Справа № 420/13141/21
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2022-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Цховребової М.Г., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, в якому (з урахуванням ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 21.04.2022 року про закриття провадження у справі в частині позовних вимог) позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 258-VIII від 23 квітня 2021 року в частині пунктів 2, 3 цього рішення;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у відмові в затверджені позивачу проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га на території Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населеного пункту);

- зобов`язати відповідача затвердити позивачу проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,00 га на території Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населеного пункту);

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 30000,00 грн.

Ухвалами суду від 25.08.2021 року: відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; від 01.11.2021 року: вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження; від 21.04.2022 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог.

Від позивача до суду електронною поштою надійшла заява, вхід. № ЕП/3548/22, про розгляд справи у письмовому провадженні (за наявними у справі матеріалами). (а.с.146) Інших заяв з процесуальних питань, зокрема, щодо іншого порядку розгляду справи або про відкладення розгляду справи тощо, до суду не надійшло.

Виходячи з наведеного, керуючись положеннями ч. 3 ст. 194, ч.ч. 1, 3, 9 ст. 205 КАС України, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно зі змістом адміністративного позову та відповіді на відзив, позивач просить суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, з таких підстав:

- 16 квітня 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач), за вхідним номером № М-338 від 16.04.2021 року, звернувся до Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району (колишнього Саратського району) Одеської області (копія заяви додається), з відповідною заявою для реалізації свого права безоплатної приватизації, на землю з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на території Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, з метою затвердження проекту землеустрою, погодженого згідно норм та вимог чинного земельного законодавства, у відповідності до п. 9 ст. 118 Земельного кодексу України, та передачі йому у власність земельної ділянки, долучивши весь необхідний пакет документів, а саме: витяг з державного земельного кадастру, погоджений у відповідності до норм чинного законодавства проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- не отримавши у встановлений законом час відповідь на письмову заяву, 6 травня 2021 року позивач повторно звернувся до відповідача, та йому було відмовлено у надані будь-якої відповіді на звернення останнього;

- 7 травня 2021 року позивач знову звернувся до відповідача органу місцевого самоврядування (копія листа додається), з проханням розглянути його звернення та вказавши на нормативно правові акти, які відповідач порушує;

- незважаючи на відмову в реєстрації листа позивача, останнім все ж таки був отриманий вхідний номер реєстрації, що надало йому надію на реалізацію його прав, як громадянина України та учасника Антитерористичної операції (далі АТО);

- 12.05.2021 року позивач отримав листа, в якому повідомлено, що відповідачем було прийняте рішення № 258-VIII «Про призупинення надання дозволів на розробку проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства» (копія листа додається). При цьому, вказана відмова обґрунтована тим, що на сесії Саратської селищної ради, яка відбулась 23 квітня 2021 року, було прийняте рішення № 258-VIII «Про призупинення надання дозволів на розробку проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства», згідно з яким затвердження проектів землеустрою призупинено на період проведення аудиту з використання земель сільськогосподарського призначення;

- позивач, який є громадянином України та воїном АТО, має право на набуття права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства;

- позивач не отримував у приватну власність будь-які земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства;

- порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України визначено у статті 118 Земельного Кодексу України;

- позивач зазначає, що до заяви від 16 квітня 2021 року було додано повний перелік документів, визначений вищевказаною нормою, а саме: витяг з державного земельного кадастру, погоджений у відповідності до норм чинного законодавства проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- у листі відповідача від 12.05.2021, останній посилається на рішення № 258-VIII «Про зупинення надання дозволів на розробку проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства», згідно з яким затвердження проектів землеустрою призупинено на період проведення аудиту з використання земель сільськогосподарського призначення;

- однак, законодавством не передбачено такої підстави для відмови, як рішення органу місцевого самоврядування про призупинення надання дозволів на розробку проектів землеустрою та їх затвердження;

- більше того, чинним законодавством не передбачено права органу місцевого самоврядування своїм рішенням призупиняти надання дозволів на розробку проектів землеустрою;

- ознайомившись зі змістом відзиву відповідача встановлено, що він намагається переконати суд про те, що вона не відмовляла позивачу, а повідомила про те, що розгляд звернення буде здійснений після проведення аудиту землі, про що й надає копію рішення сесії селищної ради № 258-VI1I від 23 квітня 2021 року, помилково вважаючи що зазначене рішення має вищу юридичну силу над Земельним кодексом України, де відповідно до п. 9 ст. 118 чітко прописано що «Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених сі. 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність», п. 10 ст. 118 вказано, що «відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду», п. 11 ст. 118 зазначено «у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду питання вирішується в судовому порядку», у відповідності до чого позивачем було прийнято рішення щодо вирішення питання в судовому порядку;

- відповідач, в якості обґрунтування своїх дій або бездіяльності, надає суду як доказ: договір на проведення аудиту землі за № 156 від 22 червня 2021 року, укладеного між ТОВ «ВКУРСІ АГРО» та відповідачем. Однак, згідно вказаного договору встановлено, що аудит землі проводиться в зоні інтересу відповідача, а саме конкретизовано кодом КОАТУ 512455100, який не має жодного відношення до земельної ділянки позивача, яка вже має кадастровий номер :01:001:1564, кодом КОАТУ, яким у відповідності до Державного класифікатору об`єктів адміністративно-територіального устрою України відповідає . Тому, навіть з цієї позиції, можна вважати безпідставною бездіяльність відповідача та фактичною відмовою у розгляді заява позивача до моменту проведення аудиту;

- розглянувши наданий суду як доказ протокол засідання постійної комісії селищної ради з питань земельних відносин та охорони довкілля, комунального господарства, будівництва та підприємницької діяльності від 16 квітня 2021 року, слід зазначити, що воно проводилось після подання заяви про затвердження проекту землеустрою позивачем, а тому вбачається перевищення повноважень головою та комісії в цілому, щодо зняття з розгляду порядку денного сесії проектів рішень щодо затвердження проектів землеустрою в кількості 31 проекту, по неприйнятому та не введеному в дію рішення, а також не доведеному депутатському корпусу на сесії селищної ради. Тобто на період подачі заяви позивачем рішення №258-VIII від 25 квітня 2021 року не було чинним, а отже і підстав щодо не розгляду звернення на сесії не було;

- наступним пунктом по протоколу № 5 комісії затверджуються 56 проектів землеустрою;

- також слід звернути увагу на те, що заява позивачем була подана 16.04.2021, а рішення № 258-V111 від 23 квітня 2021 року про зупинення надання земельної ділянки у власність було прийнято лише через тиждень. При цьому, відповідач посилається на аудит землі, договір про який був укладений лише через 2 місяці, та укладений він був стосовно ділянки, яка не має ніякого відношення до тієї, на яку претендує позивач;

- своїми неправомірними діями відповідач завдав позивачеві моральних страждань, які пов`язані тривалим розглядом простої справи та змусило останнього відволікатись від своїх повсякденних справ, неодноразово відвідуючи державні органі для відстоювання свої законних справ. Вказане також обумовлено тим, що відповідач грубо порушив статті 12 (пункт 14) Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їхнього соціального захисту», згідно якого учасникам бойових дій надають, серед інших, такі пільги: першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва та городництва. Надання у власність земельних ділянок здійснюється в порядку, визначеному статтею 118 Земельного кодексу України. Відтак, свої моральні страждання позивач оцінює у 30 000 (тридцять тисяч) гривень.

Згідно зі змістом відзиву на позовну заяву та заперечень щодо відповіді на відзив, відповідач вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з таких підстав:

- Саратська селищна рада не відмовляла позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність;

- Саратська селищна рада у своєму листі від 12.05.2021 № 906-02-14, пославшись на прийняте нею рішення № 258-VIII «Про зупинення надання дозволів на розробку проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства», згідно з яким затвердження проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства призупинено на період проведення аудиту з використання земель сільськогосподарського призначення, повідомила позивача про те, що його заява буде розглянута після завершення аудиту;

- інакше кажучи, позивача було повідомлено про відкладення розгляду його заяви (клопотання) до закінчення аудиту з використанням земель сільськогосподарського призначення відповідно до рішення Саратської селищної ради № 258-VIII «Про зупинення надання дозволів на розробку проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства»;

- відповідач вважає необхідним звернути увагу суду на те, що Саратська селищна рада не відмовляла позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а повідомила його про неможливість розгляду його заяви до закінчення проведення аудиту з використання земель сільськогосподарського призначення;

- позивач неправильно трактує зміст відповіді Саратської селищної ради на його заяви, оскільки, як було зазначено вище, оскільки Саратська селищна рада не відмовляла позивачу у задоволенні його заяв, а повідомила йому про призупинення затвердження проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства на період проведення аудиту з використання земель сільськогосподарського призначення;

- таким чином, відповідач вважає незаконною і необґрунтованою вимогу позивача визнати протиправною бездіяльність Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка полягає у відмові в затверджені ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2.00 га на території Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населеного пункту), оскільки Саратська селищна рада не розглядала заяву позивача по суті, та відповідно не приймала рішення про відмову у її задоволенні (не відмовляла у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки), а відклала її розгляд до закінчення аудиту використання земель сільськогосподарської діяльності;

- позивач зазначив, що згідно договору на проведення аудиту землі за № 156 від 22 червня 2021 року, укладеного між ТОВ «ВКУРСІ АГРО» та відповідачем встановлено, що аудит землі проводиться на зоні інтересу відповідача, а саме конкретизовано кодом КОАТУ 512455100, який не має жодного відношення до земельної ділянки позивача, яка вже має кадастровий номер :01:001:1564, кодом КОАТУ, яким у відповідності до Державного класифікатору об`єктів адміністративно-територіального устрою України відповідає . Тому, як вважає позивач, навіть з цієї позиції, можна вважати безпідставною бездіяльність відповідача та фактичною відмовою у розгляді заява позивача до моменту проведення аудиту;

- такий висновок позивача с помилковим, оскільки позивач неуважно ознайомився зі змістом зазначеною Договору (далі - Договір). Позивач залишив поза увагою, що відповідно до пункту 13 Договору зона інтересу - землі за межами населених пунктів: Саратська селищна рада Білгород-Дністровською району Одеської області 512455100. Код КОАТУУ 512455100 має Сарата Одеської області. Таким чином, зоною інтересу Саратської селищної ради, як Замовника, відповідно до Договору є землі, що входять до Саратської селищної ради Білгород-Дністровською району Одеської області, але за межами смт. Сарата;

- як правильно зауважив позивач, земельна ділянка, проект відведення якої він просив затвердити, розташована за межами населеного пункту, маючого код КОАТУУ 512455100, тобто за межами смт. Сарата, та відповідно до змісту Договору входить до зони інтересу Саратської селищної ради у складі інших земель за межами смт. Сарата;

- таким чином, зоною інтересу Саратської селищної ради, як Замовника, відповідно до Договору є землі, що входять до Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, але за межами смт. Сарата, у тому числі земельна ділянка, проект відведення якої просив затвердити позивач;

- позивачем було звернуто увагу на те, що заява ним була подана 16.04.2021, а рішення № 258-VIII від 23 квітня 2021 року про зупинення надання земельної ділянки у власність прийнято лише через тиждень;

- позивач залишив поза увагою, що на час прийняття Саратською селищною радою рішення від 23.04.2021 № 258-VIII «Про зупинення надання дозволів на розробку проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства» та набрання ним чинності його заява розглянута не була та будь-якого рішення за його заявою прийнято не було, у зв`язку з чим на його заяву поширюється дія рішення Саратської селищної ради від 23.04.2021 № 258-VIII «Про зупинення надання дозволів на розробку проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства»;

- відповідач заперечує проти стягнення моральної шкоди, так як спірні відносини не стосуються захисту прав позивача, як учасника бойових дій (прирівняної до нього особи). Позивач не зазначив, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивач не надав доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди та доказів на підтвердження причинного зв`язку між моральною шкодою, що на його твердження йому заподіяна, і відкладення відповідачем розгляду його заяви (клопотання) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані пояснення, а також докази в їх сукупності, суд встановив таке.

Позивач звернувся до відповідача із клопотанням від 16.04.2021 року, вх. № М-338 від 16.04.2021 р. (а.с.47), в якому:

- просив затвердити погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (воїну АТО) розташованої на території Саратської селищної ради (колишньої Зорянської сільської ради) Б. Дністровського району (колишнього Саратського) Одеської області, розміром 2,00 га, кадастровий номер :01:001:1564 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, із земель комунальної власності за межами населеного пункту с. Зоря. Згідно наявної публічної інформації, яка розміщена на сайті Державної служби з питань геодезії картографії та кадастру земельна ділянка передана в комунальну власність;

- позивач довів до відома відповідача, що у відповідності до п. 9 ст. 118 Земельного кодексу України «Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Рішенням Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 23 квітня 2021 року № 258-VIII «Про призупинення надання дозволів на розробку проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства» (а.с.46, 86), керуючись статтею 12, 118 Земельного кодексу України, пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Саратська селищна рада вирішила:

1. Призупинити надання дозволів на розробку проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства та їх затвердження на період проведення аудиту з використання земель сільськогосподарського призначення.

2. Доручити селищному голові Райчевій В.Д. ініціювати перед орендарями земельних ділянок сільськогосподарського призначення питання щодо збільшення орендної плати в діючих договорах оренди землі, встановивши орендну плату в розмірі 8 відсотків від нормативної грошової оцінки вартості земельної ділянки.

3. Контроль за виконанням цього рішення покласти на постійну комісію селищної ради з питань земельних відносин та охорони довкілля, комунального господарства, будівництва та підприємницької діяльності.

Позивач звернувся до відповідача із заявою (клопотанням) від 07.05.2021 року, вх. № М-502 від 07.05.2021 р. (а.с.17), в якій:

- відповідно до норм чинного законодавства, а саме ст. 22, 118, 121 Земельного кодексу України, 16.04.2021 року звернувся до Саратської селищної ради Білгород Дністровського району Одеської області вхідний номер М-338 від 16.04.2021 року з відповідною заявою для реалізації свого права безоплатної приватизації, будучи воїном АТО що захищав нашу державу від ворогів, на землю з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на території Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області з метою затвердження проекту землеустрою погодженого згідно норм та вимог чинного земельного законодавства, у відповідності до п. 9 ст. 118 Земельного кодексу України, та передачі позивачу у власність. Станом 07.05.2021 року на теперішній час не отримав жодної відповіді по розгляду звернення позивача, згоди або мотивованої відмови відповідно до норм чинного законодавства також не отримано;

- позивач довів до відома відповідача:

- згідно строків розгляду зазначених заяв у відповідності до Земельного кодексу України дана заява (клопотання) розглядається протягом чотирнадцяти днів, тобто на момент даного клопотання строки розгляду звернення позивача сплили та вважаються пропущеними, на думку позивача, проігнорованими. У зв`язку з чим позивач вважає, порушено щодо нього наступні норми чинного законодавства, а саме: 1) ст. 121, п. 9 ст. 118 Земельного кодексу України порушено строки розгляду заяви; 2) ст. 57 Конституції України кожному громадянину України гарантується право знати свої права і обов`язки згідно прав позивача на звернення в повній мірі безпідставно ігнорується заява позивача як воїна АТО; 3) ст. 14 Конституції України порушено право власності позивача на землю позивача, що гарантується державою; 4) ст. 1, 15, 18, 19, 20 ЗУ «Про звернення громадян» порушено зазначені статті що гарантуються громадянам України правом на звернення та бути почутим владою (в даному випадку ОМС); 5) ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позбавлено права гарантій позивача наданих державою; 6) грубо порушено ст. 25, 26, 38 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» відповідно до яких регламентується робота органів місцевого самоврядування, та наданих повноважень органами державної влади; 7) грубо порушено ст. 1, 2, 3, 4, 8, 24 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування» що ставить під питання кваліфікацію робітників Саратської селищної ради, що отримають зарплатню від сплачених податків виборців що обирали голів та депутатів, тим самим даючи їм змогу представляти інтереси громадян які проживають на території громади;

- у зв`язку з вищенаведеним згідно ст. 56 Конституції України що має вищу юридичну ланку, нашої Держави Україна, яку позивач особисто захищав на кордоні з ворогом користуючись своїм правом на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, просив в строк п`яти календарних днів до 12.05.2021 року надати відповідь щодо позитивного затвердження поданого на розгляд 16.04.2021 року проекту землеустрою щодо відведення позивачу у власність земельної ділянки на території Саратської селищної ради (за межами населеного пункту) та інформацію щодо вжиття заходів керівником, чи прийняття управлінського рішення, про притягнення до відповідальності посадових осіб які своїм бездіянням створили зазначену ситуацію;

- позивач довів до відома відповідача, що відповідно до ст. 53-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення посадовою особою органу місцевого самоврядування встановленого законодавством строку погодження (відмови у погодженні) документації із землеустрою тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Листом від 12.05.2021 року № 906-02-14 Саратська селищна рада Білгород-Дністровського району Одеської області на № М-502 від 07.05.2021 року повідомила позивача, що розглянувши заяву(клопотання) позивача щодо порушення строків розгляду заяви про затвердження проекту землеустрою та передачу у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (вх. № М-338 від 16.04.2021 р.) за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населеного пункту), Саратська селищна рада інформує:

- на сесії Саратської селишної ради, яка відбулась 23 квітня 2021 року було прийняте рішення № 258-VIII «Про призупинення надання дозволів на розробку проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства», згідно з яким затвердження проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства призупинено па період проведення аудиту з використання земель сільськогосподарського призначення;

- після завершення аудиту земель заява позивача буде розглянута повторно.

Не погоджуючись з рішенням відповідача № 258-VIII від 23 квітня 2021 року (з урахуванням ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 21.04.2022 року про закриття провадження у справі в частині позовних вимог) в частині пунктів 2, 3 цього рішення та бездіяльністю відповідача, яка полягає у відмові в затверджені позивачу проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га на території Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населеного пункту), позивач звернувся до суду із вищенаведеними вимогами.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються вимоги, позивачем суду також надано копії, зокрема (а.с.13зв.-15зв., 20-45, 48-52):

- Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-021, сформованого 10.03.2021 щодо земельної ділянки кадастровий номер: :01:001:1564;

- матеріалів Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Одеська область, Саратський район, Зорянська сільська рада (за межами населеного пункту).

На виконання ухвали суду відповідачем також надано копії, зокрема (а.с.82-85, 87-91):

- сторінок протоколу № 5 засідання постійної комісії селищної ради з питань земельних відносин та охорони довкілля, комунального господарства, будівництва та підприємницької діяльності від 16 квітня 2021 року, на якому вирішено, зокрема, погодитись з проектом рішення «Про призупинення надання дозволів на розробку проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства» в цілому та рекомендувати його на розгляд пленарного засідання сесії селищної ради;

- договору від 22 червня 2021 року № 156, укладеного між Саратською селищною радою Білгород-Дністровського району Одеської області, як Замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВКУРСІ АГРО», як Виконавцем, про надання доступу до інформаційної системи тощо, з додатком.

Судом також встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 року у справі № 420/14659/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, в якій позивач просив: визнати протиправним та нечинним рішення Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 258-VIII віл 23.04.2021 року; визнати протиправною бездіяльність Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка полягає у ненаданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,00 га на території Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (в межах населеного пункту); зобов`язати відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, вирішено:

- позовну заяву ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (, місцезнаходження: 68200, Одеська обл., смт. Сарата, вул. Вернера Крістіана, б. 84) про визнання протиправним та нечинним рішення ради № 258- VIII, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково;

- визнати протиправним та нечинним пункт 1 рішення № 258-VIII від 23.04.2021 року Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області «Про призупинення надання дозволів на розробку проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства»;

- визнати протиправною бездіяльність Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (), щодо розгляду клопотання від 10.06.2021 року ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га на території Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (в межах населеного пункту);

- зобов`язати Саратську селищну раду Білгород-Дністровського району Одеської області (, місцезнаходження: 68200, Одеська обл., смт. Сарата, вул. Вернера Крістіана, б. 84) на найближчому пленарному засіданні сесії розглянути клопотання ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою від 10.06.2021 року та прийняти відповідне рішення;

- в іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 року у справі № 420/14659/21 набрало законної сили 24.01.2022 року.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В частині 2 статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України (в редакції, чинній до 01.01.2022 року), у таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України (в редакції, чинній з 01.01.2022 року), суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Частиною 1 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у відмові в затверджені позивачу проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га на території Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населеного пункту) та похідної від неї зобов`язального характеру - затвердити позивачу проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,00 га на території Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населеного пункту)

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин): Земельним кодексом України від 25 жовтня 2001 року № 2768-III (далі ЗК України), Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР).

Пунктом б частини 1 статті 121 ЗК України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно зі ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить:

а) розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад;

б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;

в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

г) вилучення земельних ділянок комунальної власності із постійного користування відповідно до цього Кодексу;

ґ) викуп земельних ділянок приватної власності для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст;

д) організація землеустрою;

є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства;

ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства;

з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу;

и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом;

і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок;

ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст;

й) вирішення земельних спорів;

к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать:

1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону;

2) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 16 ст. 46 Закону № 280/97-ВР протоколи сесій сільської, селищної, міської ради, прийняті нею рішення підписуються особисто сільським, селищним, міським головою, районної у місті, районної, обласної ради - головою відповідної ради, у разі їх відсутності - відповідно секретарем сільської, селищної, міської ради, відповідно заступником голови районної у місті, районної ради чи першим заступником, заступником голови обласної ради, а у випадку, передбаченому частинами сьомою та восьмою цієї статті, - депутатом ради, який за дорученням депутатів головував на її засіданні.

Отже, визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого «земельного» питання. У світлі вимог частини другої статті 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із клопотанням від 16.04.2021 року, вх. № М-338 від 16.04.2021 р., в якому:

- просив затвердити погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (воїну АТО) розташованої на території Саратської селищної ради (колишньої Зорянської сільської ради) Б. Дністровського району (колишнього Саратського) Одеської області, розміром 2,00 га, кадастровий номер :01:001:1564 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, із земель комунальної власності за межами населеного пункту с. Зоря. Згідно наявної публічної інформації, яка розміщена на сайті Державної служби з питань геодезії картографії та кадастру земельна ділянка передана в комунальну власність.

Листом від 12.05.2021 року № 906-02-14 Саратська селищна рада Білгород-Дністровського району Одеської області на № М-502 від 07.05.2021 року повідомила позивача, що розглянувши заяву(клопотання) позивача щодо порушення строків розгляду заяви про затвердження проекту землеустрою та передачу у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (вх. № М-338 від 16.04.2021 р.) за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населеного пункту), Саратська селищна рада інформує:

- на сесії Саратської селишної ради, яка відбулась 23 квітня 2021 року було прийняте рішення № 258-VIII «Про призупинення надання дозволів на розробку проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства», згідно з яким затвердження проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства призупинено па період проведення аудиту з використання земель сільськогосподарського призначення;

- після завершення аудиту земель заява позивача буде розглянута повторно.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ч. 9 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно з ч. 10 ст. 118 ЗК України, відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

З наведених спеціальних норм законодавства, які регулюють спірні правовідносини, вбачається, зокрема, що відповідач, як відповідний орган, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України:

- у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає одне з таких рішень:

- про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність,

- про відмову у передачі земельної ділянки у власність або

- про залишення клопотання без розгляду;

- жодних зауважень/застережень/тощо, як підстав для неприйняття/відкладення прийняття/тощо зазначених рішень, не передбачено.

Отже, посилання відповідача у листі від 12.05.2021 року № 906-02-14 та у відзиві на позовну заяву на підстави фактичного нерозгляду клопотання позивача від 16.04.2021 року, вх. № М-338 від 16.04.2021 р., про затвердження погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та неприйняття рішення за ним є законодавчо безпідставними.

Додатково суд звертає увагу відповідача, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 року у справі № 420/14659/21 (яке набрало законної сили 24.01.2022 року) пункт 1 рішення № 258-VIII від 23.04.2021 року Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області «Про призупинення надання дозволів на розробку проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства», на підставі якого відповідачем фактично не було розглянуто клопотання позивача від 16.04.2021 року, вх. № М-338 від 16.04.2021 р., про затвердження погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та не прийнято рішення за ним визнано протиправним та нечинним.

З встановленого вбачається, що навіть, законодавчо непередбачена фактична підстава, застосована відповідачем у спірних правовідносинах, визнана протиправною рішенням суду, яке набрало законної сили.

Разом з тим, щодо позовних вимог позивача (з урахуванням ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 21.04.2022 року про закриття провадження у справі в частині позовних вимог) в частині: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 258-VIII від 23 квітня 2021 року в частині пунктів 2, 3 цього рішення, слід зазначити таке.

Судом встановлено, що рішенням Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 23 квітня 2021 року № 258-VIII «Про призупинення надання дозволів на розробку проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства» (а.с.46, 86), керуючись статтею 12, 118 Земельного кодексу України, пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Саратська селищна рада вирішила, зокрема:

2. Доручити селищному голові Райчевій В.Д. ініціювати перед орендарями земельних ділянок сільськогосподарського призначення питання щодо збільшення орендної плати в діючих договорах оренди землі, встановивши орендну плату в розмірі 8 відсотків від нормативної грошової оцінки вартості земельної ділянки.

3. Контроль за виконанням цього рішення покласти на постійну комісію селищної ради з питань земельних відносин та охорони довкілля, комунального господарства, будівництва та підприємницької діяльності.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України у цьому Кодексі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

- позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, або адміністратор за випуском облігацій, який подає позов до адміністративного суду на захист прав, свобод та інтересів власників облігацій відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Проте, позивачем не наведено жодних доводів щодо порушення п.п. 2, 3 рішення відповідача від 23 квітня 2021 року № 258-VIII прав, свобод та інтересів позивача, та не зазначено та не надано жодних доказів на їх підтвердження.

Отже, позовні вимоги позивача у зазначеній частині є необґрунтованими, недоведеними та безпідставними, відповідно, такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 30000, 00 грн. слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно із ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно із пунктом 5 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

На думку суду, встановлені у справі обставини безумовно доставляють позивачу моральних переживань, а тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди є цілком ґрунтовними.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56). У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України) (п. 57).

Вимоги про стягнення моральної шкоди у сумі 30000 гривень позивач пов`язує, в тому числі, з незаконною бездіяльністю відповідача.

Відповідач пояснив, що: позивач не зазначив, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується; позивач не надав доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди та доказів на підтвердження причинного зв`язку між моральною шкодою, що на його твердження йому заподіяна, і відкладення відповідачем розгляду його заяви (клопотання) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Проте, доводи суб`єкта владних повноважень щодо відсутності доказів його вини суд відхиляє, оскільки суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваної позивачем бездіяльності відповідача у цій справі. Отже існують обґрунтовані правові підстави для покладення обов`язку з відшкодування моральної шкоди, як такої, що було завдано.

Що стосується факту завдання моральної шкоди, то позивач зазнав негативних емоції, змістом яких є занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Суд вважає, що негативні емоції, викликані протиправною бездіяльністю відповідача, досягли рівня страждання (у розумінні ст. 23 ЦК України), а отже моральну шкоду було завдано.

Визначаючи співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам, суд виходить з засад розумності та справедливості.

Так, з урахуванням ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 21.04.2022 року про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, висновків суду щодо часткового задоволення решти позовних вимог позивача, предмету спору, віднесення його нормами КАС України до справ незначної складності, і позивачем не обґрунтовується розмір заявленої до стягнення шкоди у цій справі, суд вважає, що достатнім відшкодуванням таких втрат є сума у розмірі 3000,00 грн.

Отже, наведена позовна вимога позивача підлягає задоволенню частково.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень проти них, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, сторонами суду не наведено та не надано.

Щодо решти доводів сторін слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.), відповідно

суд, із застосуванням положень ч. 2 ст. 9 КАС України, дійшов висновків, що:

- бездіяльність щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 , вх. № М-338 від 16.04.2021 р., про затвердження погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки допущена відповідачем: не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; без використання повноваження з метою, з якою це повноваження надано; недобросовісно; нерозсудливо; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких вона спрямована, тому вона є протиправною,

- при цьому, адміністративний позов в частині оскарження бездіяльності відповідача, в тому числі похідна вимога зобов`язального характеру, підлягає задоволенню у спосіб, з урахуванням встановлених судом обставин справи та положень ч. 10 ст. 118 ЗК України, а саме, шляхом зобов`язання відповідача розглянути клопотання ОСОБА_1 , вх. № М-338 від 16.04.2021 р., про затвердження погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та прийняти передбачене статтею 118 Земельного кодексу України рішення,

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн.;

- в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем до позовної заяви додано три квитанції від 11.08.2021 року про сплату судового збору за подання даного адміністративного позову в сумі 908,00 грн. кожна (а.с.64-66)

Виходячи з вищенаведених висновків суду щодо заявлених позовних вимог, судом фактично задоволено одну основну вимогу позивача немайнового характеру та похідну від неї вимогу зобов`язального характеру, в інший, ніж заявлено позивачем спосіб та вимогу майнового характеру.

Відповідно, стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 1816,00 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень нуль копійок).

Згідно з п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України (в редакції, чинній до 17.07.2020 року) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зокрема, процесуальні строки щодо розгляду адміністративної справи продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 року № 731-ІХ, який набрав чинності 17.07.2020 року, зокрема, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 23.02.2022 року) до 31 травня 2022 р. на території України продовжено дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 139, 159, 194, 205, 241-246, 250, 255, 295, Прикінцевими та Перехідними положеннями КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) до Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (місцезнаходження: вул. Вернера Крістіана, буд. 84, смт. Сарата, Білгород-Дністровський район, Одеська область, 68200; ідентифікаційний код юридичної особи: 04379189) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 , вх. № М-338 від 16.04.2021 р., про затвердження погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Зобов`язати Саратську селищну раду Білгород-Дністровського району Одеської області розглянути клопотання ОСОБА_1 , вх. № М-338 від 16.04.2021 р., про затвердження погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та прийняти передбачене статтею 118 Земельного кодексу України рішення.

Стягнути з Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень нуль копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1816,00 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Г. Цховребова