Справа № 753/24188/21
Суддя: Гусак О. С.
Дата ухвалення: 2022-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/63/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі судді Гусак О.С., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора полка-2 2 батальйонну 1 роти сержанта Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Нестерова Івана Петровича, Департаменту патрульної поліції, Державного казначейства України про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом про визнання дій протиправними, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження по справі, та повернення суми сплаченого нею штрафу, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 13 листопада 2021 року позивач перебувала у магазині «Варус» за адресою: м. Київ, проспект Миколи Бажана, буд. 10 . В цей же день інспектором полка-2 2 батальйонну 1 роти сержанта Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Нестеровим І.П. складено постанову серія ЕГА № 506026 про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП. У відповідності до вказаної постанови, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала приміщенні магазину «Варус» без захисної маски, що закриває рот та ніс, своїми діями порушила Постанову КМУ № 1236 від 9 грудня 2020 року п. 2 пп.1 чим вчинила правопорушення передбачене ч. 2 ст. 44-3 КУпАП. Вказаною постановою на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Вона не погоджується з оскаржуваною постановою, оскільки вважає, що карантин введено незаконного, постанова Кабінету Міністрів України № 1236 прийнята в неконституційний спосіб в порушення вимог Конституції України, КпАП України, Законів України «Про національну поліцію», «Про захист населення від інфекційних хвороб», складення постанови по справі про адміністративне правопорушення на підставі порушення постанова Кабінету Міністрів України № 1236 є перевищенням службових повноважень, порушенням її конституційних прав, що полягає у примусовому зобов`язанні її виконувати явно злочину постанови про ведення карантину, єдиним доказом вчинення нею адміністративного правопорушення є лише постанова, їй не було роз`яснено права, як особі яка притягається до адміністративної відповідальності, протокол про адміністративне порушення складений не був. Посилаючись на наведене просила задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 1 грудня 2021 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позивач дійсно перебувала у магазині «Варус» без захисної маски, що закриває рот та ніс, своїми діями порушила Постанову КМУ № 1236 від 9 грудня 2020 року п. 2 пп.1 чим вчинила правопорушення передбачене ч. 2 ст. 44-3 КУпАП. Разом з тим, доказом у вказаній справі є відеозйомка правопорушення позивача, яка перебувала у приміщенні магазину по просп. Миколи Бажана, буд. 10 .

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

13 листопада 2021 інспектором полка-2 2 батальйонну 1 роти сержанта Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Нестеровим І.П. винесено постанову серії ЕГА № 506026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАПта накладення на неї адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу 255 грн.

З даної постанови вбачається, що 13 листопада 2021 року ОСОБА_1 перебувала у магазині «Варус» за адресою: м. Київ, проспект Миколи Бажана, буд. 10 без захисної маски, що закриває рот та ніс, чим порушила санітарно-епідемічні правила та норми передбачені п.п.1 п. 2 постанови № 1236 від 9 грудня 2020 року, та скоїла правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 44-3 КпАП України.

Не погоджуючись з даною постановою, позивач звернулася до суду з вимогою про її скасування.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно до ч. 1 т. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

На виконання вимог Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", Кабінетом Міністрів України 9 грудня 2020 року прийнято постанову № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", пунктом 1 якої установлено у період з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2021 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211"Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", від 20 травня 2020 р. № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та від 22 липня 2020 р. № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Також, відповідно до рішення прийнятого на позачерговому засіданні Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій 28 жовтня 2021 року в Києві встановлено червоний рівень епідемічної небезпеки з 1листопада 2021 року.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 6 листопада 2020 року № 1000-IX статтю 44-3 КУпАП доповнено частиною другою, відповідно до якої перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (від 170 до 255 грн.).

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною і скасування вказаної постанови ґрунтуються на тому, що чинний карантин є незаконним і відповідна заборона перебувати без захисної маски не була встановлена у спосіб, що визначені Конституцією і законами України та порушує його конституційні права.

Надаючи оцінку доводам позивача про незаконність карантину та встановлення заборони перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту саме підзаконним актом - постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236, суд виходить із такого.

Диспозиція ч. 2 ст. 44-3 КУпАП передбачає, що підставою для накладення штрафу є перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Отже, заборона перебування в громадських будинках, спорудах під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту встановлена безпосередньо у диспозиції ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Та обставина, що ця заборона міститься також у переліку обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених пп. 1 п. 2-2 постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236, сама по собі не свідчить про те, що відповідна заборона була встановлена виключно підзаконним актом та з порушенням ст.ст.1, 3, 6, 8,19, 64 Конституції України.

Крім того, судом враховується, що рішення Конституційного Суду України № 10-р/2020 від 28 серпня 2020 року у справі № 1-14/2020 (230/20) не містить висновків про те, що заборона перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, є обмеженням конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Також суд відзначає, що законність постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 не є безпосереднім предметом спору і не може бути належним чином перевірена судом у межах справи, що розглядається та в якій не приймає участь суб`єкт прийняття такої постанови.

З цих підстав суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що в порушення вимог чинного законодавства постанова про запровадження карантину була прийнята без введення в Україні режиму надзвичайного стану та без ініціювання головним санітарним лікарем карантину. Зазначені доводи можуть бути перевірені судом у межах справи, де предметом оскарження є відповідна постанова, а відповідачем - Кабінет Міністрів України. Надання правової оцінки законності постанови від 9 грудня 2020 року № 1236 без забезпечення Кабінету Міністрів України права на доведення правомірності його рішення перед судом не узгоджується з принципами адміністративного судочинства.

Таким чином, з огляду на предмет позову та межі доказування в цій справі, для перевірки законності притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП також належить перевірити чи було станом на 13 листопада 2021 року на території України запроваджено карантин, а також пересвідчитись у тому, що відповідна особа перебувала в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту.

Як раніше зазначалося, станом на 13 листопада 2021 карантин на всій території України було встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236, а факт перебування 13 листопада 2021 в приміщені магазину без вдягнутих засобів індивідуального захисту позивачем не заперечується.

Крім того, з доданих до відзиву диску, вбачається, що ОСОБА_1 перебувала у приміщенні магазину «Варус» без захисної маски.

Крім того, у позовній заяві представник позивача зазначає, що вже сплатила штраф за оскаржуваною нею постановою.

З приводу правомірності дій суб`єкта владних повноважень, законності та обґрунтованості постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст. 217 КУпАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків. Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у пунктах 2, 5 статті 213 цього Кодексу, розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про такі адміністративні правопорушення: про порушення частини 2 статті 44-3 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 258 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАПорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши наведені позивачем доводи на підтвердження заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення, оскільки вона була складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження своїх позовних вимог, в той же час відповідачем надано докази, з яких вбачається скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП,

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, суд вважає позов безпідставним, недоведеним та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, КАС України, суд

у х в а л и в :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Інспектора полка-2 2 батальйонну 1 роти сержанта Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Нестерова Івана Петровича, Департаменту патрульної поліції, Державного казначейства України про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: