Справа № 380/25695/21
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2022-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2022 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до 7 прикордонного Карпатського загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до 7 прикордонного Карпатського загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України , місцезнаходження: 79010, м. Львів, вул. Личаківська, 74 (далі відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення 7 прикордонного карпатського загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо відмови у виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , яке викладене в листі № 11/я-336 від 29.11.2021;

- зобов`язати 7 прикордонний карпатський загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію його грошового забезпечення за період з лютого 2016 року по червень 2018 року.

Ухвалою від 31.12.2021 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті. Відтак відповідач повинен нарахувати та виплатити індексацію його грошового забезпечення за період з лютого 2016 року по червень 2018 року.

04.03.2022 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що головним розпорядником коштів є Міністерство внутрішніх справ. До компетенції суду не входить повноваження визначення конкретних сум індексації. Це є виключно дискреційними повноваженнями відповідача. Крім цього, позивач не оскаржував правомірності свого звільнення.

Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

Позивач проходив військову службу у Сьомому прикордонному Карпатському загоні Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Наказом начальника Західного регіонального управління від 30.11.2017 № 614-ОС припинено контракт з позивачем та звільнено його зі служби.

Наказом начальника 7 прикордонного Карпатського загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 26.05.2018 № 136-ос позивача з 09.06.2018 виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення.

Позивач звернувся до відповідача із заявою щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення.

Листом від 29.11.2021 № 11/Я-336 відповідач повідомив позивача про те, що індексація грошового забезпечення за період з лютого 2016 року по червень 2018 року нарахована йому у розмірі 4622,03 грн та виплачена, що підтверджується довідкою про виплачені суми.

Згідно з розрахунком нарахування індексації грошового забезпечення за період з лютого 2016 року по червень 2018 року відповідач нарахував позивачу індексацію з лютого 2016 року по лютий 2018 року у розмірі 4622,03 грн з урахуванням базового місяця лютого 2016 року, а з березня по червень 2018 року у розмірі 0,00 грн з урахуванням базового місяця березня 2018 року.

Вважаючи рішення відповідача щодо відмови у нарахуванні індексації грошового забезпечення протиправним, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон України №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закон України №2011-XII).

Преамбулою Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII (далі - Закон України №1282-XII) встановлено, що вказаний Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

У статті 1 Закону України №1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону України №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України №1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (частина друга статті 5 Закону України №1282-XII).

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частина шоста статті 5 Закону України №1282-XII).

Відповідно до пункту 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 (далі Порядок №1078) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абзац восьмий пункту 4 Порядку №1078).

Згідно з пунктом 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Виходячи з наведеного, можна дійти до висновку, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 19.07.2019 у справі №240/4911/18.

Як встановив суд, відповідач за період з лютого 2016 року по червень 2018 року здійснив нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення у розмірі 4622,03 грн з урахуванням базового місяця лютого 2016 року.

Суд зазначає, що процедура нарахування індексації грошового забезпечення передбачає визначення базового місяця.

Таким чином, суд при визначенні базового місяця індексації грошового забезпечення позивача виходить з такого.

Відповідно до абзаців першого-п`ятого пункту 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 вказаного Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому зазначеного пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Зміна посадових окладів з урахуванням періоду проходження військової служби позивача відбулась 01.01.2008 згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 і діяла до 01.03.2018 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704.

Суд зауважує, що доказів підвищення посадового окладу позивача у інші періоди відповідач не надав. Крім того, судом також не встановлено, а відповідачем не доведено, що мало місце підвищення грошового доходу позивача, яке перевищило суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу та яка мала нараховуватися із базового місяця січня 2008 року.

У цьому контексті необхідно зазначити, що виходячи з положення абзацу п`ятого пункту 5 Порядку №1078, збільшення заробітної плати позивача за рахунок інших її складових без підвищення тарифної ставки (окладу) не зменшує суму індексації на розмір підвищення заробітної плати.

Суд наголошує на тому, що визначення базового місяця починаючи з 01.12.2015 (з урахуванням змін до Порядку №1078, внесених Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013) залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу) та нарахування індексації здійснюється до наступного підвищення розміру посадового окладу військовослужбовця.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 26.01.2022 у справі №400/1118/21.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що базовим місяцем для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з лютого 2016 року по лютий 2018 року є січень 2008 року, а не лютий 2016 року як визначив відповідач.

Водночас суд зазначає, що відповідач не приймав рішення щодо відмови у нарахуванні індексації грошового забезпечення, а вчинив дії щодо неправильного нарахування індексації грошового забезпечення за вказаний період. Відтак позов у цій частині не підлягає до задоволення.

Зважаючи на викладене, суд, керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), з метою ефективного захисту прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з лютого 2016 року по лютий 2018 року з урахуванням базового місяця лютого 2016 року та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з лютого 2016 року по лютий 2018 року з урахуванням січня 2008 року як базового місяця, з урахуванням виплачених сум.

Щодо ненарахування та невиплати відповідачем індексації грошового забезпечення за період з березня по червень 2018 року суд зазначає таке.

Згідно з абзацами першим-четвертим пункту 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 такого Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому вказаного пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

З аналізу наведених положень суд дійшов висновку, що встановлення обов`язку у роботодавця щодо виплати фіксованого розміру індексації грошового забезпечення пов`язане із визначенням двох складових суми індексації та розміру підвищення доходу.

При цьому, розмір індексації визначається шляхом обчислення індексу споживчих цін, яке розпочинається з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення (посадового окладу). Іншими словами, для обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації необхідно встановити місяць, в якому відбулось збільшення посадового окладу, тобто визначити так званий базовий місяць.

Як встановив суд, відповідач востаннє, до березня 2018 року визначив базовий місяць лютий 2016 року для нарахування індексації грошового забезпечення з лютого 2016 року по лютий 2018 року. Тобто обчислення індексу споживчих цін відповідач розпочав з березня 2016 року.

Натомість, суд зазначає, що виходячи з положення абзацу п`ятого пункту 5 Порядку №1078, збільшення заробітної плати позивача за рахунок інших її складових без підвищення тарифної ставки (окладу) не зменшує суму індексації на розмір підвищення заробітної плати.

Суд наголошує на тому, що визначення базового місяця починаючи з 01.12.2015 (з урахуванням змін до Порядку №1078, внесених Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013) залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу) та нарахування індексації здійснюється до наступного підвищення розміру посадового окладу військовослужбовця.

Зміна посадових окладів військовослужбовців відбулась 01.01.2008, згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294, і діяла до 01.03.2018, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704.

Суд зауважує, що доказів підвищення посадового окладу позивача у інші періоди відповідач не надав.

Таким чином, індекс споживчих цін для нарахування індексації грошового забезпечення повинен був обчислюватися, починаючи з лютого 2008 року (у зв`язку із збільшенням у січні 2008 року посадових окладів), а не з березня 2016 року (у зв`язку із визначенням відповідачем базового місяця лютого 2016 року) як здійснив відповідач.

Вказані протиправні дії відповідача призвели до неправильного визначення суми індексації грошового забезпечення, що склалася у місяці підвищення доходу у березні 2018 року, що мало наслідком перевищення грошового доходу (збільшеного у березні 2018 року) такої неправильно визначеної суми індексації, а відтак і не зумовило необхідності виплати фіксованої суми індексації у відповідності до абзацу четвертого пункту 5 Порядку №1078.

Зважаючи на викладене, суд, керуючись частиною другою статті 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача провести перерахунок індексації грошового забезпечення за період з березня по червень 2018 року, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Щодо судового збору, то суд зазначає, що позивач звільнений від його сплати відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії 7 прикордонного Карпатського загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з лютого 2016 року по лютий 2018 року з урахуванням базового місяця лютого 2016 року.

Зобов`язати 7 прикордонний Карпатський загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з лютого 2016 року по лютий 2018 року з урахуванням січня 2008 року як базового місяця, з урахуванням виплачених сум.

Зобов`язати 7 прикордонний Карпатський загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України провести ОСОБА_1 перерахунок індексації грошового забезпечення за період з березня по червень 2018 року, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Мричко Н.І.