Справа № 380/9895/21
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2022-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/9895/21 пров. № А/857/20937/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,

з участю секретаря судових засідань Смолинця А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Комунального підприємства «Розділ» Новороздільської міської ради Львівської області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року у справі за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Комунального підприємства «Розділ» Новороздільської міської ради Львівської області про накладення арешту на кошти у банках,

суддя у І інстанції Москаль Р.М.,

час ухвалення рішення 12 год 47 хв,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 07 жовтня 2021 року,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2021 року Головне управління ДПС у Львівській області (далі ГУ ДПС) звернулося до адміністративного суду із позовом, у якому просило накласти арешт на кошти та інші цінності Комунального підприємства «Розділ» Новороздільської міської ради Львівської області (далі КП «Розділ»), що знаходяться у банках, з огляду на наявність у відповідача податкового боргу у сумі 1 791 793,24 грн. (з податку на додану вартість, земельного податку з юридичних осіб, податку на прибуток, рентної плати за спецвикористання води, інших зборів за забруднення навколишнього природного середовища, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки)

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 380/9895/21 позов було задоволено повністю.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що податковий борг КП «Розділ» станом на 23 вересня 2021 становить 1 989 309,57 грн. Підприємство тривалий час має заборгованість по сплаті податків та зборів. З метою спонукати платника податків сплатити узгоджені податкові зобов`язання контролюючий орган надсилав боржнику податкові вимоги, звертався до суду про стягнення коштів для погашення податкового боргу. Інкасові доручення, виписані на стягнення коштів в рахунок погашення податкового боргу на підставі рішень суду у справах №813/1636/16 від 19 червня 2019 року та №1.380.2019.002646 від 02 вересня 2019 року повернуто установами банків без виконання. Податковий керуючий провів опис майна КП «Розділ» у податкову заставу. Відповідно до акту опису майна №7 від 20 березня 2018 року описане майно балансовою вартістю 532 505,23 грн. Відповідно до акту опису майна №5 від 04 лютого 2019 року описане майно КП «Розділ» балансовою вартістю 49890 грн. Відповідно до акту опису майна №7 від 05 березня 2020 року описане майно відповідача балансовою вартістю 77841,13 грн. Контролюючий орган згідно з цими актами опису зареєстрував обтяження (відчуження за погодженням з обтяжувачем) в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Відповідач не надав будь-якого іншого майна для опису. Балансова вартість описаного КП «Розділ» майна (660 236,36 грн) є суттєво меншою за суму його податкового боргу (1 989 309,57 грн), що є підставою для задоволення позовних вимог ГУ ДПС.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено КП «Розділ», яке просило таке скасувати та відмовити у задоволенні позову ГУ ДПС у повному обсязі.

Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що передумовою звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків є застосування адміністративного арешту майна платника податків. Згідно з доданими до позову додатками ГУ ДПС не надано матеріалів, які вказують на застосування адміністративного арешту майна. Окрім того, відповідно до Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 14 липня 2017 року № 632, для застосування арешту коштів на рахунку платника податків податковий орган подає до суду позовну заяву в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, у день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

З цих підстав вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Представник КП «Розділ» у судовому засіданні апеляційного суду підтримав подану апеляційну скаргу доводами, аналогічними до тих, що зазначені у їх тексті. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову ГУ ДПС.

Представник ГУ ДПС у ході апеляційного розгляду заперечив обґрунтованість вимог апелянта доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу. Просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, КП «Розділ», яке є правонаступником комунального підприємства Житлово-комунальний відділ селища Розділ (ідентифікаційний код 31042894), має відкриті рахунки у банківських установах.

З метою самостійного погашення платником податків податкового боргу контролюючий орган надіслав КП «Розділ» податкові вимоги Ю1 №1/56 від 03 листопада 2001 року, Ю2 №2/156 від 10 грудня 2001 року, що встановлено судовим рішенням у справі №1.380.2019.002646.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року у справі №813/1636/16, яке вступило у законну силу, задоволено позов ГУ ДФС та стягнено з житлово-комунального відділу селища Розділ (код 31042894) до бюджету з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, та з рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, кошти за податковим боргом в сумі 118 812,89 грн.

Рішенням суду від 02 вересня 2019 року у справі №1.380.2019.002646, яке вступило у законну силу, задоволено позов ГУ ДФС та стягнено з житлово-комунального відділу селища Розділ до бюджету кошти з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у розмірі 838 798,11 грн.

На виконання вказаних судових рішень ГУ ДПС надіслало до установ банків інкасові доручення про стягнення з рахунків боржника коштів для погашення податкового боргу, однак такі було повернуто без виконання через відсутність коштів.

Окрім того, контролюючий орган неодноразово звертався до Роздільської селищної ради, Новороздільської міської рада, як органу управління майном комунального підприємства, про вирішення питання погашення заборгованості КП «Розділ», проте відповіді не отримав.

Податковий керуючий на підставі рішення керівника ГУ ДФС про опис майна платника податків у податкову заставу склав акт опису майна №7 від 20 березня 2018 року, №5 від 04 лютого 2019 року, №7 від 05 березня 2020 року платника податків КП «Розділ», що може бути описане в податкову заставу, та зареєстрував обтяження такого майна, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до акту опису майна №7 від 20 березня 2018 року балансова вартість описаного майна становить 532 505,23 грн.

Відповідно до акту опису майна №5 від 04 лютого 2019 року балансова вартість описаного майна становить 49890 грн.

Відповідно до акту опису майна №7 від 05 березня 2020 року балансова вартість описаного майна становить 77841,13 грн.

При цьому згідно із довідкою ГУ ДПС № 11203/5/13-01-13-01-12 від 27 травня 2021 року станом на 23 вересня 2021 року податковий борг КП «Розділ» становив 1 989 309,57 грн, що не заперечується відповідачем у ході апеляційного розгляду.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регламентовано приписами Податкового кодексу України (далі ПК).

Відповідно до підпункту п. 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 14.1.175 статті 14 ПК податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 ПК).

Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (пункт 56.11 ст.56 ПК).

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (пункт 57.3. статті 57 ПК).

Згідно з пунктами 59.1, 59.5 статті 59 ПК у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до підпункту 14.1.137 п. 14.1 статті 14 ПК орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з пункту 41.2 статті 41 ПК органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу (підпункт 20.1.33 пункту 20.1. статті 20 ПК).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що балансова вартість описаного майна КП «Розділ» у 660 236,36 грн є суттєво меншою за суму його податкового боргу у 1 989 309,57 грн.

Водночас в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судом першої інстанції слушно враховано правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладену в постанові від 27 листопада 2018 року у справі №820/1929/17, відповідно до якої із системного тлумачення положень статті 94 ПК судом не встановлено, що адміністративний арешт коштів платника податків є похідним від адміністративного арешту майна, відмінного від коштів, і може бути застосований судом виключно у випадку існування рішення контролюючого органу про накладення арешту на майно платника податків. Положення статті 94 ПК не визначає послідовності процедур застосування адміністративного арешту майна та адміністративного арешту коштів. Арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 ПК, та не залежить від наявності рішення контролюючого органу про накладення арешту на майно платника податків. Непідтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків в судовому порядку не обмежує право податкового органу на звернення до суду про застосування арешту коштів на рахунках відповідача, але за умови наявності відповідних підстав, визначених ПК.

Відтак, слід погодитися із судом першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ГУ ДПС про накладення арешту на кошти КП «Розділ», що знаходяться у банку, у межах суми податкового боргу відповідача у розмірі 1 989 309,57 грн.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Комунального підприємства «Розділ» Новороздільської міської ради Львівської області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 380/9895/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко
Постанова у повному обсязі складена 20 квітня 2022 року.