Справа № 540/4136/21
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2022-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2022 р.м. ОдесаСправа № 540/4136/21
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:

м. Херсон;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

13.10.2021 року;

Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Строй Мир" до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Строй Мир" звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі від 29.07.2021 року №UA508040/2021/000178/2 про коригування митної вартості товарів.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки контролюючого органу про заниження позивачем митної вартості товару та неможливість її визначення за ціною контракту зроблені в результаті неналежного аналізу поданих до митного оформлення документів. Під час митного оформлення товару позивачем надано всі матеріали, передбачені митним законодавством та які підтверджують митну вартість товару за основним методом. Отже, для перевірки правильності її визначення у митного органу не виникло підстав для витребування додаткових документальних підтверджень заявленої митної вартості товару. Зазначені обставини беззаперечно свідчать про те, що рішення про коригування митної вартості не ґрунтується на законі, прийнято без достатніх правових підстав, а тому підлягає скасуванню.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував рішення Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі №UA508040/2021/000178/2 від 29.07.2021 про коригування митної вартості товарів.

Стягнув з Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй Мир» судові витрати: по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 2500 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що під час митного оформлення товару позивачем подано відповідачу повний та достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за основним методом, а отже визначена позивачем митна вартість товарів відповідає вимогам митного законодавства. В свою чергу, відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Ці обставини суд першої інстанції вважав достатніми для висновку про те, що відповідачем не надано переконливих доказів, які підтверджують правомірність прийняття оскаржуваного рішення щодо коригування митної вартості товару, а відтак - про задоволення адміністративного позову та скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

В апеляційній скарзі Митниця в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулює спірні правовідносини, та обставинам справи і помилково не враховано, що під час митного контролю товарів за митною декларацією, поданою позивачем, спрацював програмний комплекс автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю щодо можливого заниження митної вартості товарів. Вказане зумовлює митний орган здійснити перевірку правильності визначення митної вартості із урахуванням даних щодо митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; провести перевірку даних, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів та витребувати у декларанта додаткові документи, а у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України - прийняття рішення про коригування митної вартості. З огляду на те, що за наданими до митного оформлення товару документами не можливо було підтвердити його митну вартість за ціною договору через їх неповноту, а саме рахунок-фактура не містив посилання на контракт та банківські реквізити продавця, декларантом не було подано документи, які стосуються страхування контракту, ціну товару не можливо встановити і на підставі прайс листа, а додатково подані на вимогу митного органу матеріали не спростували сумніви контролюючого органу у заниженні митної вартості товару, відповідачем правомірно проведено коригування митної вартості товару згідно оскаржуваного рішення.

Апелюючи проти розподілу на користь підприємства витрат на правову допомогу, апелянт посилається на не обґрунтованість розміру цих витрат з урахуванням витраченого часу на надання правової допомоги та не співмірність понесених витрат із складністю цієї адміністративної справи.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, 19.01.2018 року між ТОВ «Строй Мир» та Компанією «Zheliang ouding internation trading Cо., Ltd» укладено контракт №CH-UA-20180119, за яким Компанія «Zheliang ouding internation trading Cо., Ltd» зобов`язується продати, а ТОВ Комерційна фірма «Строй Мир» оплатити та прийняти товар дверна фурнітура, в номенклатурі, кількості та ціні, згідно супровідним документам.

Відповідно до п. 1.2 Контракт діє протягом трьох років з моменту його підписання та до 19.01.2021 року.

Згідно із п.п. 3.1, 3.3 Контракту поставка товару здійснюється на умовах СIF ODESSA/ СIF CHORNOMORSK/ СIF YUZHNIY відповідно до правил Інкотермс 2010.

Транспортування товару: морем в контейнері.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Контракту ціна за одиницю товару зазначається в товаросупровідних документах.

Загальна сума Контракту складає 500 000 USD. Ціни указані в дійсному Контракті включили в себе вартість пакування, маркування, в яких поставляється товар.

Згідно із п.п. 5.1, 5.2, 5.5 Контракту валютою Контракту долари США.

Валютою платежу може бути валюта Контракту або інша валюта, перерахована у валюту Контракту по курсу Національного банку України на дату платежу.

Умови оплати: 100% оплата протягом 30 днів після отримання товару на склад.

Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 Контракту строк фактичної передачі товару не пізніше 45 днів від дати підтвердження замовлення Покупцем.

Перелік товаросупровідних документів:

- 3 оригінали та 3 копії морських коносаментів з описом вантажу та завантаженої кількості;

- 2 оригінали специфікації;

- 3 оригінали комерційного рахунка-фактури;

- 3 оригінали пакувального листа.

Додатковими угодами від 01.07.2018 року та від 18.01.2021 року сторонами Контракту внесено зміни до реквізитів покупця, продовжено дію Контракту до 18.01.2024 року.

Для здійснення митного оформлення товару позивачем подано митну декларацію від 29.07.2021 року № UA508040/2021/005566.

Митна вартість товару визначена за першим методом: за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

На підтвердження правильності визначення митної вартості товару позивачем до митного оформлення подано, у тому числі: Контракт від 19.01.2018 року №CH-UA-20180119 разом з додатковими угодами до нього; пакувальний лист від 27.05.2021 року; рахунок-фактура (інвойс) від 27.05.2021 року №MLY21-01; коносамент від 01.06.2021 року №ZYTC210513101B; автотранспортну накладну від 28.07.2021 року №2236; декларацію про походження товару форми від 27.05.2021 року MLY21-01.

Під час митного оформлення товару митний орган дійшов висновку про те, що задекларовану митну вартість товару не може бути визнано у зв`язку із тим, що заявлено не повні відомості про митну вартість та складові митної вартості достовірно документально не підтверджено. Декларантом надано не всі документи для підтвердження митної вартості, а документи надані для підтвердження митної вартості містять розбіжності.

Вказані висновки митниці ґрунтуються на тому, що у наданому до митного оформлення рахунку-фактурі від 27.05.2021 року №MLY21-01 відсутнє посилання на контракт, на виконання кого він виданий, а також банківські реквізити продавця.

Поставка товару здійснюється на умовах CIF CHORNOMORSK, відповідно до Інкотермс 2010. Разом з цим, згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, страхових документів та документів, які б містили відомості про вартість страхування, декларантом не надано.

Також, митним органом зазначено, що прайс-лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції необмеженій кількості потенційних покупців.

Відповідно до положення статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватись на дійсній вартості товару (під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умови повної конкуренції). Під час митного оформлення було здійснено порівняння митної вартості товару з рівнем митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну, що міститься в ЄАІС Держмитслужби, та встановлено, що рівень вартості товару значно нижчий від рівня митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну.

На вимогу митниці декларантом не надано наступні документи, а саме: страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Враховуючи викладене та за результатом проведеної консультації, митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 29.07.2021 року №UA 508040/2021/000178/2 за резервним методом відповідно до приписів ст. 64 Митного кодексу України.

Коригування митної вартості товарів відбулось з урахуванням наявної в митниці інформації, а саме: МД від 22.06.2021 року №UA100430/2021/8714, а саме: 4.07 дол. США/кг (числове значення митної вартості товару становить: 1730кг * 4.07 = 7041.1 дол. США).

Разом з цим, митним органом зазначено, що попередні методи не застосовуються з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: - за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; - на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; - на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару.

Не погоджуючись із коригуванням митної вартості товару, посилаючись на безпідставність і необґрунтованість рішення відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про його неправомірність та скасування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом (п. 1 ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України).

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Таким чином, митна вартість товарів має підтверджуватись вищезазначеними та може підтверджуватись іншими документами, з яких вбачається ціна товару, фактично сплачена або яка підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість визначається самостійно декларантом, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів.

У разі, якщо документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України).

Згідно із ч.ч. 1, 2, 3, 6, 7 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Частинами 1, 2 ст. 55 Митного кодексу України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Разом з цим, за правилами цієї статті, прийняте митним органом рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

За змістом ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Аналіз наведених норм показав, що обов`язок доведення митної вартості товару покладається на позивача, а митний орган, у випадку наявності сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, може витребувати додаткові документи. При цьому, такі сумніви мають бути обґрунтованими, а дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.

Колегія суддів звертає увагу на те, що наявність підстав для витребування митним органом додаткових документів для підтвердження митної вартості товару не може обумовлюватись лише формальними обставинами, які цей орган підводить під сумнівність митної вартості. Лише за наявності підстав, визначених чинним законодавством, митний орган повинен витребовувати, а позивач - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати сумніви митниці.

Водночас, апеляційний суд враховує, що під час митного оформлення товару позивачем подано митниці, у тому числі, митну декларацію; зовнішньоекономічний договір; специфікацію; інвойс; пакувальний лист та транспортні документи, в яких містяться відомості про оцінюваний товар, його характеристики та вартість.

Отже, під час митного оформлення товару позивачем подано документи, обумовлені у п. 6.2 Контракту та за якими відповідно до ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України має підтверджуватись заявлена митна вартість.

Разом з цим, судом першої інстанції вірно враховано, що предметом митного оформлення за вищенаведеною митною декларацією є товар «фурнітура металева для дверей: ручки, накладки у асортименті», номенклатура, характеристики та ціна якого відображені у специфікації, складеної безпосередньо до Контракту від 19.01.2018 року №СН-UA-20180119, і ці відомості відповідають даним, наведеним в інвойсі від 27.05.2021 року №MLY21-01.

Аналогічні дані щодо товару містяться у товаросупровідних документах та пакувальному листі. За цими документами вбачається вид постановленого товару, його кількість, характеристики, вартість тощо.

Отже, інвойс містить відомості про товар, який підлягає оплаті, його кількість, загальну вартість. Ці дані відповідають і специфікації на постановлений товар.

При цьому, рахунок - фактура (інвойс) - у міжнародній комерційній практиці документ, який надається продавцем покупцю і містить перелік товарів, їх кількість і ціну, за якою вони постачаються покупцю, формальні особливості товару (колір, вагу та ін..), умови поставки та відомості про відправника та отримувача.

Разом з цим, судом першої інстанції вірно враховано, що поставка товару імпортованого позивачем згідно контракту від 19.01.2018 року №СН-UA-20180119 здійснювалась на умовах СIF ODESSA/ СIF CHORNOMORSK/ СIF YUZHNIY, Україна, за правилами Інкотермс 2010.

Згідно Офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів, видання МТП №560 в редакції з 01.01.2011 року, Інкотермс-2010 CIF (Cost, Insurance and Freight (... named port of destination) - вартість, страхування і фрахт (... назва порту призначення). Термін "вартість, страхування та фрахт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. За умовами CIF на продавця покладається обов`язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення.

Таким чином, обов`язок забезпечити страхування товару покладається на продавця, у тому числі шляхом укладення відповідного договору та сплати страхових внесків, а відповідно ці витрати включаються у ціну зовнішньоекономічного договору, чим спростовується висновок контролюючого органу про необхідність підтверджувати позивачем під час митного оформлення товару його вартість документами, пов`язаними із страхуванням цього товару.

Відповідачем не наведені обставини та докази, яким чином надані документи порушують чи не відповідають вимогам митного законодавства, а відповідно до положень Митного кодексу України застосування Генеральної угоди з тарифів і торгівлі можливе лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст.ст. 58-63 Митного кодексу України.

Необґрунтованим при порівнянні цін щодо аналогічного товару є використання митним органом інформації щодо товару за МД від 22.06.2021 року №UA100430/2021/8714, оскільки товар в наведеній в декларації різниться як за характеристиками так і за умовами поставки.

Слід також зазначити, що посилання митного органу на наявність інформації про іншу вартість подібного товару не можуть вважатись обґрунтованими, оскільки у спірному випадку позивач діяв на підставі Контракту, визначених в ньому умов та цін, що підтверджується наданими до митної декларації документами, та специфікацією до контракту. Відповідні умови контракту належним чином узгоджені між сторонами, тобто випливають із господарської діяльності позивача та його контрагента.

Діюче законодавство надає право сторонам угоди визначати умови господарських операцій за певною домовленістю у цих операціях, що і було дотримано підприємствами.

Отже, самостійне визначення контролюючим органом ціни товару не може впливати на права та обов`язки сторін Договору за умови їх підтвердження належними документами. Таким правом чинним законодавством відповідача не наділено.

У зв`язку із чим, не обґрунтованими є доводи митниці про те, що відомості про митну вартість товарів були неповними, не конкретизовані, не зазначено, які витрати як складові митної вартості товарів не підтверджені або не включені.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачем не обґрунтовано ті обставини, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у тому числі причини, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено за ціною договору та які призвели до виникнення у митного органу сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів.

Колегія суддів вважає, що встановлення в судому порядку необґрунтованості коригування митної вартості товару є беззаперечною підставою для скасування рішення, що прийняте на підставі неправомірних висновків митного органу.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем необґрунтовано не враховано документи, за якими декларантом заявляється митна вартість, коригування митної вартості проведено не у відповідності до норм митного законодавства, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено підстави для задоволення позову та скасування оспорюваного рішення митниці.

Перевіряючи правильність застосування судом першої інстанції положень ст.ст. 134, 139 КАС України в частині розподілу судових витрат, апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Апеляційний суд враховує, що суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті, адміністративний позов задовольнив у повному обсязі, а отже під час ухвалення рішення підлягають застосуванню приписи ч. 1 ст. 139 КАС України стосовно розподілу понесених позивачем витрат за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Зокрема, пунктом 1 ч. 3 вказаної статті КАС України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Вказані положення кореспондуються із приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року №5076-VI, згідно яких гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що відповідно до п.п. 2, 5, 6, 9 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року №5076-VI адвокатська діяльність це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту;

захист - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення;

представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно із ст. 19 Закону України від 05.07.2012 року №5076-VI видами адвокатської діяльності є, у тому числі:

надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Як свідчать матеріали справи, 04.01.2021 року між ТОВ «Строй Мир» та Адвокатським бюро «Євгена Малюка» укладено Договір про надання правової допомоги №1СМр, предметом якого, у тому числі, є:

забезпечення прав, свобод і законних інтересів Клієнта у будь-якому статусі;

надання Клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу його діяльності в будь-якому статусі. Складання заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення;

представництво інтересів Клієнта в судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального судочинства, а також в інших державних органах, перед іншими фізичними та юридичними особами.

За змістом п. 2 Договору Бюро надає Клієнту правову допомогу в тому числі у наступних формах:

усні та письмові консультації;

реєстрація суб`єктів господарської діяльності;

розробка та правовий аналіз договорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності Клієнтом;

захист від правових дій посадових осіб органів державної влади, зокрема органів Державної фіскальної служби України;

надання правової допомоги у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних провадженнях;

представництво інтересів Клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального судочинства;

інші види послуг, які пов`язані з адвокатською діяльністю та виконанням Договору.

Безпосереднє представництво інтересів Клієнта від імені Бюро за цим договором здійснює керуючий бюро (адвокат) Малюк Євген Володимирович.

У п. 4.2, 4.5 Договору передбачено, що розмір гонорару, який Клієнт сплачує Бюро за надану в межах цього Договору правову допомогу складається з наступних послуг, що надаються Бюро, у тому числі, складання позовної заяви 2500 грн.

У п. 5.1 сторони визначили, що Договір набуває чинності з дати його підписання і діє протягом 12 наступних календарних місяців.

29.07.2021 року між сторонами складено акт наданих послуг до договору про надання правової допомоги за №1СМр від 04.01.2021 року про те, що Виконавцем виконано роботи (надано послуги), а саме підготовлено позовну заяву про визнання протиправним та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товарів від 29.07.2021 року №UA508040/2021/000178/2.

Апеляційний суд враховує, що приймання-передача правової (правничої) допомоги зафіксовано сторонами у відповідному акті, у тому числі із наведенням переліку (обсягу) наданих адвокатом послуг та їх вартості.

Перевіривши обсяг наданих адвокатом послуг у зв`язку із розглядом цієї адміністративної справи, апеляційний суд встановив, що ці послуги пов`язані із представництвом інтересів юридичної особи в суді під час здійснення адміністративного судочинства та складанням заяв процесуального характеру, тобто відповідно до положень ст.ст. 1, 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року №5076-VI відносяться до видів адвокатської діяльності.

Отже, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про документальне підтвердження одержання позивачем правової (правничої) допомоги у зв`язку із розглядом адміністративної справи з приводу оскарження рішення відповідача.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, пов`язану зі справою, узгоджений умовами відповідного договору, підтверджений актом надання послуг, у тому числі в частині обсягу наданих послуг і виконаних робіт, їх вартості.

Виходячи з наведених обставин та наявних у справі матеріалів, колегія суддів вважає обґрунтованими витрати позивача, такими, що пов`язані із наданням професійної правничої допомоги адвоката.

Посилання апелянта на не співмірність заявлених до відшкодування витрат спростовуються характером спірних правовідносин, що склались між сторонами, їх наслідком, значенням цієї справи для учасника.

Рішення суду першої інстанції викладені достатньо повно, висновки обґрунтовані і відповідають чинному законодавству та доводи апеляційних скарг цих висновків суду не спростовують.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішень суду та задоволення апеляційних скарг не встановлено.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий суддя: О.В. Єщенко

судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв