.

Копію оскаржуваної постанови про порушення митних правил №0103/20500/21 від 24.04.2021 року ним отримано 05.04.2021 року поштовим відправленням, що підтверджується копією конверта та інформацією з офіційного сайту Укрпошта по відстеженню трек номера листа № 660.

Постанову в справі про порушення митних правил № 0103/20500/21 від 24.03.2021 року вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з необ`єктивністю та неповнотою провадження та розгляду справи, невідповідністю викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи, відсутністю в його діях ознак порушення митних правил, оскільки всі дані, зокрема і код товару згідно УКТ ЗЕД, до вище вказаної митної декларації вносилися ним відповідно до наданих відправником (продавцем) документів, які також надавались митному органу разом з митною декларацією.

18.01.2021 року на вимогу відповідача ним було додатково надано Лист роз`яснення №7 від 18.01.2021 року та Лист роз`яснення №10 від 19.01.2021 року та надані оригінали товаросупровідних документів та проведено митний огляд товару. Стверджує, що під час декларування вантажу, визначаючи код товару за УКТ ЗЕД він діяв добросовісно, без жодного умислу щодо заявлення неправдивих відомостей щодо імпортованого товару та заниження митної вартості, адже пред`явив до митного оформлення виключно ті документи, які були передані відправником (продавцем) товару, що ніким не скасовані чи визнані недійсними, що безумовно свідчить про відсутність в його діях, як декларанта, прямого умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст.485 МК України. Окрім того, в матеріалах справи про порушення митних правил відсутні належні та допустимі докази того, що документи, подані до митного оформлення містять неправдиві дані, тобто відомості зазначені у них належним чином не перевірені та не спростовані, а тому в його діях відсутні будь-які ознаки вчинення умисного переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом поданням митному органу, як підстави для переміщення товарів підроблених документів. Просить визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Волинської митниці Держмитслужби Литвиненка В.В. у справі про порушення митних правил № 0103/20500/21 від 24.03.2021 року, за якою його визнано винним у скоєнні адміністративного проступку передбаченого ст. 485 МК України та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення; стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та надав пояснення аналогічні тим, які викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити.

ІІ. Заперечення відповідача

Згідно відзиву Волинської митниці, відповідач вважає позовну заяву повністю безпідставною. Так, митницею правильно вирішено питання щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 у справі про порушення митних правил №0103/20500/21 та встановлено ознаки порушення митних правил за ст.485 Митного кодексу України, а постанова в справі про порушення митних правил винесена з дотриманням вимог чинного законодавства України; адміністративне стягнення накладено в межах строку, передбаченого ст. 467 МК України.

Відповідач стверджує, що 18.01.2021 року громадянин України ОСОБА_1 , головний бухгалтер (декларант) приватного підприємства «ДЕНК ТПР» вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в загальній сумі 124 820, 59 грн, тобто заявив в митній декларації типу UA205100/2021/000406 від 18.01.2021 року неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та надав з цією ж метою митному органу документи, що містять такі відомості. Вчинення правопорушення в справі про порушення митних правил №0103/20500/21, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України повністю стверджено матеріалами справи, а саме: протоколом про порушення митних правил від 05.03.2021 року №0103/20500/21, витягом з баз даних: «Інспектор-2006», ЄАІС ДМСУ та іншими документами.

24.03.2021 року було винесено постанову №0103/20500/21, якою громадянина України ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 (триста) відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 374461,77 грн.

Під час розгляду справи, відповідною посадовою особою в повній мірі було з`ясовано факт вчинення порушення митних правил, винність даної особи в їх вчиненні; обтяжуючих та пом`якшуючих обставин при відповідальності за вчинене правопорушення не встановлено.

Другий примірник постанови від 24.03.2021 року №0103/20500/21 було надіслано ОСОБА_1 листом №7.3-20/2576 від 24.06.2021.

Таким чином, відповідач вважає, що посадова особа Волинської митниці Держмитслужби при розгляді справи про порушення митних правил №0103/20500/21 та винесенні постанови від 24.03.2021 року діяла у межах та у спосіб, визначений чинним законодавством, а тому у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови від 224.03.2021 року в справі про порушення митних правил №0103/20500/21 - просить відмовити повністю.

ІІІ. Процесуальні дії

Ухвалою від 25.05.2021 поновлено позивачу строк на оскарження постанови про порушення митних правил, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

У визначений судом строк відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 11.06.2021 року зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 140/4279/21 за позовом Приватного підприємства «ДЕНК ТПР» до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про визначення коду товару від 22.01.2021 року №КТ-UА-2021.

09.11.2021 року поновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

22.11.2021 року дану справу було прийнято до свого провадження суддею Федечко М.О.

13.12.2021 року та 13.01.2022 року судові засідання у даній справі ухвалено проводити в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 20.01.2022 року в адміністративній справі №165/1212/21 замінено відповідача - Волинську митницю Державної митної служби України на його правонаступника - Волинську митницю (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43958385, місцезнаходження: вул. Призалізнична, буд. 13, с. Римачі, Ковельський (колишній Любомльський) район, Волинська область, 44350).

17.02.2022 року з метою участі представника позивача судове засідання у даній справі, призначене на 28.02.2022 року ухвалено проводити в режимі відеоконференції.

З метою участі представника позивача призначене на 23.03.2022 року судове засідання у даній справі ухвалено проводити в режимі відеоконференції.

12.04.2022 року з метою участі представника позивача судове засідання у даній справі, призначене на 19.04.2022 року ухвалено проводити в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача Таргоній П.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив такі задовольнити з мотивів, наведених у позовній заяві.

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення на офіційну електронну адресу документу в електронному вигляді «Судова повістка-повідомлення про судове засідання в справі». У матеріалах справи міститься клопотання представника Волинської митниці Федчишина Р. про проведення розгляду даної адміністративної справи без участі представника митниці, невизнання адміністративного позову у зав`язку із його безпідставністю.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом

18 січня 2021 року головним бухгалтером (декларантом) приватного підприємства "ДЕНК ТПР" ОСОБА_1 ПП «ДЕНК ТПР» подано до Волинської митниці Держмитслужби митну декларацію ІМ40ДЕ № UA205100/2021/000406, згідно якої було заявлено до митного оформлення товар: «№1 - 1.Втулки з чорних металів з нанесеною різьбою М8 крок 1,5 виготовлені з сталі марки 09 Г2С (згідно Українського класифікатору СтЗсп), 1-го гатунку (згідно норм EN 10297-1): sleeve for roller AXIS N0.1 маркування HF 1-HF15 -11250шт., sleeve for roller AXIS NO.l маркування HF 16-HF16 -190nrr., sleeve for roller AXIS N0.3 маркування HF 17-HF18 -1500шт., sleeve for roller AXIS N0.3 маркування HF 19-HF19 -580шт., sleeve for roller AXIS N0.5 маркування HF 20-HF20 -500шт., sleeve for roller AXIS N0.5 маркування HF 21-HF21 -522шт., sleeve for roller AXIS N0.6 маркування HF 22-HF23 -1000шт. призначені для закріплення на циліндричних деталях та забезпечує точне розміщення деталей на осях (конфігурація втулок що не впливає на технічні характеристики) з толерантністю 0,015 мм. Буде використовуватись у власному виробництві для виготовлення комплектуючих деталей для прес контейнерів».

В графі 33 вищевказаної митної декларації ОСОБА_1 було вказано код даного товару відповідно до УКТЗЕД .

При митному оформленні товарів до митної декларації було додано пакувальний лист №132 від 03.12.2020 року, рахунок-фактуру (інвойс) №132 від 03.12.2020 року, коносамент СЕІ0192743 від 21.12.2020 року, авто транспортну накладну 865 від 16.01.2021 року, сертифікат про походження товару 83585 від 14.01.2021 року, банківський платіжний документ №106 від 26.11.2020 року, банківський платіжний документ №25 від 05.03.2020 року, Контракт №1 від 21.01.2020 року, лист-роз`яснення від 18.01.2021 року, креслення від 23.06.2020 року, технологічний процес від 19.01.2021 року, експортна декларація країни відправлення 3/32 від 04.12.2020 року.

18.01.2021 року відповідачем направлено повідомлення декларанту, що у зв`язку з спрацюванням ризиків по даній МД, необхідно надати оригінали документів, зазначених у митній декларації, або засвідчені в установленому порядку їх копій та надати доступ транспортного засобу з метою проведення митного огляду товару.

22.01.2021 року Волинська митниця Держмитслужби прийняла рішення №KT-UA-2021 про визначення коду товару, в якому наведено формулювання графи 31 ВМД №UA205100/2021/000406 від 18.01.2021 року та визначено ввезений товар як «№1 - 1. Втулки з чорних металів, токарно оброблені, у формі циліндра з кільцевим розширенням по одному з торців, виготовлені з комбінації металів (зовнішня частина, яка є основою, виготовлена із сталі, внутрішня частина - з латуні), призначені для щільного закріплення на металевому валу за допомогою гвинтового затиску: sleeve for roller AXIS NO.l маркування HF 1-HF15, sleeve for roller AXIS NO.l маркування HF 16-HF16, sleeve for roller AXIS N0.3 маркування HF 17-HF18, sleeve for roller AXIS N0.3 маркування HF 19-HF19, sleeve for roller AXIS N0.5 маркування HF 20-HF20, sleeve for roller AXIS N0.5 маркування HF 21-HF21, sleeve for roller AXIS N0.6 маркування HF 22-HF23. Використовуються як складова частина в процесі виготовлення роликових механізмів для металевих прес-контейнерів. Країна виробництва - Індія, а також для графи 33 ВМД - . Також відповідачем прийнято картку відмови у митному оформленні товару №UA205100/2021/00010.

За митне оформлення вищевказаного товару в митному режимі імпорт, за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205100/2021/000406 було сплачено митних платежів в загальній сумі 416 068,66 грн. За митне оформлення вищевказаного товару в митному режимі імпорт, за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205100/2021/000406, згідно Рішення «про визначення коду товару» за №КТ-UA-2021 необхідно було сплатити митних платежів в загальній сумі 540 889,25 грн, тобто різниця між сплаченими митними платежами та митними платежами, які необхідно було сплатити становить 124 820,59 гривень. Тобто, відповідач вважав, що позивач заявив неправдиві відомості щодо коду товару згідно УКТЗЕД, чим вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів на суму 124 820,59 грн., тобто заявив в митній декларації типу IM40ДЕ № UA205100/2021/000406 від 18.01.2021 року неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно УКТЗЕД та надав з цією ж метою митному органу документи, що містять такі відомості у зв`язку з чим притягнув його до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України.

Через те, що 18.01.2021 року громадянин України ОСОБА_1 , головний бухгалтер (декларант) приватного підприємства «ДЕНК ТПР», під час митного оформлення на ВМО №3 м/п «Володимир-Волинський» Волинської митниці Держмитслужби за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205100/2021/000406 товару № 1 «1.Втулки з чорних металів, токарно оброблені, у формі циліндра з кільцевим розширенням по одному з торців, виготовлені з комбінації металів (зовнішня частина, яка є основою виготовлена зі сталі, внутрішня частина - з латуні) призначені для щільного закріплення на металевому валу за допомогою гвинтового затиску: sleeve for roller AXIS NO.l маркування HF 1-HF15, sleeve for roller AXIS NO.l маркування HF 16-HF16, sleeve for roller AXIS N0.3 маркування HF 17-HF18, sleeve for roller AXIS N0.3 маркування HF 19-HF19, sleeve for roller AXIS N0.5 маркування HF 20-HF20, sleeve for roller AXIS N0.5 маркування HF 21-HF21, sleeve for roller AXIS N0.6 маркування HF 22-HF23 -1000 шт. Буде використовуватись як складова частина в процесі виготовлення роликових механізмів для металевих прес-контейнерів. Країна виробництва -Індія.» вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в загальній сумі 124 820, 59 грн, тобто заявив в митній декларації типу ІМ40ДЕ № UA205100/2021/000406 від 18.01.2021 року неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та надав з цією ж метою митному органу документи, що містять такі відомості 05.03.2021 року відносно громадянина України ОСОБА_1 посадовою особою Волинської митниці Держмитслужби було складено протокол про порушення митних правил №0103/20500/21 за ст. 485 МК України.

24.03.2021 року було винесено постанову №0103/20500/21, якою громадянина України ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 (триста) відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 374 461,77 грн.

Другий примірник постанови від 24.03.2021 року №0103/20500/21 було надіслано ОСОБА_1 листом №7.3-20/2576 від 24.06.2021 року, який той отримав 05 квітня 2021 року.

Не погоджуючись з винесеною постановою, позивач оскаржив її в судовому порядку.

IV. Релевантні джерела права та висновки суду

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно положень Закону України «Про митний тариф», товарною номенклатурою Митного тарифу України є Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), складена на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів, що ведеться Всесвітньою митною організацією.

Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється згідно з вимогами УКТЗЕД з урахуванням Основних правил інтерпретації УКТЗЕД на основі характеристик товару, які є визначальними для класифікації.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 8 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості про товари, у тому числі у вигляді кодів: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів.

Частиною 5 ст. 266 МК України визначено, що особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Згідно з Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651, графа 31 МД повинна містити такі відомості про товар: опис товару відповідно до товаросупровідних документів в обсязі, достатньому для його розпізнання та віднесення до коду згідно з УКТЗЕД.

Відповідно до ст. 266 МК України, декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х цього Кодексу.

Відповідно до ст.485 МК України, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Диспозиція статті 485 МК України передбачає адміністративну відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплату митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Склад правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те, що особа, яка його вчинила, має діяти умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинити так, щоб уникнути сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.

Отож, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого статтею 485 МК України) обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів). Склад правопорушення включає в себе ознаки, що характеризують зовнішній акт поведінки особи, його спрямованість і наслідки, і ознаки, що характеризують самого правопорушника і його психічне ставлення до вчиненого. Ознаки складу порушення митних правил характеризують об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт та суб`єктивну сторону порушення митних правил. Усі зазначені елементи складу порушення митних правил нерозривно поєднані між собою. Наявність цих елементів обов`язкова для кваліфікації конкретного діяння як порушення митних правил.

А відтак, відповідальність за ст.485 МК України, може наставати лише у випадку, коли правопорушник свідомо, з умислом, спрямованим на зменшення митних платежів, вказав неправдиву інформацію або ж надав органам доходів та зборів документи, в яких містяться відомості, що не відповідають дійсності.

Вказана позиція щодо ст.485 МК України міститься у постанові Верховного Суду від 18.06.2020 року у справі № 638/10546/16-а.

За приписами ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду в постанові від 13.12.2018 по справі № 759/360/17 зазначив, що за відсутності обґрунтованих доказів, які свідчили саме про умисел декларанта на заниження митних платежів (шляхом повідомлення недостовірної інформації про товар) сам факт неправильного визначення коду згідно з УКТЗЕД не є достатньою підставою для кваліфікації дій позивача як порушення митних правил відповідно до ст.485 МК України.

Тобто, для притягнення до відповідальності за ст.485 МК України, необхідно було доведення факту заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Відповідно до ч.8 ст.264 МК України, з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Згідно ч.ч.2, 3, 4 ст.69 МК України, органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТЗЕД. На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них. У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Отже, здійснення такого контролю є прямим обов`язком відповідача, в той час як застосування штрафних санкцій за порушення, пов`язані з неправильною класифікацією товарів, можливе лише при поданні декларантом неправдивих відомостей, підроблених документів чи подання документів не в повному обсязі.

Частиною 6 ст. 69 МК України, імперативно встановлено, що штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. (ч.6 ст.54 МК України).

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, та не спростовано відповідачем, що позивач у митній декларації вказував відомості, які не можна вважати неправдивими та на підставі яких вірно вказаний код товару для визначення митної вартості товару.

Згідно копії висновку експерта № 103/2021 від 12.04.2021 року за результатами проведення судової товарознавчої експертизи вантаж, а саме: «втулка для складання ролика №1 в кількості 11 440 шт., втулка для складання ролика №3 в кількості 2 080 шт., втулка для складання ролика № 5 в кількості 1 022 шт., втулка для складання ролика №6 в кількості 1000 шт., який переміщувався через митний кордон України за митною декларацією типу «ІМ40ДЕ» № UA205100/2021/000406 від 18.01.2021 р. згідно договору №1 від 21.01.2020 р. та інвойсу №132 від 03.12.2020 р.», по своїм характеристикам та відповідно до пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності з врахуванням правила 3 а) Основних правил інтерпретації класифікації товарів (перевага надається тій товарній позиції, яка більш конкретно описує товар у порівнянні з найменуваннями товарних позицій, що дають більш загальний опис) відповідає характеристикам товарів, які класифікуються у товарній позиції 7 307 «Фітинги для труб і трубок (наприклад, муфти, коліна, втулки) з чорних металів:», код товару (підкатегорія » - втулки (а.с.64-71).

Крім цього, суд враховує, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 у справі № 140/4279/21 визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці Держмитслужби №КТ-UA-2021 від 22.01.2021 року про визначення коду товару.

Як встановлено вказаним рішенням при поданні митної декларації декларантом позивача в графі 33 вищевказаної митної декларації код товару зазначено , що згідно з УКТЗЕД класифікується, як «фітинги для труб і трубок (наприклад, муфти, коліна, втулки) з чорних металів». У свою чергу, Волинська митниця ДФС прийняла оскаржуване рішення про визначення коду товару, відповідно до яких товари класифіковано за кодом згідно з УКТЗЕД як втулки з чорних металів, товарно оброблені. Суд не погодився із такою класифікацією товару митницею, оскільки митним органом не було взято до уваги експортну декларацію країни відправника товару, де митним органом Республіки Індія підтверджено ті коди товарів які було внесено ПП «ДЕНК ТПР» до декларації, аналогічні коди зазначені і в міжнародній товарно-транспортній накладній.

Врахувавши наданий позивачем висновок експерта №103/2021 за результатом проведеної товарознавчої експертизи, письмові докази, які підтверджують правильність визначення та декларування ПП «ДЕНК ТПР» товарів за митною декларацією типу «ІМ40ДЕ» № UA205100/2021/000406 від 18.01.2021 року, суд дійшов висновку, що Волинська митниця Держмитслужби оскаржуваним рішення про визначення коду товару №КТ-UA-2021 від 22.01.2021 року безпідставно класифікувала такий товар у товарній позиції 7326 згідно з УКТЗЕД «як втулки з чорних металів, товарно оброблені».

Встановлені рішенням Волинського окружного адміністративного суду обставини в адміністративній справі № 140/4279/21, яке згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2021 року залишено без змін, а тому, відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як наслідок, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 у справі № 140/4279/21 має преюдиційне значення при вирішенні цієї справи.

Отже, склад правопорушення відсутній, оскільки при подачі митної декларації до митниці позивач користувався лише документами наданими замовником, а тому не мав мети ухилитися від сплати митних платежів і зборів.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який ним, в даному випадку, не виконаний.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 ознак порушення митних правил, передбачених ст.485 МК України, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, а тому постанова в справі про порушення митних правил № 0103/20500/21 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 374 461,77 гривень підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Також суд відмовляє в задоволені позовних вимог в частині визнання оскаржуваної постанови протиправною, оскільки повноваження суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності визначено ч. 3 ст. 286 КАС України, відповідно до якої, такі повноваження в суду відсутні. Виходити за межі позовних вимог в цій частині суд не вбачає необхідності, оскільки прийшов до переконання, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

V. Судові витрати

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору у розмірі 908,00 грн згідно квитанції № 104 від 12.04.2021 року підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 18 500,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, суд зазначає, що приписи ч.ч. 1, 2 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас, в силу положень ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У відповідності до ч. 9 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати у тому числі розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Аналогічна позиція підтримується Верховним Судом у постанові від 01 березня 2018 року у справі № 569/17904/17.

Положеннями ч. 7 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України Про адвокатуру і адвокатську діяльність від 05 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги; документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.04.2021 між ОСОБА_1 (клієнт) та адвокатом Таргонієм П.В. було укладено договір № 75 про надання правничої допомоги, за умовами якого адвокат зобов`язався надати клієнту правничу допомогу в порядку та на умовах, визначених цим договором (а.с.72-73).

У матеріалах справи міститься копія ордера на надання Дорощуку О.П. правничої (правової) допомоги (а.с.36) та посвідчення адвоката України Таргонія П.В. (а.с.106).

02.06.2021 сторонами був складений акт виконаних робіт (а.с.74), з якого вбачається, що позивачу були надані наступні послуги:

- з`ясування фактичних обставин справи клієнта, на що затрачено 1,5 год вартістю 750 грн;

- укладення договору про надання правової допомоги, на що затрачено 0,5 год вартістю 250 грн;

- виготовлення копій, формування адвокатського досьє, на що затрачено 1,5 год вартістю 750 грн;

- вивчення законодавства та судової практики, формування попередньої правової позиції по справі, на що затрачено 2,5 год вартістю 1 250 грн;

- надання клієнту усної консультації, на що затрачено 1 год вартістю 500 грн;

- вивчення практики Європейського суду з прав людини, на що затрачено 2 год вартістю 1 000 грн;

- підготовка позовної заяви, заяви про поновлення строку та додатків до них, на що затрачено 4 год вартістю 2 000 грн;

- вартість послуг по юридичному супроводу адвокатом клієнта в суді першої інстанції до винесення рішення у справі - 12 000 грн.

Як зазначено в судовому засіданні представником позивача, вказана у акті виконаних робіт вартість послуг по юридичному супроводу адвокатом клієнта в суді першої інстанції до винесення рішення у справі у розмірі 12 000 грн є гонораром адвоката. Таки й же розмір гонорару визначений у розділі «Порядок оплати послуг адвоката з надання правової допомоги» від 05.04.2021 року.

Статтею 30 Закону N 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідач у відзиві на позов свою позицію щодо витрат позивача на правову допомогу не зазначив. Клопотання про зменшення розміру судових витрат у зв`язку із їх неспівмірністю від відповідача не надходило.

При вирішенні даного питання суд керується висновком, зробленим у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, в якій, серед іншого наголошено, що: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, а суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічні висновки можна зроблені також в постановах Верховного Суду, зокрема, у справах № 922/3436/20, № 910/7586/19, № 910/16803/19.

У додатковій постанові від 19.02.2020 року справі № 755/9215/15-ц Велика Палата також вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони.

Відтак, позивачем понесено 18 500 грн витрат на правничу допомогу.

Суд також враховує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

З огляду на те, що відповідач не заявив обґрунтоване клопотання про зменшення розміру відшкодування судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, а позивач навів детальне обґрунтування та подав належні докази на підтвердження розміру понесених витрат на таку допомогу, суд дійшлов висновку, що розмір судових витрат у сумі 18 500 грн є співмірним із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи, а також значенням справи для учасників.

У зв`язку із вищевикладеним, понесені позивачем судові витрати на правничу допомогу у розмірі 18 500 грн підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 20, 72-79, 90, 243-246 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову № 0103/20500/21 в справі про порушення митних правил від 24 березня 2021 року, винесену заступником начальника Волинської митниці Держмитслужби Литвиненком В.В. про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 485 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 374 461,77 грн (триста сімдесят чотири тисячі чотириста шістдесят одна гривня 77 коп.), а провадження у справі закрити.

У задоволенні позовних вимог в частині визнання оскаржуваної постанови протиправною - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у справі в сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.) судового збору та 18 500 грн (вісімнадцять тисяч п`ятсот гривень 00 коп) витрат на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: Таргоній Павло Валерійович, адреса: вул. Б.Хмельницького, 35, м. Луцьк, 43025.

Відповідач: Волинська митниця, , місцезнаходження: вул. Призалізнична, буд. 13, с. Римачі, Ковельський (колишній Любомльський) район, Волинська область, 44350.

Повний текст судового рішення складено 20 квітня 2022 року.

Суддя М. О. Федечко