Справа № 580/7070/21
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2022-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року справа № 580/7070/21
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого Руденко А., розглянувши у письмовому провадженні у спрощеному провадженні в приміщенні суду позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати позивачу середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплати індексації грошового забезпечення) за період з 24.05.2021 по 19.08.2021 (з моменту виникнення спору та повідомлення позивачем відповідача про неповний розрахунок при звільненні до фактичного розрахунку);

- зобов`язати відповідача виплатити позивачу середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплати індексації грошового забезпечення) за період з 24.05.2021 по 19.08.2021 (з моменту виникнення спору та повідомлення відповідача про неповний розрахунок при звільненні, по день фактичного розрахунку), 87 днів, виходячи з розрахунку 490 грн. 28 коп. в день у розмірі 42 654 грн. 36 коп.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що проходив військову службу у Збройних Силах України та наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №269 від 04.12.2020 був виключений зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення з 05.12.2020. На момент виключення позивача зі списків особового складу відповідач не провів з позивачем усіх розрахунків, зокрема, не виплатив індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018. Позивач 24.05.2021 звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, проте відповідач відмовив позивачу у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22.07.2021 №580/3768/21 зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за вказаний період. Відповідач 19.08.2021 на виконання вказаного рішення суду виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення, тобто із затримкою на 87 днів (з 24.05.2021 по 19.08.2021). Оскільки відповідач виплатив індексацію грошового забезпечення із затримкою на 87 днів, позивач вважає, що має прав на виплату середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні відповідно.

Ухвалою суду від 20.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

Відповідач 06.10.2021 отримав копію ухвали суду від 20.09.2021 разом із копією позовної заяви та доданими матеріалами, проте відзив на позовну заяву не надав.

Дослідивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, подані письмові докази, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України та наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №269 від 04.12.2020 був виключений зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення з 05.12.2020.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22.07.2021 у справі №580/3768/21 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.01.2016 по 01.03.2018.

Відповідач на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22.07.2021 у справі №580/3768/21 виплатив 19.08.2021 позивачу індексацію грошового забезпечення у сумі 22 296 грн. 44 коп., що підтверджується випискою з карткового рахунку позивача № НОМЕР_3 .

Вважаючи, що має право на компенсацію середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склалися між сторонами, врегульовані, зокрема, Конституцією України, Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ), Положенням про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженим Указом Президента України від 27.12.2007 № 1262/2007 (далі - Положення №1262/2007), Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженою наказом Служби безпеки України від 14.10.2008 № 772 (далі Інструкція №772) та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-ХІІ) військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язана із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Абзацом 2 частини третьої статті 9 Закону №2011-ХІІ визначено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (надалі також - Закон № 1282-ХІІ).

Положеннями статті 1 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону №1282 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Тобто, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Проте ні Законом України Про військовий обов`язок і військову службу, ні іншими нормативними актами не врегульовано порядок відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні військовослужбовця з військової служби.

Згідно ч. 6 ст. 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

У постанові від 16 квітня 2020 року у справі №822/3307/17 Верховний Суд зауважував на тому, що питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення, тому належить застосовувати норми КЗпП.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

За правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26 лютого 2020 року у справі N 821/1083/17 під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Верховний Суд неодноразово зазначав, що сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» її належить обов`язково нараховувати й виплачувати (постанови від 23 жовтня 2019 року у справі №825/1832/17, від 16 квітня 2020 року у справі №822/3307/17, від 16 вересня 2020 року у справі №815/2590/18 та інші).

Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Частина перша статті 117 КЗпП України передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Частина друга статті 117 КЗпП України передбачає, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

За змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

Судом встановлено, що на дату звільнення позивача з військової служби індексація грошового забезпечення не була нарахована позивачу.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату індексації грошового забезпечення 24.05.2021, проте відповідач відмовив у нарахуванні та виплаті. Отже саме з 24.05.2021 виник спір між позивачем та відповідачем щодо індексації грошового забезпечення.

На виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22.07.2021 у справі №580/3768/21 відповідач 19.08.2022 виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення у сумі 22 296 грн. 44 коп. Отже, прострочення у виплаті індексації грошового забезпечення позивача за період з 24.05.2021 по 19.08.2022 склало 87 днів, тому наявні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, передбачені частиною другою статті 117 КЗпП України.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 і застосовується у інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Згідно п. 3 Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку №100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно п. 5 Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Положеннями п. 8 Порядку №100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 №212 від 01.06.2021 заробіток позивача за два попередні місяці перед звільненням (05.12.2020) складав 14 865 грн. 70 коп. за жовтень 2020 року та 15 041 грн. 70 коп. за листопад 2020 року, всього за 61 календарний день. Таким чином, середньоденний заробіток позивача за останні два місяці перед звільненням зі служби складає 490 грн. 29 коп. Розрахунок: (14 865 грн. 70 коп. + 15 041 грн. 70 коп.) / (30 днів + 31 день) = 490 грн. 29 коп.

Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить: 490 грн. 29 коп. х 87 календарних днів = 42 655 грн. 23 коп.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.02.2020 року у справі № 821/1083/17 вказала, що відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення.

В цій постанові Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Судом встановлено, що відповідач виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення у сумі 22 296 грн. 44 коп, водночас середній заробіток за час затримки виплати складає 42 655 грн. 23 коп., тобто перевищує суму нарахованої індексації грошового забезпечення майже у 2 рази і є неспівмірним сумі індексації грошового забезпечення.

Щодо майнових втрат позивача за період затримки у виплаті індексації грошового забезпечення суд також враховує, що облікова ставка Національного банку Українги за період з 16.04.2021 по 23.07.2021 складала 7,5% річних, а за період з 23.07.по 10.09. 2021 8,% річних.

Отже ймовірні відсотки за розміщення депозиту у сумі 22 296,44 грн. становили:

- за період з 24.05.2021 по 22.07.2021: ((22 296,44 грн х 7,5/100):365 дн) х 60 дн = 274,89 грн;

- за період з 23.07.2021 по 18.08.2021: ((22 296,44 грн х8/100):365 дн) х 27 дн = 131,95 грн, всього 406,84 грн,і ця сума ймовірних втрат позивача не є співмірною із сумою середнього заробітку за час затримки виплати індексації грошового забезпечення.

Враховуючи принцип співмірності між сумою індексації грошового забезпечення та сумою середнього заробітку за час затримки у її виплаті, наявність спору щодо підстав нарахування індексації грошового забезпечення, добровільне виконання відповідачем рішення суду щодо виплати індексації грошового забезпечення до набрання рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22.07.2021 у справі №580/3768/21 а також ту обставину, що період прострочення фактично відповідає часу судового розгляду справи та набрання судовим рішенням законної сили суд дійшов висновку, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає зменшенню, та вважає достатньою компенсацією втрат позивача від несвоєчасної виплати індексації грошового забезпечення компенсацію у сумі 2000 грн.

Отже позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню частково у сумі 2000 грн.

Згідно ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі часткового задоволення позовних вимог судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволеним вимогам.

Позивач сплатив судовий збір у сумі 908,00 грн за позовну вимогу про стягнення 42 654 грн. 36 коп.

Враховуючи, що на користь позивача стягнуто 1000,00 грн, що становить 4,69% від 42 654,36 грн, на відповідача покладаються судові витрати зі сплати судового збору у сумі 63,83 грн. Розрахунок: 908,00 грн. х 4,69% = 42,59 грн.

Керуючись статтями 6, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 2000 (дві тисячі) гривень.

В решті позову відмовити.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 42 (сорок дві) гривні 59 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Головуючий Алла РУДЕНКО