Справа № 206/2965/21 (2-а/206/17/21)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2022-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 квітня 2022 року м. Дніпросправа № 206/2965/21 (2-а/206/17/21)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2021 р. (суддя Сухоруков А.О., повне судове рішення 06.09.2021 р.) в справі № 206/2965/21 за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області капрала поліції Кобченка Сергія Миколайовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до інспектора роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області капрала поліції Кобченка Сергія Миколайовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 4424627 від 01.07.2021 р. про накладення адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2021 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, недоведеності обставин, що мають значення, які суд першої інстанції визнав встановленими, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вказує, що судом першої інстанції не перевірено, чи заперечує відповідач проти позову, адже ним не надано відзиву, справа розглянута лише на підставі постанови, яка не є джерелом доказів, а є індивідуальним актом, який оскаржується.

Судом першої інстанції неправильно застосовано ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», п. 2.1а Правил дорожнього руху, адже судом проігноровано відсутність підстав для зупинення транспортного засобу, передбачених зазначеною нормою закону, а відомості, які містяться у постанові, про те, що транспортний засіб був пошкоджений, не є підставою для його зупинки.

Вважає безпідставним посилання на судове рішення в справі № 175/1705/21, відомості про яке містяться в ЄДРСР, про позбавлення його права керування транспортним засобом, оскільки інших доказів цьому факту відповідачем не надано. При цьому відповідачем не вилучено у позивача посвідчення водія.

На час складання спірної в цій справі постанови постанова Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26.05.2021 р. в справі № 175/1705/21 не набрала законної сили (набрала 13.07.2021 р. за змінами), адже її було оскаржено, тому позивач не був позбавлений права керування транспортним засобом. При цьому постановою Дніпровського апеляційного суду від 02.09.2021 р. змінена постанова Дніпровського районного суду Дніпропетровської області та застосовано до позивача штраф в розмірі 850 грн. замість позбавлення права керування транспортним засобом.

Також зазначає, що позивач мав при собі посвідчення водія та пред`явив відповідачу, тому в його діях відсутній склад порушення саме п. 2.1а Правил дорожнього руху.

Учасники справи до судового засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, у зв`язку з чим відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.

Ухвалою від 20.04.2022 р. судом відмовлено у задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.07.2021 р. відповідачем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН №4424627, відповідно до якої 01.07.2021 р. о 00:14:06 м. Дніпро, вул. Панікахи, 13 зупинено автомобіль Опель, номерний знак НОМЕР_1 , за порушення Правил дорожнього руху, а саме пошкодження з явними ознаками ДТП, під час перевірки документів з`ясувалось, що водій ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, та на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 20 400 грн.

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і піддано адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22.06.2021 року, яка надійшла до суду 18.06.2021 р., апеляційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами на постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2021 року у справі по адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП повернути особі, від імені якої вона подана.

Згідно з відомостями ЄДРСР вищезазначена постанова набрала законної сили 22.06.2021 року.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність постанови серії ЕАН №4424627 від 01 липня 2021 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що постановою серії ЕАН № 4424627 від 01.07.2021 р., прийнятою інспектором УПП в Дніпропетровській області Кобченком С.М., застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

За змістом постанови 01.07.2021 р. о 00 годині 14 хв. зупинено автомобіль марки Опель, номерний знак НОМЕР_1 , за порушення Правил дорожнього руху, а саме пошкодження з явними ознаками ДТП, під час перевірки документів з`ясувалось, що водій ОСОБА_1 позбавлений права керування ТЗ, чим порушив п. 2.1а Правил дорожнього руху - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом.

За позицією позивача у відповідача були відсутні підстави для зупинення транспортного засобу, відповідно, для перевірки посвідчення водія, а також на час притягнення до адміністративної відповідальності оскарженою в цій справі постановою судове рішення про позбавлення права керування транспортним засобом не набрало законної сили.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Частиною четвертою статті 126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з абз. а) пункту 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 р. № 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Підпунктом «а» пункту 2.4 Правил дорожнього руху встановлено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26.05.2021 р. в справі № 175/1705/21 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і піддано адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк шість місяців.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22.06.2021 р. в справі № 175/1705/21 апеляційна скарга на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26.05.2021 р., подана 18.06.2021 р., повернута ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Частиною третьої статті 291 КУпАП в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено що постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

В цьому випадку внаслідок повернення судом апеляційної інстанції постановою від 22.06.2021 р. апеляційної скарги ОСОБА_1 постанова Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26.05.2021 р. в справі № 175/1705/21, якою позивача позбавлено права керування транспортним засобом, набрала законної сили 22.06.2021 р.

Відтак, позивач мав бути обізнаним, що судове рішення, яким його позбавлено права керування транспортним засобом, набрало законної сили, й він не має права керування транспортним засобом, зокрема, 01.07.2021 р., коли всупереч приведеним обставин ним допущено керування транспортним засобом.

Отже, посилання апелянта на те, що постанова Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26.05.2021 р. в справі № 175/1705/21 станом на 01.07.2021 р. не набрала законної сили, є необґрунтованими.

Суд вважає за необхідне зауважити, що повторне подання позивачем апеляційної скарги на постанову в справі № 175/1705/21 автоматично не призвело до того, що дія цієї постанови була зупинена, або надало позивачу підстави вважати, що судове рішення не набрало законної сили, позаяк Дніпровським апеляційним судом не приймалось процесуального рішення щодо зупинення дії постанови суду першої інстанції про накладення на позивача адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що саме постановою Дніпровського апеляційного суду від 13.07.2021 р. в справі № 175/1705/21 задоволено клопотання ОСОБА_1 та поновлено строк на апеляційне оскарження. Цією ж постановою задоволена апеляційна скарга ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26.05.2021 р., змінено приведену постанову суду першої інстанції та застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Частиною другою статті 317-1 КУпАП передбачено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Відтак, на час прийняття відповідачем оскарженої в межах справи, що зараз переглядається, постанови (01.07.2021 р.) рішення (постанова) Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26.05.2021 р. в справі № 175/1705/21 набрало законної сили, тому суд доходить висновку про доведеність, що позивач станом на 01.07.2021 р. вважався таким, що позбавлений права керування транспортним засобом, що обумовлює висновок про правомірність накладення на позивача адміністративного стягнення за частиною четвертою статті 126 КУпАП.

Посилання позивача на не вчинення дій з вилучення у нього посвідчення водія не спростовує доведеності факту позбавлення позивача станом на 01.07.2021 р. права керування транспортним засобом з урахуванням приведених вище приписів частини другою статті 317-1 КУпАП.

Зазначення апелянтом про не вчинення ним порушення п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, про що свідчить пред`явлення ним такого посвідчення відповідачу, є цілком незмістовним, зважаючи на приведений вище висновок суду, що станом на 01.07.2021 р. позивач вважався таким, що позбавлений права керування транспортним засобом.

Стосовно доводів апелянта про неправильне застосування судом першої інстанції статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» через відсутність у відповідача підстав для зупинення транспортного засобу, а також про те, що пошкодження транспортного засобу не є такою підставою, суд зазначає таке.

Пунктами 1 та 2 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» від встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

Пунктом 2.3 «а» Правил дорожнього руху передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Пунктом 31.4 Правил дорожнього руху встановлена заборона експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством за наявності визначених цим пунктом технічних несправностей і невідповідності певним вимогам.

З огляду на те, що автомобіль, яким керував позивач 01.07.2021 р., мав пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідач мав підстави вважати, що транспортний засіб має очевидні ознаки технічної несправності, відповідно, мав підстави для зупинення транспортного засобу.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не перевірено, чи заперечує відповідач проти позову, адже ним не надано відзиву, справа розглянута лише на підставі постанови, яка не є джерелом доказів, а є індивідуальним актом, який оскаржується, є цілком незмістовними, адже подання відзиву є правом відповідача, а висновок суду першої інстанції про доведеність вчинення позивачем адміністративного правопорушення ґрунтується, в тому числі, на судових рішеннях, які приведені вище.

Підсумовуючи викладене, суд погоджує висновок суду першої інстанції про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП, та обґрунтованість накладення адміністративного стягнення.

Суд звертає увагу на те, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права в частині не дотримання строку розгляду цієї категорії справ, встановленого частиною першою статті 286 КАС України, а також проголошення за результатами розгляду справи скороченого рішення, а не повного тексту, всупереч частині першій статті 271 КАС України, проте такі порушення не призвели до неправильного вирішення справи, тому не є підставою для скасування судового рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 268-272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2021 р. в справі № 206/2965/21 залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2021 р. в справі № 206/2965/21 за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області капрала поліції Кобченка Сергія Миколайовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 20.04.2022 р. та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 20.04.2022 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко