Справа № 120/4583/21-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2022-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4583/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Заброцька Людмила Олександрівна

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

19 квітня 2022 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Курка О. П. Шидловського В.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Заквацька І.А.,

представника позивача: Кухрівського О.В.,

відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення за зустрічним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення за зустрічним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Вінницькій області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Зустрічний адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасувано рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області про застосування фінансових санкцій від 22.12.2020 року №3906/02-032-09-02/.

Стягнуто на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області як відокремленого структурного підрозділу ДПС.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Головне управління ДПС у Вінницькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні ФОП ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги Головного управління ДПС у Вінницькій області та просила суд залишити її без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року - без змін.

Представник Головного управління ДПС у Вінницькій області підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що посадовими особами Головного управління ДПС у Вінницькій області проведено фактичну перевірку з питань дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального від 19.12.1995 № 481/95-ВР (роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами без наявності ліцензій) за результатом якої складено акт фактичної перевірки №3984/32-02-09-02/ НОМЕР_1 від 04.12.2020 року, відповідно до якого зазначено, що згідно наявної інформаціі бази даних АІС Податковий блок, підсистема «Аналітична система», «Чеки», бази даних «Ліцензійна програма » та даних пам`яті РРО, а саме витягу звіту періодичного скороченого за період з 08.11.2020 по 10.11.2020 встановлено факт реалізації ФОП ОСОБА_1 протягом вказаного періоду алкогольних напоїв та тютюнових виробів в асортименті без відповідних дозвільних документів, а саме ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами. Таким чином, ФОП ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 15 ЗУ Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального.

22.12.2020 року на підставі ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" Головним управлінням ДПС у Вінницькій області прийнято рішення про застосування фінансових санкцій № 3906/02-32-09-02/ НОМЕР_1 до суб`єкта господарювання за роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами без наявності ліцензій в сумі 34000 грн.

У зв`язку з несплатою ФОП ОСОБА_1 вказаних фінансових санкцій у добровільному порядку та наявністю в зв`язку з цим заборгованості, ГУ ДПС у Вінницькій області - позивач за первісним позовом - звернулось з позовом до суду.

В свою чергу, не погоджуючись з рішенням про застосування фінансових санкцій, ФОП ОСОБА_1 - відповідач за первісним позовом - звернулась до суду з зустрічним позовом щодо його скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у том числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичних перевірок контролюючими органами передбачений ст. 80 ПК України, згідно з якою фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Судом встановлено, що посадовими особами Головного управління ДПС у Вінницькій області проведено фактичну перевірку з питань дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального від 19.12.1995 № 481/95-ВР (роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами без наявності ліцензій) за результатом якої складено акт фактичної перевірки №3984/32-02-09-02/ НОМЕР_1 від 04.12.2020 року.

Відповідно до інформації викладеної в акті, перевіркою встановлено, що згідно наявної інформаціі бази даних АІС Податковий блок, підсистема «Аналітична система», «Чеки», бази даних «Ліцензійна програма » та даних пам`яті РРО, а саме витягу звіту періодичного скороченого за період з 08.11.2020 по 10.11.2020 встановлено факт реалізації ФОП ОСОБА_1 протягом вказаного періоду алкогольних напоїв та тютюнових виробів в асортименті без відповідних дозвільних документів, а саме ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.

На підтвердження вказаних обставин представницею ГУ ДПС у Вінницькій області надано копію періодичного скороченого звіту за 08.11.2020 10.11.2020 року та скріншот з сайту ДПС України з відомостями про почекову інформацію РРО ( фіскальний номер ) за період з 08.11.2020 по 10.11.2020, в якому зазначено інформацію щодо торгівлі ФОП ОСОБА_1 алкогольною та тютюновою продукцією за 08.11.2020 09.11.2020 року.

З наданих доказів судом встановлено, що 08.11.2020 року суб`єктом господарювання ОСОБА_1 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » здійснювалась торгівля як тютюновими виробами, так і алкогольними напоями, а 09.11.2020 року лише тютюновими виробами. В той же час, про торгівлю 10.11.2020 року алкогольними напоями та/або тютюновими виробами інформація відсутня.

Надаючи оцінку вище встановленим фактичним обставинам, суд зауважує таке.

Згідно із положеннями ст. 15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, у разі роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, в розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Отже, для застосування фінансових санкцій до суб`єкта господарювання за здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами та/або алкогольними напоями без наявності ліцензії, має бути встановлений факт відсутності відповідної ліцензії та факт торгівлі такими товарами.

З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_1 мала ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами та алкогольними напоями терміном дії з 08.11.2019 року до 08.11.2020 року, які були видані 07.10.2019 року ( а.с. 157 158, 79 - 81 ).

Відтак, в даному випадку, суд не вбачає порушень в діях ФОП ОСОБА_1 щодо здійснення торгівлі тютюновими виробами та алкогольними напоями 08.11.2020 року, оскільки станом на 08.11.2020 року вона мала ще діючі ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами та алкогольними напоями.

Посилання представниці податкового органу на не включення дати 08.11.2020 року до терміну дії ліцензії, суд вважає необґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 23, 25 Тимчасового порядку видачі ліцензій на право імпорту, експорту спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.05.1996 № 493 (чинного на момент видачі ліцензії позивачу), роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами може провадитися суб`єктами підприємницької діяльності незалежно від форм власності, в тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Форма ліцензії затверджується Мінекономрозвитку. Бланки ліцензій виготовляються друкарським способом, повинні мати номер і бути захищені від підробки та несанкціонованого тиражування. У ліцензії зазначається: - на лицьовому боці: найменування органу, що її видав; вид товарів (алкогольні напої чи тютюнові вироби), на право реалізації яких видано ліцензію; для юридичних осіб - найменування та місцезнаходження, номер телефону, факс (за їх наявності); для фізичних осіб - прізвище, ім`я та по батькові, паспортні дані (серія, номер, ким і коли виданий, місце проживання), номер телефону (за його наявності); ідентифікаційний код суб`єкта підприємницької діяльності; місце торгівлі; адреси відокремлених від роздрібної мережі місць зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів; реєстраційний номер ліцензії, дата реєстрації; термін дії; дата видачі ліцензії; посада, прізвище, ім`я, по батькові уповноваженої особи, яка підписала ліцензію; - на зворотному боці: відмітки про поточне (щоквартальне) внесення плати за ліцензію; відмітка про реєстрацію ліцензії в державній податковій інспекції, а в сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта підприємницької діяльності.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що суб`єкт господарювання, маючи на меті здійснювати роздрібний продаж певних видів алкогольних та тютюнових виробів, зобов`язаний отримати відповідні ліцензії, які оформлюються на спеціальних бланках та повинні містити необхідні відомості, зокрема термін дії.

Законодавець у Цивільному кодексі України виокремлює як поняття строку, так і терміну, які не є тотожними.

Так, відповідно до статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. При цьому під терміном слід розуміти певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно із наведеними положеннями Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів вживається поняття термін дії ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами, який, відповідно до частини другої статті 252 Цивільного кодексу України, визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Тобто визначальним фактором для правильного вирішення даної справи є встановлення терміну дії ліцензій, отриманих позивачем.

Згідно з виданими ФОП ОСОБА_1 ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами та алкогольними напоями №1902770 та №1903201, термін дії ліцензії зазначений з 08.11.2019 року до 08.11.2020 року.

Отже, термін дії вказаних ліцензій був встановлений контролюючим органом шляхом визначення конкретного календарного дня її початку та закінчення. При цьому дата закінчення поєднана з прийменником до, у зв`язку з чим така прийменникова конструкція в українській мові прямо вказує на зазначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь.

Враховуючи вищевикладене, строк дії дозвільного документа, протягом якого суб`єкт може провадити відповідну господарську діяльність, спливає у відповідний місяць та число останнього року строку, який визначений у спеціальному дозволі, тобто о 23:59 годині останнього дня визначеного строку.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верхового Суду від 30 січня 2019 року в справі №815/4128/16.

Таким чином, посилання податкового органу в акті перевірки на те, що ФОП ОСОБА_1 здійснювала торгівлю тютюновими виробами та алкогольними напоями 08.11.2020 року без відповідних ліцензій не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Щодо торгівлі ФОП ОСОБА_2 тютюновими виробами та алкогольними напоями 10.11.2020 року, а також алкогольними напоями 09.11.2020 року суд повторно зазначає, що податковим органом не надано відповідних доказів реалізації у вказані дати такої продукціі і така інформація відсутня в наявних матеріалах справи ( а.с. 129 ).

В той же час оцінюючи факт торгівлі ФОП ОСОБА_2 тютюновими виробами 09.11.2020 року, суд приймає до уваги таке.

З наданого податковим органом скріншоту з сайту ДПС України з відомостями про почекову інформацію РРО ( фіскальний номер ) за період з 08.11.2020 по 10.11.2020, вбачається, що 09.11.2020 року суб`єктом господарювання ОСОБА_1 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » здійснено торгівлю тютюновими виробами в кількості 5 пачок сигарет ( а.с. 129 ).

Закон України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, в редакції Закону № 2628-VIII від 23.11.2018, визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.

Так, відповідно до ст.1 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального ліцензія (спеціальний дозвіл) це документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Згідно з ч. 20 ст.15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в податковому органі, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво).

Отже, ФОП ОСОБА_1 здійснюючі роздрібну торгівлю тютюновими виробами зобов`язана мати ліцензію щодо здійснення такого виді діяльності.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 мала, зокрема, ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами від 07.10.2019 №1902770, термін дії ліцензії з 08.11.2019 року до 08.11.2020 року ( а.с. 157 ).

Як встановлено судом з наданих ФОП ОСОБА_1 в судовому засіданні усних пояснень, відповіді на відзив ( а.с. 135 139 ) та наявних в матеріалах справи письмових доказів, до спливу терміну дії вищевказаної ліцензії 06.11.2020 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ДПС у Вінницькій області із заявами щодо отримання ( продовження строку дії ) ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, в яких просила видати їй ліцензії з 08.11.2020 року ( а.с. 124 125 ). У вказаній заяві позивачка зазначила адресу місця торгівлі: АДРЕСА_1 , магазин ІНФОРМАЦІЯ_1 , фіскальний номер реєстратора розрахункових операцій, який знаходиться у місці торгівлі: . До заяви додала реєстраційне посвідчення реєстратора розрахункових операцій № форми №3-Р, №10631. Разом з тим, як зазначила позивачка, її було відмовлено відповідачем у прийнятті вказаних заяв, оскільки в реєстраційному посвідченні № НОМЕР_2 в графі назва господарської одиниці зазначено Кошик, а в заяві щодо ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами зазначено тип об`єкта торгівлі: магазин ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відтак, з метою усунення вказаних протиріч податковий орган рекомендував ФОП ОСОБА_1 звернутися до Калинівської ДПІ ГУ ДПС у Вінницькій області, якою видано вказане реєстраційне посвідчення, для належного оформлення документів ( а.с. 162 ).

При цьому ФОП ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначила, що вказане порушення в оформленні документів було допущено саме з вини податкового органу, оскільки в заяві про реєстрацію реєстратора розрахункових операцій вона вказала правильну назву господарської одиниці магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( а.с. 161 ), в той час як податковим органом в реєстраційному посвідченні було зазначено назву господарської одиниці « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Відтак, ФОП ОСОБА_1 наголосила, що саме через неналежне оформлення податковим органом документів в неї не було прийнято 06.11.2020 року заяви про видачу ( продовження терміну дії ) ліцензій і вона була змушена усувати вказані недоліки. При цьому ОСОБА_1 зазначила, що 07.11 та 08.11.2020 року були вихідними днями і державні органи, зокрема податкові, не працювали. Відтак, звернутися до Калинівської ДПІ ГУ ДПС у Вінницькій області щодо усунення вказаних недоліків вона змогла лише 09.11.2020 року. Разом з тим ОСОБА_1 зазначила, що внаслідок складних сімейних обставин пов`язаних з тяжкою хворобою чоловіка ( а.с. 84 ), вона не встигла попередити продавця, яка здійснювала в ці дні торгівлю, про те, що вона ще не отримала продовження ліцензії.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 3, 4 глави 2 розділу ІІ Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги) затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 № 547, реєстрація РРО здійснюється в контролюючому органі за основним місцем обліку суб`єкта господарювання як платника податків (далі Порядок №547).

Для реєстрації РРО суб`єкт господарювання або представник суб`єкта господарювання подає до контролюючого органу заяву про реєстрацію реєстраторів розрахункових операцій за формою № 1-РРО.

Як свідчать матеріали справи, 10.10.2019 року ФОП ОСОБА_1 звернулась до Калинівської ДПІ Козятинського управління ГУ ДФС у Вінницькій області із заявою про реєстрацію реєстратора розрахункових операцій, в якому зазначено назву господарської одиниці: магазин ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 161 ).

Відповідно до абз. 2 п. 14 гл. 2 розділу ІІ Порядку №547 після отримання належним чином оформлених документів посадова особа контролюючого органу не пізніше наступного робочого дня проводить реєстрацію РРО шляхом внесення даних до інформаційно-телекомунікаційної системи ДПС, розміщує в Електронному кабінеті в електронній формі та/або надає (надсилає) суб`єкту господарювання реєстраційне посвідчення РРО за формою № 3-РРО (далі - реєстраційне посвідчення), що засвідчує реєстрацію РРО в контролюючому органі.

Пунктом 15 вказаної глави визначено, що контролюючим органом за місцем реєстрації РРО до реєстраційного посвідчення вносяться записи щодо назви та адреси господарської одиниці, де використовується РРО, а також найменування контролюючого органу за адресою такої господарської одиниці та дати початку обліку РРО у цьому органі.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 посадовою особою контролюючого органу видано реєстраційне посвідчення №10631, щодо РРО фіскальний №, в якому зазначено назву господарської одиниці ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 162 ).

Відтак, суд приймає до уваги і вважає обгрунтованими твердження ФОП ОСОБА_1 , що саме з вини податкового органу в неї не було прийнято ГУ ДФС у Вінницькій області 06.11.2020 року заяву щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, а також алкогольними напоями, і тому вона не змогла отримати такі ліцензії вчасно, а отримала їх 11.11.2020 року ( а.с. 163 164 ).

Крім того, суд приймає до уваги, що до спливу терміну дії ліцензій, ФОП ОСОБА_1 внесла плату за отримання нових ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами та алкогольними виробами, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями №0.0..1, №0.0..1 від 04.11.2020 року (а.с. 163 зв., а.с. 164 зв.), витягом з ліцензійного реєстру на право роздрібної торгівлі ( а.с. 159, 160 ).

Таким чином, матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 до спливу терміну дії ліцензій вчиняла належні дії щодо отримання ліцензій, внесла відповідну плату за отримання ліцензій, але з незалежних від неї обставин її заяви не було прийнято, у зв`язку з допущеною посадовими особами податкового органу помилкою, що позбавило її можливості отримати такі ліцензіії вчасно.

Отже, не виконання ОСОБА_1 вимог податкового законодавства стосовно своєчасності отримання ліцензії відбулось не з її вини, за відсутності умислу, що виключає протиправність дій платника податків, та як наслідок, притягнення її до відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, слід зазначити, що принцип належного урядування має надзвичайно важливе значення для забезпечення правовладдя в Україні. Неухильне дотримання основних складових принципу належного урядування забезпечує прийняття суб`єктами владних повноважень легітимних, справедливих та досконалих рішень. Крім того, принцип належного урядування підкреслює те, що між людиною та державою повинні бути вибудовані саме публічно-сервісні відносини, у яких інституції та процеси служать всім членам суспільства.

Відповідно до правової позиції, висловленої ЄСПЛ в Рішенні по справі Рисовський проти України (Заява № 29979/04), Суд підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах Беєлер проти Італії [ВП], заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, Онерїлдіз проти Туреччини [ВП], заява N 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, Megadat.com S.r.l. проти Молдови, заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і Москаль проти Польщі, заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах Лелас проти Хорватії, заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і Тошкуце та інші проти Румунії, заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах Онерїлдіз проти Туреччини, п. 128, та Беєлер проти Італії, п. 119).

Принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі Москаль проти Польщі, п. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis, рішення у справі Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки, заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі Лелас проти Хорватії, п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis, зазначене вище рішення у справі Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки, п. 58, а також рішення у справі Ґаші проти Хорватії, заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі Трґо проти Хорватії, заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 квітня 2022 року.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Курко О. П. Шидловський В.Б.