Справа № 260/1266/21
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 рокуЛьвівСправа № 260/1266/21 пров. № А/857/1701/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Вовка А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року, головуючий суддя Луцович М.М., ухвалене о 09:52 год. у м. Ужгород, повний текст якого складено 06.12.2021 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ГУПФУ в Закарпатській області, в якому просила зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області нарахувати та виплатити їй допомогу на поховання померлої матері ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що відповідач відмовив позивачеві у наданні допомоги у зв`язку зі смертю та похованням ОСОБА_2 , мотивуючи тим, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області пенсіонер з анкетними паспортними даними ОСОБА_2 не перебуває, натомість, в органах Пенсійного фонду Закарпатської області на обліку перебувала ОСОБА_3 . Однак, позивач наголошувала, що згідно Свідоцтва про одруження від 05.06.1985 року, після укладення шлюбу ОСОБА_3 взяла прізвище ОСОБА_4 . Таким чином, позивач наголошувала, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є однією і тією ж особою. Таким чином, позивач наголошувала, що відповідачем було протиправно відмовлено у наданні їй допомоги у зв`язку зі смертю та похованням ОСОБА_2 .

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу на поховання померлої матері ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ в Закарпатській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскільки на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області пенсіонер з анкетними паспортними даними ОСОБА_2 не перебувала, відтак правомірно позивачу було відмовлено у виплаті допомоги у зв`язку зі смертю та похованням ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до заповіту від 10.09.2012 року позивач є спадкоємцем всього майна, що належало ОСОБА_2 (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатській області з листом від 01.02.2021 року про отримання допомоги у зв`язку зі смертю та похованням ОСОБА_2 .

Однак, розглянувши лист (звернення) позивача від 01.02.2021 року, відповідач листом від 03.02.2021 року повідомив, що перевіркою центральної бази даних отримувачів пенсій було встановлено, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області пенсіонер з анкетними паспортними даними ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) не перебуває. Натомість, в органах Пенсійного фонду Закарпатської області на обліку перебувала ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та в матеріалах пенсійної справи міститься копія паспорту громадянина України на прізвище ОСОБА_5 , який за даними Державної міграційної служби станом на 02.02.2021 року - дійсний (а.с. 10).

Згідно листа від 03.02.2021 року відповідач повідомив позивача, що оскільки станом на 20.01.2021 року на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області пенсіонер з анкетними паспортними даними ОСОБА_2 не перебувала, а тому підстави для виплати допомоги на поховання відсутні (а.с. 10).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави на отримання позивачем допомоги на поховання пенсіонера ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно вимог ст. 53 Закону у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.

Відповідно до Розділу V Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок №22-1) визначено порядок звернення за допомогою на поховання.

Згідно із п. 5 Порядку №22-1 особа, яка звертається по допомогу на поховання, подає до органу, що призначає пенсію, документ, що посвідчує особу заявника, заяву про виплату допомоги на поховання (додаток 7), свідоцтво про смерть та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання (додаток 14 до Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 липня 2008 року № 1269/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 липня 2008 року за № 691/15382) або довідку про смерть пенсіонера. У разі реєстрації смерті за межами України подається свідоцтво про смерть або інший документ, що підтверджує факт смерті, виданий компетентним органом іноземної держави.

Керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), на звороті довідки про смерть, або витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть, чи копії свідоцтва про смерть, або іншого документа, що підтверджує факт смерті, виданого компетентним органом іноземної держави, для виплати допомоги на поховання робиться запис із зазначенням дати та суми, яка належить до виплати, і завіряється печаткою цього органу.

Допомога на поховання виплачується в розмірі, визначеному чинним законодавством.

Допомога на поховання не виплачується в разі смерті особи, яка перебувала на повному державному утриманні (крім випадків, коли поховання здійснюється членами сім`ї або іншою особою).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 20.01.2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 17).

Також, згідно Свідоцтва про одруження Серії НОМЕР_3 від 05.06.1985 року ОСОБА_6 уклав шлюб з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яка після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_4 (а.с 15).

В подальшому Великоберезнянським РВУМВС України в Закарпатській області 14.12.2011 року було видано паспорт НОМЕР_4 на прізвище ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) (а.с. 11).

Відповідно до картки платника податків ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) одержала ідентифікаціний номер НОМЕР_1 (а.с. 26), та згідно картки платника податків реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) - НОМЕР_1 (а.с. 11).

Таким чином, ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) є однією і тією ж особою, а не перебування на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області пенсіонера з анкетними паспортними даними ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) замість ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) не може позбавити прав позивача на отримання допомоги на поховання, після смерті її матері.

Відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про підставність та обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року у справі №260/1266/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 21.04.2022 року.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду