Справа № 260/1560/21
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2022-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 рокуЛьвівСправа № 260/1560/21 пров. № А/857/595/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

секретар судового засідання Ільченко А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року (головуючий суддя Плеханова З.Б., м. Ужгород, проголошено 16:21:49) у справі № 260/1560/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департамент соціальної політики Ужгородської міської ради про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

29.04.2021 позивач звернувся з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради, в якому просив визнати дії відповідача неправомірними та зобов`язати призначити та виплатити їй допомогу при народженні дитини.

Позов обґрунтовує тим, що вона зареєстрована за місцем проживання в Ужгороді. Тимчасово перебуваючи за кордоном разом із своїм чоловіком в Чеській Республіці ІНФОРМАЦІЯ_1 народила доньку ОСОБА_2 , яка є громадянкою України. У зв`язку з введенням карантину, та станом здоров`я дитини, позивачка не змогла сама приїхати до органу соціального захисту для подання заяви на отримання грошової допомоги при народженні дитини, на що уповноважила свою матір, згідно довіреності, яка звернулася з відповідною заявою та документами до відповідача 17.06.2020 року. Однак відповідач, посилаючись на вимоги ПКМУ №1751 від 27.12.2001 року, відмовив позивачці у зв`язку з тим, що матір дитини повинна особисто звернутися до органу соціальної політики. В подальшому - 21.07.20 року, позивачка надіслала відповідну заяву з документами електронним шляхом, однак їй надійшла відповідь, що їй протягом місяця потрібно з`явитися особисто з паспортом, кодом платника податків та свідоцтвом про народження дитини. У зв`язку з неможливістю приїхати особисто, позивачка 04.08.20 року втретє, за допомогою цифрового електронного підпису, подала відповідну заяву, та в той же день отримала відповідь про відхилення заяви через те, що відповідач не міг віднайти в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян записів, які містяться в наданому заявником Свідоцтві про народження дитини. В квітні 2021 року позивачка вчетверте намагалася подати електронну заяву, однак отримала повідомлення про те, що Електронний сервіс «призначення допомоги при народженні дитини» припинив свою роботу з 01.03.2021 року

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні державної допомоги при народженні дитини. Зобов`язано Департамент соціальної політики Ужгородської міської ради прийняти рішення, яким призначити та виплатити ОСОБА_1 державну допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу. Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що він діяв у відповідності до Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми № 1751, затвердженого ПКМУ від 27.12.2001 року, яким встановлено, що для призначення допомоги при народженні дитини за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, подається заява одного з батьків дитини та копія свідоцтва про народження дитини (з пред`явленням оригіналу). Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились. Водночас, відсутність сторін у справі, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до норми ст.313 цього Кодексу. Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Позивачка є громадянкою України, місце проживання якої зареєстроване в м. Ужгороді, що стверджується її паспортом громадянина України НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Прага ОСОБА_1 народила доньку ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що стверджується Свідоцтвом про народження Чеської Республіки (номер облікового бланку НОМЕР_2 ), виданого міським районом Прага 10.

30 серпня 2019 року Надзвичайним та Повноважним Послом України в Чеській Республіці надано Довідку про те, що ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована громадянкою України.

21 травня 2020 року позивачка надала повноваження своїй матері - ОСОБА_5 , мешканці міста Ужгорода, бути її представником в усіх державних органах, що стверджується Довіреністю виданій у м.Прага за реєстровим номером 570/877/20 та посвідчена першим секретарем з консульських питань Посольства України в Чеській Республіці.

17 червня 2021 року ОСОБА_5 подала в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Заяву (номер реєстрації 1104772) про призначення державної допомоги при народженні дитини, додавши до неї: довідку про те, що ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована громадянкою України, видану 30 серпня 2019 року Надзвичайним та Повноважним Послом України в Чеській Республіці; свідоцтво про народження Чеської Республіки (номер облікового бланку НОМЕР_2 ), виданого міським районом Прага 10; копію паспорту ОСОБА_1 , копію картки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 ; копію паспорту громадянина України ОСОБА_4 , копію паспорту фізичної особи- платника податків ОСОБА_4 ; довіреність видану у м. Прага за реєстровим номером 570/877/20 та посвідчена першим секретарем з консульських питань Посольства України в Чеській Республіці; заяву про реєстрацію Довіреності та дубліката довіреностей у Єдиному реєстрі довіреностей.

17 липня 2020 року директором департаменту Біксей А. на адресу ОСОБА_1 надіслано лист, в якому зазначено, що на заяву 1104772 від 17.06.2020 року, надану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно довіреності, виданої консульським відділом у Посольстві України в Чеській Республіці 21.05.2020 року, відповідно до постанови КМУ № 751 від 27.12.2001 року, державна соціальна допомога при народженні дитини призначається за особистим зверненням одного з батьків, позивачці відмовлено в даній допомозі.

21 липня 2020 року позивачка як Заявник - мати дитини ОСОБА_6 подала відповідачу електронну форму заяви про призначення допомоги при народженні дитини за формою затверджену Наказом № 441 Міністерства соціальної політики України від 21 квітня 2015 року.

21 липня 2020 року директором департаменту Біксей А. на адресу ОСОБА_1 надіслано лист, в якому зазначено, що: на виконання абзацу 11 Постанови КМУ № 1751 від 27.12.2001 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» позивачці необхідно звернутися в місячний термін до відділу прийому і видачі документів «Єдине вікно» департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради для заповнення заяви щодо призначення допомоги при народженні дитини у зв`язку з відсутністю цифрового електронного підпису. При собі мати оригінали наступних документів: паспорти, коди платників податків, свідоцтво про народження дитини.

Батьки дитини, та сама дитина мають Дозвіл Чеської республіки на тимчасове проживання в Чехії, про що свідчать надані копії відповідних документів.

Відповідно до скріншота електронної пошти позивача, 04.08.2020 року у відповідь на електронну заяву № 32006 отримано з офіційної електронної адреси Мінсоцполітики наступне повідомлення: «на жаль, ваша заява 32006 про призначення допомоги при народженні дитини була відхилена. Ми не змогли віднайти у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян записів, які би відповідали зазначеним вами реквізитам свідоцтва про народження дитини. Також на дату звернення 04.08.2020 року дитині виповнився 1 рік».

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

У відповідності до ст.1 ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Постановою від 27 грудня 2001 р. № 1751 КМУ затвердив Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми.

Призначення і виплата державної допомоги сім`ям з дітьми здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (органи соціального захисту населення) за зареєстрованим місцем проживання або місцем фактичного проживання заявника (п.2 Порядку).

Пунктом 10 Порядку визначено, що допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання.

Для призначення допомоги при народженні дитини органу соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, подається: 1) заява одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики; 2) копія свідоцтва про народження дитини (з пред`явленням оригіналу).

Заява, зазначена у підпункті 1 цього пункту, може бути подана в електронній формі (з використанням засобів телекомунікаційних систем, через офіційний веб-сайт Мінсоцполітики або інтегровані з ним інформаційні системи органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, зокрема з використанням кваліфікованого електронного підпису) структурному підрозділу з питань соціального захисту населення. В такому разі факт народження дитини на території України підтверджується за інформацією з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, отриманою шляхом електронної взаємодії у порядку, встановленому Мінсоцполітики та Мін`юстом. У разі надходження надісланої з використанням засобів телекомунікаційних систем заяви без кваліфікованого електронного підпису громадянина орган соціального захисту населення повідомляє заявнику, що допомога при народженні дитини призначається лише після підписання у місячний строк зазначеної заяви. У разі непідписання заяви у зазначений строк подається нова заява.

Жінки, які мають зареєстроване місце проживання на території України і народили дитину під час тимчасового перебування за межами України, подають видані компетентними органами країни перебування і легалізовані в установленому порядку документи, що засвідчують народження дитини, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Колегія суддів вказує, що звернення позивача, від імені якого діяла уповноважена позивачем особа, було надано відповідачу в межах 12 місяців, які відведені законом для подачі відповідної заяви.

У відповідності до Постанов Уряду Чеської республіки у зв`язку з пандемією коронавірусу протягом періоду з березня 2020 року по кінець 2020 року було запроваджено обмеження на в`їзд та виїзд з Чеської республіки.

Апелянтом не заперечується право позивача на отримання вказаної соціальної допомоги, а наводяться мотиви недотримання особистого звернення позивача з відповідною заявою, хоча всі необхідні документи містяться в особовій справі, яку надано суду відповідачем. Запровадження надзвичайного стану в Україні та в інших країнах, в тому числі і Чеській республіці у зв`язку з пандемією коронавірусу призвели до обмеження прав в громадян цих країн, однак не позбавили їх цих прав в тому числі і позивача.

Крім того, відповідач не виніс рішення за наслідками розгляду заяви, наданої представником позивачки 17.06.2020 року всупереч ст.6 ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», якою передбачено: Документи, необхідні для призначення державної допомоги сім`ям з дітьми, подаються особою, яка претендує на призначення допомоги, самостійно. За наявності письмової заяви особи, яка претендує на призначення допомоги, але за станом здоров`я або з інших поважних причин не може самостійно зібрати необхідні документи, збір зазначених документів покладається на органи, що призначають допомогу. Документи, необхідні для призначення державної допомоги сім`ям з дітьми, розглядаються органом, що призначає та здійснює виплату державної допомоги, протягом 10 днів з дня звернення. Про призначення державної допомоги чи про відмову в її наданні із зазначенням причини відмови та порядку оскарження цього рішення орган, що призначає і здійснює виплату державної допомоги сім`ям з дітьми, видає чи надсилає заявникові письмове повідомлення протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

Колегія суддів вказує, що відповідачем було направлено тільки повідомлення № 1104772, в якому зазначено результат розгляду заяви. Разом з тим, апелянт помилково трактує вказівку у вищевказаній нормі закону «Документи, необхідні для призначення державної допомоги сім`ям з дітьми, подаються особою, яка претендує на призначення допомоги, самостійно як «Документи, необхідні для призначення державної допомоги сім`ям з дітьми, подаються особою, яка претендує на призначення допомоги, особисто».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що неможливість особистого звернення позивачки до відповідача із відповідною заявою було спричинено форс-мажорними обставинами у вигляді обмеження вільного виїзду з країни перебування у зв`язку з пандемією коронавірусу, що спричинило порушення права позивача на отримання соціальної допомоги при народженні дитини, що не було взято до уваги відповідачем під час звернення уповноваженого представника позивача, яка надала всі необхідні документи для отримання соціальної допомоги.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про задоволення позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

При цьому апеляційний суд вважає за можливе застосувати позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01 від 6 вересня 2005 року, пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00 від 18 липня 2006 року, пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04 від 10 лютого 2010 року, пункт 58), відповідно до якої принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» серія A. 303-A від 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Одночасно суд апеляційної інстанції зважає на положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.242, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року у справі № 260/1560/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 18 квітня 2022 року.