Справа № 580/749/22
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2022-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2022 року справа № 580/749/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області (далі міська рада, відповідач) № 18-23/ІХ від 22 грудня 2021 року Про скасування рішення Товмацької сільської ради від 06 березня 2015 року № 37-3/VI від 06.03.2015 Про розгляд заяв громадян.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що оскаржуване рішенням є ненормативним правовим актом одноразового застосування, яке вичерпало свою дію фактом його виконання, тому рішення Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади 318-23/ІХ від 22 грудня 2021 року Про скасування рішення Товмацької сільської ради від 06 березня 2015 року № 37-3/VI від 06.03.2015 Про розгляд заяв громадян ухвалене на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ухвалою від 01.02.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві десятиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків.

07.02.2022 позивач подав заяву на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені)

У встановлений судом строк відповідач відзиву на позов не подав.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через 30 днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Рішенням Товмацької сільської ради від 06.03.2015 № 37-3/VI Про розгляд заяв громадян вилучено з користування ОСОБА_2 земельну ділянку розміром 0,10 га, яка знаходиться в с. Товмач Шполянського району Черкаської області та наділено в тимчасове користування ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства.

Пунктом 2 вказаного рішення надано дозвіл на встановлення на земельній ділянці тимчасового будівельного вагончика для охорони.

Натомість, рішенням Шполянської міської ради ОТГ від 22.12.2021 № 18-23/ІХ скасовано рішення Товмацької сільської ради від 06.03.2015 № 37-3/VI Про розгляд заяв громадян.

Підставою його прийняття зазначено п. 15 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, висновок постійної депутатської комісії з питань регулювання комунальною власністю, житлово-комунального господарства, розвитку підприємництва, стабілізації та розвитку промислових підприємств міста від 16.12.2021.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Під час вирішення спору по суті суд враховує статтю 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Водночас у статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення у статті 74 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР Про місцеве самоврядування в Україні (далі Закон № 280/97-ВР) за якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

Згідно зі статтею 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Пунктом 34 ч.1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР передбачено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад входить вирішення відповідно до закону питань з врегулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, які приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 10 ст. 59 Закону № 280/97-ВР акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Положенням статті 59 Закону № 280/97-ВР стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни з будь-якого питання, що є компетенцією органу місцевого самоврядування, дано офіційне тлумачення в Рішенні Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009.

В абзаці 3 пункту 3 цього Рішення зазначено, що органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу й самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно з абзацом 1 пункту 4 Рішення Конституційного Суду України органи місцевого самоврядування приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють дію норм права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Абзацами 5 та 6 пункту 5 зазначеного Рішення визначено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є гарантією стабільності суспільних відносин між органами місцевого самоврядування та громадянами, що породжує у громадян упевненість у тому, що їхнє становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 521/17710/15-а, від 22 січня 2019 року у справі № 371/957/16-а та від 13 березня 2019 року у справі № 542/1197/15-а.

Суд врахував, що на підставі рішення Товмацької сільської ради від 06.03.2015 № 37-3/VI Про розгляд заяв громадян позивач користується земельною ділянкою, розміром 0,10 га, яка знаходиться в с. Товмач Шполянського району Черкаської області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Користування позивачем вказаною земельною ділянкою підтверджується, зокрема, квитанцією про сплату земельного податку від 28.09.2021.

Отже, станом на час скасування рішення Товмацької сільської ради від 06.03.2015 № 37-3/VI у позивача виникли правовідносини, пов`язані з його реалізацією. Тому відповідні доводи позивача суд вважає обґрунтованими.

Крім того, суд зазначає, що за положеннями пункту 7 Перехідних положень Земельного кодексу України 2001 року, громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі, на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Поряд із цим, за правилами статті 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Суд врахував, що наявності вказаних обставин для припинення позивачеві права користування земельною ділянкою відповідачем не доведено і позивач заперечує проти припинення йому права користування земельною ділянкою.

Крім того, суд зазначає, що підставою прийняття спірного рішення зазначено п. 15 ст.2 6 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні.

Так, відповідно до вказаної норми виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень.

Отже, зазначеною нормою, на яку посилається відповідач у спірному рішення передбачено право скасування актів виконавчих органів відповідних рад.

Натомість, рішення Товмацької сільської ради від 06.03.2015 № 37-3/VI Про розгляд заяв громадян, яким позивачеві надано у тимчасове користування земельну ділянку, є рішенням саме сільської ради, а не виконавчого органу ради.

Тому, посилання у спірному рішенні на п. 15 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, суд вважає необґрунтованим.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області № 18-23/ІХ від 22 грудня 2021 року Про скасування рішення Товмацької сільської ради від 6 березня 2015 року № 37-3/VI Про розгляд заяв громадян.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення цього Кодексу.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач Шполянська міська рада об`єднаної територіальної громади Черкаської області (20603, Черкаська обл., Звенигородський р-н, м. Шпола, вул. Лозуватська, 59, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 15.04.2022.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК