Справа № 260/8140/21
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2022-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 квітня 2022 року м. Ужгород№ 260/8140/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.,

при секретарі Пшевлоцька К.І.,

за участю:

позивача: Ужанський національний природний парк, представник - Опаленик М.Ю.,

відповідача: Управління Держпраці у Закарпатській області, представники - Гончарук В.В., Клованич Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Ужанського національного природного парку до Управління Держпраці у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України проголошується вступна та резолютивна частини Рішення. Повний текст Рішення виготовлено та підписано 22 квітня 2022 року.

Ужанський національний природний парк звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Закарпатській області, яким просить суд визнати протиправною та скасувати Постанову Управління Держпраці у Закарпатській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЗК 474/290/НП-СП-ФС-38 від 09 грудня 2021 року та просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі 3000,00 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Постановою першого заступника начальника Управління Держпраці у Закарпатській області №ЗК474/290/НП-СП-ФС-38 від 09.12.2021 року юридичну особу Ужанський національний природній парк було притягнуто до відповідальності відповідно до абз.7 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю, за вчинення адміністративного правопорушення виявлене 02 листопада 2021 року, а саме недопущення до проведення перевірки з питань додержанні законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні.

Позивач не погоджується із зазначеним рішенням, вважає таку постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню та зазначає, що у акті про неможливість проведення заходу державного контролю №ЗК/474/290/НП від 02.11.2021 року інспектор управління держпраці посилається на те, що в ході перевірки за адресою: Закарпатська обл., смт. Великий Березний, вул. Незалежності, буд.7, було встановлено, що вхідні двері до Ужанського НПП були зачинені, однак, таке твердження інспектора не відповідає дійсності оскільки, згідно направленням на проведення позапланової перевірки №915 від 18.10.2021 року, місце знаходження об`єкта відвідування знаходиться за адресою: смт. Великий Березний, вул. Шевченка, 27.

Незважаючи на зазначене, 15 листопада 2021 року відповідачем було винесено постанову про адміністративне правопорушення №ЗК474/290/П, якою притягнув до адміністративної відповідальності позивача за нормами ст.188-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення у розмірі 850 грн. Зазначена постанова була оскаржена до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області

Разом з тим, 09 грудня 2021 року відповідачем винесено постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, якою позивача притягнуто до відповідальності за створення перешкод для діяльності Головного управління Держпраці у Закарпатській області.

Позивач вважає таку постанову протиправною, оскільки його повторно притягнуто до відповідальності за одне й те саме правопорушення, що суперечить нормам ст. 61 Конституції України.

У судовому засіданні представник позивача підтримав висунуті позовні вимоги та просив суд їх задовільнити.

Представником відповідача на адресу суду було надіслано відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечив з мотивів безпідставності такого. Зокрема зазначає, що з метою проведення інспекційного відвідування за зверненнями щодо порушень законодавства про працю, у зв`язку з не виплатою заробітної плати працівникам, були видані накази щодо перевірки Ужанського НПП

Представник відповідача зазначає, що директор Ужанського НПП не допустив посадову особу органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу державного нагляду (контролю) та не надав документи, довідки відомості, матеріалі з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), чим створив перешкоду органу державного нагляду (контролю) при здійсненні ним заходу державного нагляду (контролю), а відтак створив перешкоду у проведенні перевірки, таким чином інспектором Управління складено Акт про неможливість проведення заходу державного контролю №ЗК/474/290/НП від 02.11.2021 року.

Представник відповідача зазначив, що постанова про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЗК474/290/НП-СП-ФС-38 від 09.12.2021 року винесена на підставі Акту про неможливість проведення інспекційного відвідування №ЗК/474/290/НП від 09.12.2021 року в Ужанському національному природному парку, що відповідає п.2 Порядку накладення штрафів.

Відповідач вважає, що постанова про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЗК474/290/НП-СП-ФС-38 від 09.12.2021 винесена уповноваженою посадовою особою Управління Держпраці у Закарпатській області на підставі Акту про неможливість проведення інспекційного відвідування №ЗК/474/290/НП від 02.11.2021 року, з урахуванням норм Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013р. №509, та на підставі абз.7 ч.2 ст.265 Кодексу Законів про працю, а отже є законною і скасуванню не підлягає.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог та просив суд відмовити позивачу в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на адресу Управління Держпраці у Закарпатській області у вересні-жовтні 2021 року надійшли звернення працівників Ужанського НПП щодо невиплати їм заробітної плати.

Наказом Управління Держпраці у Закарпатській області від 18.10.2021 №243 призначено проведення позапланової перевірки Ужансього НПП за зверненнями щодо порушень законодавства про працю відповідно до змісту звернень.

18 жовтня 2021 року відповідачем було видано направлення №915 на проведення позапланової перевірки Ужанського Національного природного парку, за адресою: смт. В. Березний, вул. Шевченка, буд.27, у період з 21 жовтня 2021 року по 02 листопада 2021 року.

22 жовтня 2021 року відповідачем було винесено вимогу про надання документів, відповідно до якої було зобов`язано керівника Ужанського НПП (Закарпатська область, смт Великий Березний, вул. Незалежності, буд. 7) ОСОБА_1 , у відповідності до пп.2 п.10 та 11 Порядку здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою кабміну України від 21 серпня 2019 року №823, надати для проведення заходу державного контролю необхідні документи.

02 листопада 2021 року позивачем було направлено лист №102 головному державному інспектору Клованичу Ю.В., відповідно до якого зазначив, що вимога про надання документів №ЗК 44-В від 22.10.2021 р. містить посилання на Постанову Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 823, якою затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю.

Позивач у листі зазначив, що Рішенням Окружного Адміністративного суду м. Києва у справі №640/17424/19 від 28.04.2021 року, яке постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 року залишено в силі, визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 823, за таких обставин, позаплановий державний нагляд (контроль) управлінням Держпраці в Закарпатській області проводиться з порушенням вимог ст.259 Кодексу Законів про працю, Конвенції №81 1947р., а відтак вимога Управління держпраці у Закарпатській області про надання документів №ЗК-44-В від 22.10.2021 року у зв`язку з проведенням позапланової перевірки, задоволенню не підлягає.

02 листопада 2021 року інспектором праці було складено Акт про неможливість проведення заходу державного контролю №ЗК/474/290/НП.

Головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Клованичем Ю.В., у вищезазначеному акті зазначено, що на виконання направлення від 18.10.2021 року № 915, з метою додержання законодавства про працю відповіли до змісту звернень, 22 вересня 2021 року, було здійснено спробу проведення інспекційного відвідування Ужанського НПП, який знаходиться адресою: Закарпатська область, смт Великий Березний, вул. Незалежності, буд. 7. Так, були встановлено, що вхідні двері до Ужанського НПП були зачинені, на стук по дверях ніхто і реагував.

15 листопада 2021 року Головним державним інспектором було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №ЗК474/290/П, якою на директора Ужанського НПП накладено штраф у розмірі 850,00 грн., за порушення передбачене ч.3 ст.1886 КУпАП.

Вищезгадана постанова була оскаржена до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

09 грудня 2021 року відповідачем на підставі акту №ЗК/474/290/НП від 02.11.2021 року було винесено постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЗК 474/290/НП-СП-ФС-38, яким на директора Ужанського НПП накладено штраф у розмірі 18000,00 грн., у зв`язку з не допуском інспектора до перевірки.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття посадовою особою Управління Держпраці у Закарпатській області постанови про накладення штрафу, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України від 5 квітня 2007 року № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі Закон № 877-V), дія якого поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Загальні вимоги до здійснення державного нагляду (контролю) визначено статтею 4 Закону № 877-V, відповідно до частин 1, 4 якої державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Частиною 4 статті 2 цього Закону передбачено, що заходи контролю здійснюються, серед іншого, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 у справі № 805/430/18-а дійшла висновку, що спеціальним законом, який відповідно до частини четвертої статті 2 Закону № 877-V повинен враховуватися органами Державної служби України з питань праці при проведенні заходів державного нагляду (контролю), є КЗпП України, зокрема, Глава XVIII "Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю".

Надалі такий висновок був підтриманий Верховним Судом у постанові від 24.06.2021 у справі № 200/5877/19-а.

Згідно з пунктами 1, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 96, Державна служба України з питань праці (далі Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Згідно із підпунктами 6, 9 пункту 4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань, у тому числі, здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що Головне управління Держпраці наділене контролюючими функціями за дотриманням роботодавцями законодавства про працю.

Статтею 259 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 №322-VIII (далі КЗпП України) передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пп. 5 п. 4 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 27.03.2015 №340, ГУ Держпраці у Закарпатській області здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Нормами ст. 265 КЗпП України передбачена відповідальність за порушення законодавства про працю. Так, зокрема, згідно ч. 1 зазначеної статті встановлено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Згідно абз.6 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Не допуск до проведення перевірки та невиконання позивачем вимог інспектора праці про надання документів для проведення інспекційного відвідування стало підставою для прийняття оскарженого в даній адміністративній справі рішення.

Водночас, відповідальність за невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальних органів передбачено також Кодексом України про адміністративні правопорушення. Так, відповідно до ст. 1886 Кодексу України про адміністративні правопорушення, невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіальних органів щодо усунення порушень законодавства про працю, зайнятість населення та загальнообов`язкове державне соціальне страхування або недопущення посадових осіб цих органів до здійснення заходів державного нагляду (контролю), підстави яких визначені законом, тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Провівши порівняльно-правовий аналіз вказаних вище законодавчих норм, суд дійшов висновку, що ключовою відмінністю ст. 265 КЗпП України та ст. 1886 Кодексу України про адміністративні правопорушення є суб`єктний склад правопорушення. Завдяки цьому одночасно до відповідальності може бути притягнута юридична особа або фізична особа-підприємець як роботодавець (за ст. 265 КЗпП України) і посадова особа цієї юридичної особи (за ст. 1886 Кодексу України про адміністративні правопорушення) за невиконання законних вимог інспекторів праці під час здійснення заходів державного контролю. Тобто фактично за невиконання вимог інспекторів праці щодо надання витребуваних документів в разі притягнення до відповідальності фізичної особи підприємця на підставі абз.6 ч.2 ст.265 КЗпП України та ст. 1886 Кодексу України про адміністративні правопорушення можуть збігатися суб`єкт відповідальності та вид порушення.

Незважаючи на формальну відмінність видів відповідальності та, у зв`язку із цим, дотримання гарантій ч. 1 ст. 61 Конституції України, абсолютна тотожність складу правопорушення та природи санкцій, вирішення питання одночасного застосування ст. 265 КЗпП України та ст. 1886 Кодексу України про адміністративні правопорушення потребує саме у контексті принципу верховенства права особи, а не об`єктивної законності, передбачає необхідність дослідження відповідальності з позиції комплексності дії санкцій як елементів єдиної системи боротьби з правопорушенням, а не дублювання заходів відповідальності з метою фіскалізації штрафів.

У практиці, зокрема, адміністративного судочинства застосовується загальний принцип in dubio pro tributario (пріоритет з найбільш сприятливим для особи тлумаченням норми права): у разі якщо норма закону або іншого нормативного акта, виданого на основі закону, або якщо норми різних законів або нормативних актів дозволяють неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків особи у її взаємовідносинах з державою (в особі відповідних суб`єктів владних повноважень), тлумачення такого закону здійснюється на користь особи (суб`єкта приватного права).

Норми про застосування правила про пріоритет норми з найбільш сприятливим для особи тлумаченням закріплені, зокрема, у ч. 7 ст. 4 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, яким передбачено, що у разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов`язків суб`єкта господарювання або повноважень органу державного нагляду (контролю), така норма трактується в інтересах суб`єкта господарювання.

Загальний принцип non bis in idem не виключає проведення подвійного провадження, за умови, що будуть виконані певні умови. Зокрема, в аспекті ст. 4 Протоколу №7 Європейський суд з прав людини такою умовою називає доведення, що подвійні провадження були досить тісно пов`язані за суттю та у часі. Інакше кажучи, що вони об`єднані на комплексній основі і утворюють єдине ціле. Це означає, що не тільки мета і засоби, які використовуються для її досягнення мають доповнювати одне одного за суттю та бути пов`язаними у часі, а й те, що можливі наслідки такого правового реагування на відповідну поведінку мають бути пропорційними і передбачуваними для осіб, яких вони стосуються.

Матеріальні критерії для визначення того чи існує досить тісний зв`язок за суттю, включають в себе:

- чи переслідують різні провадження взаємодоповнюючі цілі і, таким чином, стосуються не тільки in abstracto, але й in concreto, різних аспектів соціально неправомірної поведінки;

- чи є подвійність провадження передбачуваним наслідком (як в законодавстві так і на практиці), одного й того ж оспорюваного діяння (idem);

- чи проводяться паралельні провадження таким чином, щоб уникнути, наскільки це можливо, будь-якого дублювання у збиранні, а також оцінці доказів, зокрема, шляхом належної взаємодії між різними компетентними органами з тим, щоб факти, встановлені в одному провадженні також використовувалися в іншому провадженні;

- і, перш за все, чи враховується санкція у першому завершеному провадженні в тих провадженнях, які завершуються пізніше з тим, щоб особа, якої вони стосуються, не несла надмірний тягар. Останній ризик буде менш ймовірним у правових системах, де налагоджений компенсаційний механізм, призначений для забезпечення пропорційності загальної суми накладених штрафів (п.п. 130, 132 рішення Великої палати Європейського суду з прав людини у справі А. та Б. проти Норвегії (А. and B. v. Norvey) від 15.11.2016).

В умовах одночасного застосування санкцій до позивача за ст.265 КЗпП України та ст. 1886 Кодексу України про адміністративні правопорушення, очевидно, що провадження не є пов`язаними за своєю суттю, виходячи з озвучених критеріїв, оскільки за цілями та застосовуваними санкціями не є взаємодоповнюючими, а передбачають подвійне застосування щодо однієї і тієї ж особи двох штрафних каральних заходів. Це є не лише непропорційним та надмірним обтяженням щодо такої особи, але й ставить у нерівне правове становище при вчиненні аналогічного правопорушення у діяльності юридичної особи не на користь останнього.

Отже, суд вважає, що Ужанське НПП не може бути одночасно притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.265 КЗпП України та ст. 1886 Кодексу України про адміністративне правопорушення в частині створення перешкод інспектору праці у проведення заходів інспекційного контролю за додержанням законодавства про працю у зв`язку з порушенням принципу non bis in idem як складового елементу принципу верховенства права.

До такого ж правового висновку дійшов також Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у схожих правовідносинах в постанові від 22 грудня 2020 року у адміністративній справі №260/1743/19.

Щодо не допуску працівника до перевірки суд зазначає, що в Акті про неможливість проведення заходу державного контролю № ЗК/474/290/НП від 02.11.2021 року головний державний інспектор Управління держпраці у Закарпатській області, посилається на те, що в ході перевірки ним було здійснено спробу проведення інспекційного відвідування за адресою місцезнаходження Ужанського НПП, який знаходиться за адресою: Закарпатська область, смт. Великий Березний, вул. Незалежності, буд. 7.

Оскільки Ужанський національний природний парк зареєстрований за адресою: смт. В. Березний, вул. Шевченка, 27, яка також була зазначена і у Направленні на проведення позапланової перевірки №915 від 18.10.2021 року то суд не може взяти до уваги твердження відповідача, щодо не допуску інспектора до проведення перевірки за адресою вказаною в Направленні.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823 було затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про пращо (далі - Порядок №823).

Однак, рішенням Окружний адміністративний суд м. Києва від 28.04.2021 у справі №640/17424/19 Постанову Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823 «Про порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю» визнано протиправною та нечинною. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 у справі №640/17424/19 Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.04.2021 було залишено без змін.

Згідно з ч.2 ст.265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, з 14.09.2021 постанова Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823 втратила чинність, а відтак з цієї дати, приписи Порядку №823 не можуть застосовуватися до спірних правовідносин.

Як слідує з вимоги про надання документів від 22.10.21р. №ЗК/44-В та акту від 02.11.2021р. №ЗК/474/290/НП про неможливість проведення заходу державного контролю (які стали підставою для винесення оскаржуваної постанови) відповідач посилається на положення Порядку №823, який на час проведення контрольного заходу втратив чинність.

Європейський суд з прав людини у своєму рішення по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04), зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

Таким чином, проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування, мало місце поза межами правового регулювання, що є достатньою і самостійною підставою для визнання протиправними та скасування рішень контролюючого органу, прийняті за наслідками такого відвідування.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Крім того, щодо твердження відповідача про відмову у наданні документі, для проведення перевірки, згідно Вимоги про надання документів №ЗК 44-В від 22.10.21р., суд зазначає, що згідно листа Ужанського НПП від 02 листопада 2021 року №102, відповідно до якого зазначив, що вимога про надання документів №ЗК 44-В від 22.10.2021 р. містить посилання на Постанову Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 823, якою затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, яка є скасованою, відтак позивач правомірно відмовився від надання документів.

Таким чином, правових підстав для винесення постанови про накладення штрафу у відповідача не було.

У відповідності до ч.1 ст.2 КАС України: завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.7 КАС України: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищенаведене, відповідачем не доведено правомірність прийняття оскарженої постанови, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими, що підтверджується дослідженими судом належними та допустимими доказами і з врахуванням існуючої судової практики підлягають задоволенню повністю.

Згідно вимог ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що позивачем на підтвердження понесення таких витрат не було подано до суду жодних доказів, відтак підстави для їх стягнення відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Ужанського національного природного парку до Управління Держпраці у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Постанову Управління Держпраці у Закарпатській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЗК 474/290/НП-СП-ФС-38 від 09 грудня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк