Справа № 500/787/22
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/787/22

18 квітня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В. за участю:

секретаря судового засідання Галінська А.В.

представника позивача Сольський В.В.

представника відповідача Яциковська О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Тернопільській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ТР5209/146/АВ/ТД-ФС від 20.08.2021 в розмірі 360000грн. 00 коп.

Позов обґрунтований тим, що позивач вважає оскаржувану в даній справі постанову протиправною та зазначає, що порушень, вказаних в цій постанові не вчиняв. Позивач зазначив, що здійснює підприємницьку діяльність, пов`язану з роздрібною торгівлею продуктами харчування - овочі фрукти. Вказав, що свою діяльність він здійснює в кіоску за адресою Майдан Франка і має двох офіційно зареєстрованих найманих працівників, однак у вказаних в оскаржуваній постанові торгових точках діяльності він не здійснює. Вважає, що спірна постанова порушує права позивача у сфері здійснення господарської діяльності, оскільки на її підставі з позивача будуть зняті значні кошти.

Ухвалою суду від 09.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання у справі призначено на 02.03.2022 о 12:00 год. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову повністю. Зверну увагу суду, що позивач в своїй позовній заяві посилається на Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295, який втратив чинність 14.05.2019 відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі № 826/8917/17. Вказав, що відповідно до наказів Управління від 07.05.2021 №451 та 23.07.2021 №782 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю (інспекційні відвідування) у позивача зобов`язано провести 11.05.2021 - 24.05.2021 року та відповідно з 27.07.2021-09.08.2021. У вказаний період Управління керувалось Порядком №823, який був чинним на час здійснення інспекційних відвідувань. Зазначив, що сімох працівників без належного оформлення трудових відносин виявлено та зафіксовано у кіосках тимчасового розміщення (палатки «овочі, фрукти»): вул. Грушевського, вул. С. Стрільців, майдан І. Франка, 38а, м. Збараж (місця здійснення господарської діяльності позивача). Засобами відеотехніки зафіксовано позивача у вищевказаних трьох точках по продажу фруктів та овочів, де він підтверджує, що це його кіоски. Відповідач вважає, що в порушення вимог статті 24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №413, позивач допустив сімох працівників до роботи без укладення трудового договору та без повідомлення до відповідного територіального органу Державної податкової служби. Просить врахувати, що вимоги припису від 24.05.2021 №ТР3887/146/АВ/П не виконано. На думку відповідача, позивача належно з дотриманням абзацу другого пункту 3 Порядку №509 повідомлено про дату одержання уповноваженою посадовою особою Акта проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) за додержання вимог законодавства у сферах праці від 09.08.2021 №ТР5209/146/АВ. За таких обставин, представник відповідача вважає, що оскаржувана у даній справі постанова винесена правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Ухвалою суду від 02.03.2022 розгляд справи відкладено та зазначено, що про дату, час та місце проведення наступного судового засідання у справі сторони буде повідомлено додатково.

Ухвалою суду від 30.03.2022 призначено судове засідання на 11.04.2022 о 12:00 год.

11.04.2022 у відкритому судовому засіданні розгляд справи відкладено до 18.04.2022 о 10:00 год.

18.04.2022 у відкритому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю з мотивів, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача у відкритому судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Розглянувши позов, відзив на позовну заяву, подані документи і матеріали, заслухавши пояснення стін, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

На виконання окремого доручення т.в.о. Голови Держпраці від 25.08.2020 № Д-330/1/3.1-21, службової записки начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Хаварівського І.В. від 06.05.2021, керуючись підпунктом 3 пункту 5 Порядку №823, за рішенням керівника Управління, на підставі наказу Управління від 07.05.2021 № 451, направлення від 07.05.2021 № ТР3887/146, інспектору праці - головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Пугач Любові Євгенівні доручено провести захід державного контролю за додержанням законодавства про працю (інспекційне відвідування) у ФОП ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса здійснення діяльності: кіоски тимчасового розміщення (палатки «овочі, фрукти»): вул. Грушевського, вул. Є. Стрільців, майдан І. Франка, 38а, м. Збараж).

Управлінням проведено захід державного контролю у позивача з 11.05.2021- 24.05.2021, в ході якого виявлено, що в порушення вимог частини третьої статті 24 КЗпП та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413, позивач допустив до роботи сімох працівників без належного оформлення трудових відносин. Інспектором праці надано Вимогу про надання документів від 17.05.2021 № ТР3887/146/ПД, якою зобов`язано позивача у строк до 15.00 год. 21.05.2021 надати ряд документів, зазначених у даній вимозі.

За результатами даного заходу державного нагляду складено Акт проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) за додержання вимог законодавства у сферах праці від 24.05.2021 №TP3887/146/АВ, винесено припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 24.05.2021 №ТР3887/146/АВ/П та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю від 24.05.2021 №ТР3887/146/ПП/АВ.

У зв`язку із відмовою від підпису акта інспекційного відвідування, припису, попередження, вказані документи направлено позивачу рекомендованим листом з описом документів в ньому та повідомленням про вручення 25.05.2021, поштове відправлення № 768.

Після цього, з метою перевірки стану виконання припису на усунення порушень вимог законодавства про працю від 24.05.2021 № ТР 3887/146/АВ/П, на підставі наказу Управління від 23.07.2021 №782, направлення від 23.07.2021 №ТР5209/146 проведено з 27.07.2021 по 09.08.2021 захід державного контролю за додержанням законодавства про працю (інспекційне відвідування) стану виконання вищевказаного припису у позивача, за результатами проведення якого складено Акт №ТР5209/146/АВ від 09.08.2021.

На адресу позивача надіслано Вимогу про надання документів від 27.07.2021 №ТР5209/146/ПД, якою зобов`язано позивача у строк до 16.00 год. 06.08.2021 надати ряд документів, зазначених у даній вимозі.

За результатами проведеного заходу державного контролю (інспекційного відвідування) у позивача та аналізу виявлених фактів, складено Акт проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) за додержання вимог законодавства у сферах праці від 09.08.2021 № ТР 5209/146/АВ.

Позивачу рекомендованим листом з описом документів в ньому, поштове відправлення № 307.

В подальшому, на підставі Акту проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) за додержання вимог законодавства у сферах праці від 09.08.2021 №ТР5209/146/АВ відповідачем 20.08.2021 прийнято постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ТР5209/146/АВ/ТД-ФС, згідно абзацу третього частини другої статті 265 КЗпП у розмірі 360000 (триста шістдесят тисяч) гривень до Державного бюджету України. В даній Постанові зазначено, що в порушення вимог частини четвертої ст.24 КЗпП України, Постанови КМУ №413 від 17.06.2015, позивачем допущено двох працівників до роботи без укладення трудових договорів та без повідомлення до відповідного територіального органу Державної податкової служби. Вимоги Припису №ТР3887/146/АВ/П від 24.05.2021 не виконано.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до частини першої ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кодекс законів про працю України (надалі, КЗпП України) регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників.

Частиною першою ст. 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Визначення трудового договору міститься у ст. 21 КЗпП України та означає угоду між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 259 КЗпП України встановлено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Згідно з абзацом 2 та 3 частини другої статті 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження; вчинення порушення, передбаченого абзацом другим цієї частини, повторно протягом двох років з дня виявлення порушення - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.

При цьому, відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) передбачено також Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Згідно ст.188-6 КУпАП, невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіальних органів щодо усунення порушень законодавства про працю, зайнятість населення та загальнообов`язкове державне соціальне страхування або недопущення посадових осіб цих органів до здійснення заходів державного нагляду (контролю), підстави яких визначені законом, - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як слідує з матеріалів даної справи, предметом спору є постанова Управління Держпраці у Тернопільській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ТР5209/146/АВ/ТД-ФС від 20.08.2021 у розмірі 360000грн. 00 коп. В даній Постанові зазначено, що в порушення вимог частини четвертої ст.24 КЗпП України, Постанови КМУ №413 від 17.06.2015, позивачем допущено двох працівників до роботи без укладення трудових договорів та без повідомлення до відповідного територіального органу Державної податкової служби. Вимоги Припису №ТР3887/146/АВ/П від 24.05.2021 не виконано.

Поряд з цим, в ході розгляду даної справи судом встановлено, що Управлінням Держпраці у Тернопільській області винесена ще одна постанова по справі про адміністративне правопорушення №ТР5209/146/АВ/ПТ/ПС від 19.08.2021, за порушення вимог частини четвертої ст.24 КЗпП України, Постанови КМУ №413 від 17.06.2015, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення статті 188-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. Даною постановою встановлено, що позивачем допущено двох працівників до роботи без укладення трудових договорів та без повідомлення до відповідного територіального органу Державної податкової служби, вимоги припису №ТР3887/146/АВ/П від 24.05.2021 не виконано.

Суд вважає, що в обох випадках зміст правопорушення зводиться до допущення до роботи працівників без укладення трудового договору. При цьому, при винесенні оскаржуваної у цій справі постанови відповідач керується, зокрема, ст. 265 КЗпП України.

Таким чином, на думку суду, у даному випадку має місце подвійне застосування щодо однієї і тієї ж особи двох штрафних каральних заходів. Це є не лише непропорційним та надмірним обтяженням щодо такої особи, але й ставить у нерівне правове становище при вчиненні аналогічного правопорушення у діяльності юридичної особи та фізичної особи-підприємця не на користь останнього.

Розмежування статусу фізичної особи та фізичної особи - підприємця не зумовлює можливостей відходу від цих висновків, оскільки в обидвох випадках каральна мета відповідальності реалізується щодо єдиного суб`єкта права - фізичної особи, яка з метою законного здійснення господарської діяльності отримує додатковий правовий статус. Оскільки правовий статус підприємця фізична особа з повною цивільною дієздатністю набуває в порядку реалізації свого права на здійснення підприємницької діяльності, яка не заборонена законом (згідно з частиною першою статті 42 Конституції України та частиною першою статті 50 Цивільного кодексу України, частиною першою статті 128 Господарського кодексу України).

Отже, фізична особа - підприємець, яка використовує найману працю, не може бути одночасно двічі притягнута за одне і теж правопорушення до відповідальності.

Крім цього, суд звертає увагу на тому, що відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Цією конституційною нормою встановлено заборону саме подвійного, а не повторного притягнення до відповідальності. Застосування зазначеного конституційного положення не залежить від того, за яким рішенням особу було притягнуто до відповідальності раніше.

Підхід, застосований відповідачем, в контексті обставин цієї справи, призвів до того, що позивача фактично притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу за одне й те саме порушення двічі. Такий результат правозастосування, не зважаючи на причини його виникнення, не узгоджується з цілями ст. 61 Конституції України.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у постанові від 19.03.2021 у справі №300/195/20.

Крім того, судом враховується, що відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У відповідності до частин першої та другої ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Таким чином, враховуючи викладене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог повністю.

Сплачений судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень в порядку ст. 139 КАС України.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. суд зазначає, що позивачем не подано жодних доказів, що підтверджують розмір понесених таких витрат, а також не подано заяви про вирішення питання про такі витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відтак, суд вважає, що у даному випадку витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Тернопільській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ТР5209/146/АВ/ТД-ФС від 20.08.2021.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Тернопільській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 3600 (три тисячі шістсот) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 21 квітня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач -Управління Держпраці у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Шпитальна, 7, м. Тернопіль,46006 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.