Справа № 140/7038/21
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2022-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/7038/21 пров. № А/857/282/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Кухтея Р.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 140/7038/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною,-

суддя в 1-й інстанції Плахтій Н.Б.,

час ухвалення рішення 24.11.2021 року,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області (далі відповідач, ГУНП у Волинській області) про визнання протиправною бездіяльності посадових осіб Головного управління Національної поліції у Волинській області з приводу не нарахування та невиплати грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час з 07.11.2015 по 03.08.2020, а також індексації грошового забезпечення з листопада 2015 року по жовтень 2017 року; стягнення грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час в період часу з 07.11.2015 по 03.08.2020 в сумі 1435,18 грн та заборгованості з індексації грошового забезпечення в період часу з листопада 2015 року по жовтень 2017 року в сумі 2718,85 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у період з 07.11.2015 по 03.08.2020 ОСОБА_1 знаходився у трудових відносинах з ГУНП у Волинській області. 03.08.2020 відповідно до наказу № 230 о/с його було звільнено з органів Національної поліції України за п.7 ч.1 ст.77 Закону України Про Національну поліцію України (за власним бажанням). Згідно послужного списку в період з 07.11.2015 по 23.06.2018 ОСОБА_1 перебував на посаді слідчого відділу Луцького ВП ГУНП у Волинській області, посадовий оклад за вказаною посадою складав 2400 грн. В зазначений період служби, відповідно до розстановок несення служби, фактично відпрацював 31 нічну зміну. Також зазначає, що згідно послужного списку в період з 23.06.2018 по 03.08.2020 ОСОБА_1 перебував на посаді старшого слідчого відділу Луцького ВП ГУНП у Волинській області, посадовий оклад за вказаною посадою складав 2500 грн. В зазначений період служби, відповідно до розстановок несення служби, фактично відпрацював 2 нічні зміни. При цьому за час служби ОСОБА_1 відповідачем доплати за службу в нічний час не здійснювались. Позивач вважає, що в період з 07.11.2015 по 03.08.2020 ГУНП у Волинській області безпідставно не нараховувало та не виплачувало доплати за службу в нічний час, що є частиною грошового забезпечення.

Крім того, позивач зазначає, що відповідач протиправно в період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року не здійснював індексацію його грошового забезпечення.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 140/7038/21 позовні вимоги задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць. Довідка обліку несення позивачем служби в нічний час в період з 07.11.2015 по 03.08.2020 до ГУНП у Волинській області не надходила. Крім іншого, інформація з книги видачі і отримання озброєння та спеціальних засобів Луцького ВП ГУНП у Волинській області в період з 26.11.2015 по 29.03.2019 підтверджує факт отримання зброї та не свідчить про несення служби у нічний час, отже не є підставою для нарахування та виплати цієї доплати.

Також апелянт зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 №782 внесено зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, та доповнено абзац 5 після слова військовослужбовці словом поліцейських. Індексація грошового забезпечення поліцейських проводиться після набрання чинності вказаною постановою, тобто з 24.10.2017 року. Відтак, право на виплату коштів по індексації до 24.10.2017 року у позивача відсутнє. З наведених підстав відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 140/7038/21 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Відповідно до ч.1 ст.309 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, перебуваючи на службі в поліції, заступав на чергування в добові наряди у 2015, 2016 та 2019 роках, що підтверджується інформацією з Книг видачі й отримання озброєння та спеціальних засобів Луцького ВП ГУНП у Волинській області та інформацією згідно Книг нарядів Луцького ВП ГУНП у Волинській області.

Відтак, відповідач був зобов`язаний здійснювати позивачу доплату за відпрацьовані години у нічний час у розмірах і у строки, передбачені чинним законодавством

Доказів того, що відповідач провів нарахування такої доплати, матеріали справи не містять.

Як свідчать матеріали справи, індексація грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року позивачу не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки відповідно до Порядку №1078 в зазначений період поліцейські не були включені переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.

Разом з тим, доводи відповідача щодо відсутності правових підстав для нарахування спірної індексації до 24 жовтня 2017 року, тобто до внесення змін до Порядку №1078, є необґрунтованими, оскільки Закон №580-VIII має вищу юридичну силу, ніж Порядок №1078.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 07.11.2015 по 03.08.2020 проходив службу в поліції, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с.39-40).

Наказом ГУНП у Волинській області від 03.08.2020 №230о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 (через службову відповідність) Закону України Про національну поліцію з 03.08.2020 (а.с.8).

На запит ОСОБА_1 щодо несення служби в нічний час з 07.11.2015 по 03.08.2020 ГУНП у Волинській області листом від 11.06.2021 №Л-340/50/01-2021 надало інформацію з Книг видачі й отримання озброєння та спеціальних засобів Луцького ВП ГУНП у Волинській області та інформацію згідно Книг нарядів Луцького ВП ГУНП у Волинській області за період 2015-2019 р.р. (а.с.9-11).

Також у відповідь на адвокатський запит листом від 01.06.2021 №832/04/29-2021 ГУНП у Волинській області повідомило представника позивача про відсутність підстав для нарахування доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 03.08.2020 та індексації грошового забезпечення поліцейського (а.с.12).

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості у вигляді доплати за службу в нічний час, колегія суддів зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 (далі - Закон №580-VIII).

Відповідно по ч.1, ч.2 ст.94 Закону №580-VIII, поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно п.1 постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова №988), грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 3 пункту 5 Постанови №988 передбачена виплата доплати за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Відповідно до ст.94 Закону №580-VIII, Постанови №988, з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом МВС України №260 від 06.04.2016 було затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260).

Згідно п.5 розділу І Порядку №260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 11 розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Відповідно до п.11 розділу ІІ Порядку №260, поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35% посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач, перебуваючи на службі в поліції, заступав на чергування в добові наряди у 2015, 2016 та 2019 роках, що підтверджується інформацією з Книг видачі й отримання озброєння та спеціальних засобів Луцького ВП ГУНП у Волинській області та інформацією згідно Книг нарядів Луцького ВП ГУНП у Волинській області (а.с.9-11). Вказана обставина відповідачем не оспорюється.

Відтак, відповідач був зобов`язаний здійснювати позивачу доплату за відпрацьовані години у нічний час у розмірах і у строки, передбачені чинним законодавством

Колегія суддів звертає увагу, оскільки матеріали адміністративної справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження обставини виплати позивачу доплати за несення служби у нічний час за вищевказані періоди, тому з урахуванням положень п.11 Розділу II Порядку № 260, йому повинна бути виплачена така доплата.

Доводи апелянта про ненадходження графіків нарядів та довідок обліку несення поліцейським служби в нічний час, колегія суддів вважає не обгрунтованими, оскільки матеріалами справи підтверджується факт несення позивачем служби в нічний час, а обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час встановлений п.п.3 п.5 Постанови №988.

Стосовно позовних вимог в частині індексації грошового забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною п`ятою статті 94 Закону №580-VIII передбачено, що грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03.07.1991(далі - Закон №1282-ХІІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)).

Згідно дефініції, наведеної у частині першій статті 1 Закону №1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно ч.1ст.2 Закону №1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі, оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Частиною першою статті 9 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.1-1 Порядку №1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до п.2 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, в тому числі грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Пунктом 6 Порядку №1078 передбачено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог діючих нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

При цьому, нормами Закону №1282-ХІІ та Порядку №1078 визначено джерело коштів на проведення індексації.

Пунктом 6 Порядку №1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. У зазначеному Законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів всіх рівнів.

Як встановлено судом, за період перебування позивача на посаді, йому було нараховано та виплачено грошове забезпечення, яке складалося з посадового окладу, надбавки за спеціальне військове звання, надбавки за стаж служби та щомісячної премії. Індексація грошового забезпечення за спірний період у відомостях про грошове забезпечення позивача відсутня.

Така поведінка відповідача порушує право позивача на оплату праці у передбаченому чинним законодавством розмірі.

Таким чином, з огляду на встановлену під час розгляду справи протиправну бездіяльність відповідача, з метою належного захисту прав позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з листопада 2015 по жовтень 2017 включно.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Підсумовуючи викладене, на думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Волинській області залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 140/7038/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Р. В. Кухтей
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 21.04.2022 року