Справа № 420/19090/21
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2022-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відповідача №6 та №6 від 13.08.2021 року.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Ухвалою від 17.11.2021 року судом замінено відповідача Головне управління ДПС в Одеській області на його правонаступника - Головне управління ДПС в Одеській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.

Позов обґрунтований позивачем тим, що Головним управлінням ДПС в Одеській області здійснена фактична перевірка господарської одиниці Винний бутік «ВАЙН ГАРД», суб`єкт господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складений акт та безпідставно встановлені порушення, зокрема, проведення розрахункових операції через PPO без використання режиму a програмування, а саме без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів, порушення встановленого законодавством порядку обліку товарних запасів за місцем реалізації (зберігання), реалізація алкогольних напоїв без відповідної ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями 22.02.2021 року. Позивач зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є необґрунтованими, протиправними та прийнятими з порушенням процедури проведення фактичної перевірки, без дослідження усіх обставин здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 .

З відзиву Головного управління ДПС в Одеській області на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає, оскільки перевірка позивача проведена у відповідності до вимог законодавства, за результатами перевірки встановлені порушення, а тому відповідачем правомірно направлені позивачу оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача та заперечення відповідача, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець, здійснює діяльність з роздрібної торгівлі напоями в спеціалізованих магазинах, роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, тощо, мала ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями №2000548 (дата реєстрації 22.05.2020 року), з терміном дії з 22.02.2020 року до 22.02.2021 року; №2100490 (дата реєстрації 17.02.2021 року), з терміном дії з 25.02.2021 року до 25.02.2022 року.

Наказом Головного управління ДПС в Одеській області від 08.07.2021 року №4755-п, на підставі ст. 20, п. п. 80.2.2, п. 80.2.5 п. 80.2, ст. 80, п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України наказано провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , податкова адреса: АДРЕСА_1 , адреса господарського об`єкту: АДРЕСА_2 , з 13.07.2021 року тривалістю 10 діб за період діяльності з 19.03.2020 року по дату закінчення фактичної перевірки з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства в частині: обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального, спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку.

На підставі зазначеного наказу 16.07.2021року посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області здійснена фактична перевірка господарської одиниці Винний бутік «ВАЙН ГАРД» за адресою м. Одеса, вул. Торгова, 26, суб`єкт господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 та складений акт №003522 від 22.07.2021 року, в якому зазначено про проведення розрахункової операції через РРО без використання режиму попереднього програмування, а саме: без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів (19.06.2021 року коньяк «Шабо» 3 зірки 0,25 л.); порушення встановленого законодавством порядку обліку товарних запасів за місцем реалізації (зберігання), а саме: суб`єктом господарювання не надано під час перевірки документи, які підтверджують облік та надходження товару, що знаходився на місці продажу на суму 2910 грн.; реалізацію алкогольних напоїв без відповідної ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями 22.02.2021 року на суму 1468 грн..

На підставі зазначеного акту ГУ ДПС в Одеській області направлено позивачу податкове повідомлення-рішення №6 від 13.08.2021 року, яким до позивача застосований штраф в розмірі 10920 грн. за порушення п. 11, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», податкове повідомлення-рішення №6 від 13.08.2021 року, яким до позивача застосований штраф в розмірі 17000 грн. за порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Позивач не погодився з правомірністю зазначених податкових повідомлень-рішень, а тому звернувся до суду з цим позовом про їх скасування.

Відповідно до положень ст. 1, 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» роздрібна торгівля, зокрема, алкогольними напоями (крім столових вин) може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

При цьому, ліцензія (спеціальний дозвіл) це документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку, а роздрібна торгівля це діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) в розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Відповідно до положень п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягає, зокрема, торгівля алкогольними напоями, яка ліцензується відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

За положеннями ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в податковому органі, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання.

З матеріалів справи вбачається, що позивач отримав ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями №2000548 (дата реєстрації 22.05.2020 року), з терміном дії з 22.02.2020 року до 22.02.2021 року; №2100490 (дата реєстрації 17.02.2021 року), з терміном дії з 25.02.2021 року до 25.02.2022 року.

При цьому, податковий орган під час перевірки зробив висновок про те, що реалізація позивачем алкогольних напоїв 22.02.2021 року здійснена без наявності ліцензії.

Суд не погоджується з такими твердженнями відповідача, з огляду на наступне.

В положеннях ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» зазначених вище мова йде про термін дії ліцензії, який складає один рік.

Терміни дії ліцензій, виданих позивачу особисто встановлені повноважним органом шляхом визначення конкретного календарного дня їх початку та закінчення. При цьому дата закінчення поєднана з прийменником «до», у зв`язку з чим така прийменникова конструкція в українській мові прямо вказує на зазначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь.

Законодавець в Цивільному кодексі України виокремлює як поняття «строку» так і «терміну», які не є тотожними.

Згідно з ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 Цивільного кодексу України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Таким чином, у спірних правовідносинах слід застосовувати визначенням «терміну» наведеного у ч. 2 ст.252 Цивільного кодексу України, згідно якої термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Отже, позивачу видана ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями терміном дії з 22.02.2020 року до 22.02.2021 року і цей термін включає дату 22.02.2021 року.

Суд при прийнятті рішення в цій справі також враховує положення ст. 2, 3, 4 «Європейської конвенції про обчислення строків» від 16.05.1972 року, відповідно до яких строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem. Термін «dies a quo» означає день, з якого починається відлік строку, а термін «dies ad quem» означає день, у який цей строк спливає. Якщо строк обчислено у місяцях або роках, день dies ad quem є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає dies a quo, або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця.

Варто також зазначити, що позивач до закінчення терміну ліцензії з 22.02.2020 року до 22.02.2021 року отримав 17.02.2021 року нову ліцензію, що також свідчить про відсутність будь-яких порушень позивачем вимог ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» та відсутність підстав для застосування до нього штрафних санкцій в цій частині.

Аналогічні висновки щодо терміну дії ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями викладені в постановах Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі №821/578/17, від 25.04.2018 року у справі №815/4720/16, які в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України враховуються судом при прийнятті рішення.

Таким чином, висновки контролюючого органу про здійснення позивачем 22.02.2021 року торгівлі алкогольними напоями без ліцензії є безпідставними та не обґрунтованими, а тому оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення №6 від 13.08.2021 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Податковим органом під час перевірки позивача встановлені порушення в частині проведення розрахункової операції через РРО без використання режиму попереднього програмування, а саме: без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів (19.06.2021 року коньяк «Шабо» 3 зірки 0,25 л.).

Суд погоджується з наявністю в діях позивача порушень в цій частині, з огляду на наступне.

Відповідно до положень п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості.

Згідно з п. 7 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у розмірі триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

Відповідачем надані до суду докази, зокрема, почекова інформація РРО з інформаційної бази даних податкового органу, відповідно до якої позивачем здійснений продаж 19.06.2021 року коньяку «Шабо» 3 зірки 0,25 л., однак даних щодо коду УКТ ЗЕД ця база не містить.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

При цьому, позивач не надав до суду жодного доказу, зокрема, чеку з продажу 19.06.2021 року коньяку «Шабо» 3 зірки 0,25 л., який би підтверджував відсутність порушень в цій частині.

Позивач під час перевірки отримав запит на надання документів та 16.07.2021 року до складання акту перевірки розписався в запиті, однак жодного доказу на підтвердження надання будь-яких документів на спростування викладених порушень позивач не надав.

Так само, позивач зазначив в акті про те, що надасть зауваження до акту перевірки у визначений законодавством строк, однак доказів, які б підтверджували надання таких зауважень або доказів на спростування порушень до суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідач довів порушення позивачем вимог п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а позивач не спростував належними доказами такі порушення.

Щодо встановлених під час перевірки позивача порушень в частині відсутності документів походження товарних запасів (алкогольних напоїв), суд вважає твердження податкового органу обґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Згідно з ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції на час проведення перевірки та винесення податкового повідомлення-рішення) до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В матеріалах справи наявна відомість про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів станом на 16.07.2021 року, в якій зазначено перелік залишків алкогольних напоїв та зазначено про відсутність документів, які підтверджують облік запасів та їх надходження, в цій відомості суб`єкт господарювання розписався та будь-яких зауважень щодо встановлених порушень не надав.

Так само, позивачем в позові не наведено будь-яких обставин та не надано доказів на спростування цих порушень, в акті перевірки, відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів міститься підпис суб`єкта господарювання, відсутні будь-які зауваження та заперечення з цього приводу.

Суд вважає, що відповідач у відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України довів суду наявність зазначених порушень та надав докази на підтвердження цих обставин, а позивач будь-яких обставин з цього приводу не навів.

Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №6 від 13.08.2021 року, яким до позивача застосований штраф в розмірі 10920 грн. за порушення п. 11, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Щодо тверджень позивача про нечітке відображення в акті встановлених порушень, не зазначення доказів, наявність неточностей, суд їх вважає безпідставними, оскільки акт №003522 від 22.07.2021 року містить дані про суб`єкта господарської діяльності щодо якого здійснювалася перевірка, містить виклад порушень, які допущені позивачем, містить норми законодавства, які позивачем порушені, містить посилання на всі додатки, які складені під час перевірки та всі складені під час перевірки документи підписані суб`єктом господарювання без зауважень.

Щодо тверджень позивача про безпідставність проведення щодо нього фактичної перевірки, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до положень п. п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити, зокрема, фактичні перевірки, тобто, перевірки, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з положеннями п. 80.1, п. п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80, п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначається, зокрема, підстава для проведення перевірки, визначена цим Кодексом, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Суд звертає увагу, що відповідачем надано до суду доповідну записку з додатками, яка стала підставою для проведення фактичної перевірки позивача та яка свідчить про наявність інформації про порушення вимог законодавства в частині реалізації позивачем алкогольних напоїв, ця підстава передбачена п. п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України та зазначена в наказі про проведення перевірки позивача.

Крім того, суд враховує, що позивач допустив податковий орган до проведення перевірки, будь-яких зауважень до наказу на проведення перевірки не мав, зауважень під час перевірки не висловлював, тобто, не скористався правом на не допуск посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки, якщо вважав, що підстав для її проведення не було.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №6 від 13.08.2021 року, а в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №6 від 13.08.2021 року позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , у відповідності до ст. 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м.Одеса, 65044, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача №6 від 13.08.2021р. та №6 від 13.08.2021p. задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №6 від 13.08.2021р.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м.Одеса, 65044, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 552, 86 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.І. Свида