Справа № 120/19585/21-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2022-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 квітня 2022 р. Справа № 120/19585/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Бершадської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ:

29.12.2021 у Вінницький окружний адміністративний суд надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (далі - позивачі) до Бершадської міської ради (далі - відповідач, Рада).

У позовній заяві позивачі просять:

визнати протиправною бездіяльність Бершадської міської ради щодо не прийняття рішення за результатами розгляду колективного клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 20.09.2021 року про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га кожному, що розташовані за межами села Маньківка Гайсинського району Вінницької області;

Зобов`язати Бершадську міську раду надати відповідний дозвіл на виготовлення документації із землеустрою.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі зазначають, що 20.09.2021 звернулися до відповідача з колективним клопотання про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га кожному, що розташовані за межами села Маньківка Гайсинського району Вінницької області.

Із витягу з протоколу 16 сесії 8 скликання Бершадської міської ради від 29.10.2021 позивачам стало відомо, що рішення про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність не було підтримано більшістю голосів депутатів від загального складу ради.

Позивачі вважають такий стан розгляду клопотання протиправною бездіяльністю Ради, посилаючись на те, що за наслідками розгляду ініційованого ними земельного питання орган місцевого самоврядування повинен прийняти одне із передбачених нормами Земельного кодексу України рішень: 1) про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою; 2) мотивоване рішення про відмову у наданні дозволу. Натомість Радою розглянуто клопотання не у спосіб передбачений законом, що є ознакою протиправної поведінки.

Ухвалою від 10.01.2022 позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків позовної заяви.

24.01.2022 на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позову, вказаних в ухвалі від 10.01.2022.

Ухвалою від 26.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін в порядку, визначеному статтею 262 КАС України. Крім цього, учасникам справи встановлено строки для подання заяв по суті справи та витребувано у відповідача докази.

21.02.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні. Відповідач зазначає, що Бершадська міська рада розглянула клопотання у встановлений законом термін, але клопотання не було вирішено у зв`язку із тим, що за нього не було проголосовано достатньою кількістю голосів депутатів.

16.03.2022 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача заперечує доводи та аргументи відповідача, викладені у відзиві, та просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Надавши оцінку аргументам сторін та долученим до матеріалів справи доказам, суд встановив наступне.

20.09.2021 позивачі звернулися до Бершадської міської ради із колективним клопотанням про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га кожному, що розташовані за межами села Маньківка Гайсинського району Вінницької області (а.с. 4).

До клопотання долучено копії паспортів заявників, копії довідок про присвоєння ідентифікаційного номера, графічні матеріали на яких зазначено бажане місце розташування земельних ділянок та інформація з Держгеокадастру про землю запасу комунальної власності на території якої знаходяться бажані ділянки.

За результатом розгляду колективного клопотання відповідачем не прийнято рішення про надання бажаного для позивачів дозволу чи мотивоване рішення про відмову у його наданні.

Відповідач зазначив, що винесений для розгляду на сесії Ради проект рішення не набрав достатньої кількості голосів для його ухвалення, посилаючись на протокол 16 сесії 8 скликання Ради від 29.10.2021 (а.с. 13-14).

Позивачі вважають, що такий стан розгляду клопотання є протиправною бездіяльністю органу місцевого самоврядування, а тому за захистом прав та законних інтересів звернулися до суду з цим позовом.

Відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III (далі - ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III) громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Частиною першою та другою статті 116 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (п. "в" ч. 3 ст. 116 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III).

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, в тому числі, особистого селянського господарства, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч.7 ст. 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III).

Аналіз норм ч. 6 - 7 ст. 118 ЗК України дає підстави для висновку, що з метою реалізації права на отримання земельної ділянки, зацікавлена особа повинна звернутися із клопотанням до компетентного органу державної влади чи місцевого самоврядування (у відповідності до повноважень, якими вони наділені статтею 122 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III) із урахуванням правового режиму (форми власності) бажаної земельної ділянки. Наведене законодавче регулювання обумовлено розмежуванням компетенції між органами державної влади та місцевого самоврядування щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної форми власності.

Згідно ч. 1 ст. 122 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Безспірно встановлено, що бажані для позивачів земельні ділянки відносяться до земель комунальної власності, а відтак повноваженнями щодо розгляду поданого позивачами колективного клопотання наділена Бершадська міська рада.

Правовий статус Бершадської міської ради визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР).

Стаття 26 Закону № 280/97-ВР передбачає виключну компетенцію сільських, селищних, міських рад.

Так, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, серед іншого, відповідно до закону питання регулювання земельних відносин (п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР).

Згідно частин 1, 2 ст. 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Аналізуючи у комплексі норми ч. 6 ст. 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III та частини 1, 2 ст. 59 Закону № 280/97-ВР суд зазначає, що при вирішенні клопотання позивачів про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою у Ради виникає обов`язок, по - перше розглянути клопотання у місячний строк і по - друге - прийняти одне із двох рішень, а саме: 1) про надання дозволу на розроблення документації або 2) про відмову у його наданні.

Позивачі вважають, що їхнє клопотання Радою у спосіб передбачений нормами ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III та Закону № 280/97-ВР не розглянуто. Тому, на думку позивачів, у спірних правовідносинах має місце протиправна бездіяльність органу місцевого самоврядування.

Відтак, для правильного вирішення цієї справи суду, в першу чергу, необхідно надати правову оцінку поведінці органу місцевого самоврядування при розгляді ініційованого позивачами земельного питання і визначитися чи можна вважати таку поведінку "протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень".

При вирішенні цих питань суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч. 15 ст. 46 Закону № 280/97-ВР порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". До прийняття регламенту ради чергового скликання застосовується регламент ради, що діяв у попередньому скликанні.

Отже, підготовка і розгляд питань, вирішення яких належить до повноважень ради, виносяться на пленарні засідання ради і регулюється окрім Закону № 280/97-ВР ще й Регламентом ради. Це стосується і клопотання позивачів про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, оскільки окремої процедури розгляду таких питань законодавством України не передбачено.

Відповідно до ст. 1 Регламенту Бершадської міської ради (далі - Регламент) Бершадська міська рада - представницький орган місцевого самоврядування, який наділений правом представляти інтереси територіальної громади, приймати від її імені рішення та здійснювати в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, Законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про статус депутатів місцевих рад", Європейською хартією місцевого самоврядування, іншими нормативно-правовими актами та цим Регламентом.

Регламент встановлює порядок діяльності ради, скликання сесій ради, підготовки і розгляду нею питань, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, порядок роботи сесії ради, порядок проведення пленарних засідань ради, порядок затвердження структури виконавчих та інших органів ради, порядок їх формування, обрання та затвердження посадових осіб ради, порядок формування та організації роботи постійних комісій, тимчасових контрольних комісій та інших органів ради, порядок участі депутатських фракцій і груп у роботі та інші процедури, які випливають з повноважень Ради, встановлених Конституцією і законами України (ст. 2 Регламенту).

Згідно п. 1 ст. 17 Регламенту рада проводить свою роботу сесійно. Сесія ради - це форма роботи Ради як представницького органу, яка складається з пленарних засідань, а також засідань постійних комісій ради.

Відповідно до ст. 22 Регламенту чергові сесії ради скликаються в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше, ніж один раз на місяць. Аналогічні норми містяться в ч. 5 ст. 46 Закону № 280/97-ВР.

Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

У матеріалах справи відсутнє рішення Бершадської міської ради стосовно розгляду клопотання позивачів про надання дозволу на розроблення документації чи мотивоване рішення про відмову у наданні такого дозволу.

Разом з тим в матеріалах справи наявний лист відповідача від 24.11.2021, в якому останній повідомив представника позивача, що проект рішення "Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність за межами населених пунктів" не був підтриманий більшістю голосів депутатів від загального складу ради.

Також відповідачем разом із листом подано витяг з протоколу від 29.10.2021 16 сесії 8 скликання, із посиланням на який, відповідач стверджує, що позитивне для позивачів рішення не було підтримано під час голосування на сесії Ради.

Суд вважає, що як вказаний лист так і витяг із протоколу не може бути оцінений судом як мотивоване рішення про відмову у задоволенні клопотання позивачів.

Як зазначалося, згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України, рішення про відмову у наданні дозволу повинно бути мотивованим та містити чіткий та повний перелік підстав його ухвалення. У такий спосіб зацікавленій особі забезпечується гарантія для висловлення незгоди із прийнятим Радою актом та його оскарження у встановленому порядку.

Крім того, Рада (суб`єкт владних повноважень) приймаючи рішення із ініційованого позивачем земельного питання не може діяти свавільно, на власний розсуд чи в інший спосіб ігнорувати встановлені Земельним кодексом України процедури розгляду клопотань про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Це ж стосується і оцінки підстав для відмови у наданні відповідного дозволу. За наявності обставин, які унеможливлюють наданню позивачам дозволу, підстави відмови повинні чітко документуватися у прийнятому рішенні і тим самим Рада зобов`язана виправдати свої дії, навівши обґрунтування свого рішення.

При застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує правову позицію викладену в постанові Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 580/704/21.

У п. 27-28 цієї постанови Суд касаційної інстанції сформував такі висновки: "Неприйняття рішення про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою не може підміняти рішення про відмову у наданні такого дозволу, оскільки ст. 118 ЗК України зобов`язує уповноважений орган у рішенні про відмову у наданні зацікавленій особі дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність викладати мотиви відмови (невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку).

Частина 7 ст. 118 ЗК України не передбачає випадків, коли орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування за результатами заяви про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою може не прийняти позитивного або негативного для заявника рішення (про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу)".

З огляду на викладене вище, суд вважає, що відповідачем у цій справі було допущено протиправну бездіяльність яка полягала у незабезпеченні розгляду колективного клопотання позивачів у спосіб визначений Кодексом та неприйняття мотивованого рішення за наслідками такого розгляду.

Надаючи оцінку вимогам про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку документації із землеустрою, суд враховує правовий висновок Верховного Суду у постанові № 823/106/18 від 15 червня 2021 року, який полягає у наступному.

За загальним правилом, застосування такого способу захисту прав та інтересів позивача як зобов`язання уповноваженого органу прийняти конкретне рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, є правильним, коли уповноважений орган розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким протиправно відмовив в його задоволенні.

За змістом ч. 4 ст. 245 КАС України суд може зобов`язати відповідача-суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача лише в тому разі, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом. В іншому випадку, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи, що відповідачем не прийнято мотивованого рішення про відмову у наданні бажаного для позивачів дозволу, суд позбавлений можливості надати оцінку та перевірити дотримання позивачами усіх умов, дотримання яких є необхідним для позитивного вирішення ініційованого ними земельного питання.

За таких обставин, позовні вимоги зобов`язального характеру підлягають задоволенню у спосіб покладення на Раду обов`язку повторно розглянути клопотання позивачів та прийняти відповідне рішення із урахуванням висновків суду у цій справі.

Крім цього, відповідач повинен врахувати, що у зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Таким чином, на дату ухвалення рішення у цій справі в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України від 12 травня 2015 року № 389-VIII.

Законом України від 24 березня 2022 року № 2145-XI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану", який набрав чинності 07 квітня 2022 року, внесені зміни до Земельного кодексу України.

Так, вказаним законом розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 27, згідно з яким під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей:

5) безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Отже, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі земельних ділянок у власність.

Зазначене є ще одним аргументом, який виключає підстави для задоволення позовних вимог у бажаний для позивачів спосіб, адже обрання судом способу захисту порушених прав у вигляді зобов`язання відповідача надати дозвіл на виготовлення документації із землеустрою прямо суперечитиме Закону України від 24 березня 2022 року № 2145-XI та фактично покладатиме на Раду обов`язок прийняти рішення, ухвалення якого цим Законом заборонено.

Перевіривши доводи учасників справи, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд доходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, в користь позивачів підлягає присудженню частина сплаченого ними при зверненні до суду судового збору у сумі 1362 грн. 00 коп.

Щодо процесуального питання про стягнення на користь позивачів витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4200,00 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 - 3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та адвокатом Мандзій Надією Камілівною укладено Договір від 10.11.2021 № 51 про надання правової допомоги. Між ОСОБА_2 та адвокатом Мандзій Надією Камілівною укладено Договір від 30.11.2021 № 57 про надання правової допомоги. Між ОСОБА_3 та адвокатом Мандзій Надією Камілівною укладено Договір від 30.11.2021 № 58 про надання правової допомоги.

Приписами частини 4 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з розрахунків сум гонорару за надану правову допомогу, на виконання умов договорів від 10.11.2021 та 30.11.2021 адвокатом Мандзій Н.К. позивачам надано правничу допомогу у виді:

- попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин - 1 год.;

- вивчення, правовий аналіз матеріалів справи, підготовка правової позиції - 2 год.;

- збирання письмових доказів (результати розгляду клопотання) - 1 год.;

- підготовка процесуальних документів - 2 год.

Разом 6 год. на кожного із позивачів.

Згідно квитанції від 16.12.2021 та 17.12.2021 № 12, 13, 14 позивачі оплатили послуги адвоката в сумі 4200,00 грн за надання правничої допомоги згідно з Договорами від 10.11.2021 та від 30.11.2021.

Отже, витрати позивача в розмірі 4200,00 грн на професійну правничу допомогу дійсно мали місце та повністю доводяться належними і допустимим доказами.

Водночас обов`язок доведення неспівмірності таких витрат законом покладено на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, тобто, у даному випадку, на відповідача.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказам і доводам, що наводяться сторонами у справі. Тобто суд не може діяти на користь будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам судочинства. Таким чином, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони. Саме інша сторона зобов`язана довести неспівмірність заявлених опонентом витрат.

З огляду на викладене та беручи до уваги відсутність обґрунтованого клопотання відповідача про зменшення витрат позивача на правничу допомогу та обґрунтованих заперечень відповідача щодо розміру таких витрат, суд доходить висновку, що витрати на правничу допомогу не можуть бути зменшені за ініціативою суду.

Разом з тим, суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивачів за рахунок асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 2100 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Бершадської міської ради щодо не прийняття акту у формі рішення у спосіб встановлений Земельним кодексом України за результатами розгляду колективного клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 20.09.2021 року про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га кожному, що розташовані за межами села Маньківка Гайсинського району Вінницької області.

Зобов`язати Бершадську міську раду повторно розглянути колективне клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 20.09.2021 року про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га кожному, що розташовані за межами села Маньківка Гайсинського району Вінницької області та прийняти за результатом його розгляду рішення із урахуванням висновків суду в цій справі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 700,00 грн. (сімсот гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Бершадської міської ради.

Стягнути на користь ОСОБА_2 , сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 700,00 грн. (сімсот гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Бершадської міської ради

Стягнути на користь ОСОБА_3 , сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 700,00 грн. (сімсот гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Бершадської міської ради.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ;

Позивач: ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ;

Позивач: ОСОБА_3 - АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Відповідач: Бершадська міська рада - вул. Героїв України, 23, м. Бершадь, Вінницька область, 24400, .

Суддя Богоніс Михайло Богданович