Справа № 120/9199/21-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2022-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/9199/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Слободонюк М.В.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

20 квітня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Драчук Т. О. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), у якому просив суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію «майстра», за період проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 у 2015-2018 роках, у розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за кваліфікацію «майстра» з грудня 2015 року по лютий 2018 року включно, в розмірі 11 відсотків посадового окладу, визначеному у додатку №25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу", з урахуванням вже виплачених сум;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 в частині виплати ОСОБА_1 із часу набуття права на виплату винагороди за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби (26.07.2015) в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру, замість визначених законодавством 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість 20-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 26.07.2015, у розмірі 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням, з урахуванням раніше виплачених сум такої винагороди;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення у серпні 2016 року та у вересні 2017 року, без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889.

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену допомогу на оздоровлення у серпні 2016 року та у вересні 2017 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.12.2021 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16.12.2021 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що військовою частиною НОМЕР_1 нараховано та виплачено позивачеві надбавку за кваліфікацію, винагороду за безперервну календарну військову службу в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру на підставі наказів та розпоряджень Адміністрації Державної прикордонної служби України, яким було встановлено виплачувати додаткові види грошового забезпечення, визначених у додатку №25 до постанови КМУ від 07.10.2007 №1294, в розмірі 50 відсотків установленого згідно із зазначеним додатком розміру. Щодо виплати позивачу допомоги на оздоровлення без врахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, відповідач зазначив, що така допомога відповідно до п. 8 Інструкції про розміри і порядок виплати додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України № 73 від 02.02.2016 не включається до складу грошового забезпечення з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.

Позивач не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2022, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 в період з 25.05.2015 по 07.02.2019 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді начальника військової частини ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Наказом Голови Державної прикордонної служби України від 16.07.2020 № 679-ос позивача звільнено з військової служби у запас за підпунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Іншим наказом Голови Державної прикордонної служби України від 30.07.2020 №737-ос позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 01.08.2020.

Згідно наданих на адвокатські запити документів з питань грошового забезпечення та розрахунку при звільненні ОСОБА_1 , під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 йому не в повному обсязі виплачено грошове забезпечення та компенсаційні виплати, право на які він набув у зв`язку із виконанням обов`язків військової служби.

Вважаючи протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати йому грошового забезпечення у заниженому розмірі, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що є протиправними дії відповідача щодо виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію «майстра» за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року включно в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру та щодо виплати ОСОБА_1 із часу набуття права на виплату винагороди за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби (26.07.2015) в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру, замість визначених законодавством 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням. Також відповідач протиправно не включив позивачу до розрахунку допомоги на оздоровлення у серпні 2016 року та у вересні 2017 року щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, що спричинило отримання позивачем допомоги на оздоровлення у значно меншому розмірі, ніж це передбачено законодавством.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до частини 2, 3, 4 статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (Закон №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" (чинна на час виникнення спірних правовідносин; далі - Постанова від 07.11.2007 №1294) затверджено, зокрема, додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу в розмірах, які знайшли відображення в додатках 25-28 до цієї постанови.

Пунктом 2 постанови від 07.11.2007 № 1294 передбачено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Відповідно до п.7 Постанови від 07.11.2007 №1294 визначено, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу в аеромобільних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети.

Пунктом 11 Постанови від 07.11.2007 №1294 надано вказівку Міністерству праці та соціальної політики, Міністерству фінансів, іншим державним органам упорядкувати у тримісячний строк перелік і розміри виплати додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

Таким чином, Кабінет Міністрів України делегував, зокрема, Адміністрації Державної прикордонної служби України упорядкувати перелік, розміри та порядок виплати додаткового грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу.

20.05.2008 на виконання п.2 вказаної Постанови Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України за №425 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (Інструкція №425), пунктом 3.13.1 якої встановлено, що особам офіцерського складу (крім військових льотчиків і штурманів, військових льотчиків і штурманів інструкторського складу), особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які мають клас, присвоєний у встановленому порядку, виплачується надбавка в таких розмірах: 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу; 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу; клас майстра - 11 відсотків посадового окладу.

Отже, Адміністрацією Державної прикордонної служби України Інструкцією від 20.05.2008 №425 було упорядковано перелік додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, до складу яких входить й надбавка за кваліфікацію. Таким чином із дати набрання чинності Інструкції №452, якою упорядковано виплату додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців державної прикордонної служби України, у відповідача не було підстав для виплати позивачу щомісячної надбавки за кваліфікацію, установленої згідно додатком 25 до постанови № 1294, у розмірі 50 відсотків від її розміру.

Аналогічні висновки щодо застосування вказаних норм висловлені у постанові Верховного Суду від 31.01.2018 у справі №808/8403/13-а.

З архівних відомостей особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2015-2018 роки вставлено, що позивачу з грудня 2015 по лютий 2018 року виплачувалася надбавка за класну кваліфікацію у розмірі 77 грн. (5,5 % посадового окладу) що становила 50% від законодавчо встановленого розміру за класну кваліфікацію "майстер".

Таким чином, дії відповідача щодо виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію «майстра» за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року включно в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру є протиправними.

Згідно витягу із послужного списку ОСОБА_1 , він призваний на військову службу із 26.07.1995 та проходив таку безперервно до дати виключенні із списків особового складу (01.08.2020) згідно наказу Голови Державної прикордонної служби України від 30.07.2020 № 737-ос. Отже, станом на 26.07.2015 безперервна календарна служба позивача становила 20 років.

Додатком 25 до Постанови від 07.11.2007 №1294 для військовослужбовців встановлено одноразовий додатковий вид грошового забезпечення за тривалість безперервної військової служби (посадовий оклад і оклад за військовим званням) залежно від тривалості безперервної календарної військової служби: 1 за 15 років; 1,5 за 20 років; 2 за 25 років; 2,5 за 30 років; 3 за 35 і кожні наступні п`ять років.

Виплата винагороди за тривалість безперервної військової служби була упорядкована Інструкцією №425, згідно підпунктом 3.25.1 пункту 3.25 розділу ІІІ якої, винагорода виплачується за місцем штатної служби за наказом начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - за наказами вищих начальників (командирів) за підпорядкованістю, за 20 річний строк безперервної календарної вислуги військової служби у розмірі 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням.

Згідно архівної відомості особистої картки грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2015 рік, у серпні розмір його посадового окладу становив 1400 грн. та розмір окладу за військовим званням 135 грн. Також, у вказаній архівній відомості міститься інформація про виплату ОСОБА_1 в серпні 2015 року винагороди за тривалість 20 річної безперервної служби в сумі 1151,25 грн., що становить 50 відсотків замість визначених законодавством 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням ((1140 + 135) х 1,5 = 2302,50 грн.).

З дати набрання чинності Інструкції від 20.05.2008 №452, якою упорядковано виплату додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців державної прикордонної служби України, у відповідача не було підстав для виплати позивачу винагороди за безперервну календарну війську службу у розмірі 50 відсотків від встановленого розміру.

Тому, дії відповідача щодо виплати ОСОБА_1 із часу набуття права на виплату винагороди за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби (26.07.2015) в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру, замість визначених законодавством 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням є протиправними.

Згідно ч.1 ст. 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" (Постанова №889) установлено щомісячну додаткову грошову винагороду, зокрема, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Згідно Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи від 02.02.2016 №73, яка зареєстрована у Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за №217/28347 (Інструкція №73) визначено порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці) та займають посади в Державній прикордонній службі України, регіональних управліннях Державної прикордонної служби України, в загонах морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах), в розвідувальному органі Державної прикордонної служби України, навчальних закладах, науково-дослідних установах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Державної прикордонної служби України щомісячної додаткової грошової винагороди.

Відповідно до п.2 Інструкції виплата щомісячної додаткової грошової винагороди здійснюється в таких розмірах й таким військовослужбовцям: 1) до 100 відсотків місячного грошового забезпечення: військовослужбовцям, які займають посади в загонах морської охорони та їх структурних підрозділах; військовослужбовцям, які займають посади льотного складу в авіаційних частинах Державної прикордонної служби України; 2) військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 1 цього пункту) - до 60 відсотків місячного грошового забезпечення.

Розміри винагороди для органів Державної прикордонної служби України з урахуванням виконання покладених завдань, особливостей умов проходження служби військовослужбовцями встановлюються наказами Адміністрації Державної прикордонної служби України в межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Державної прикордонної служби України у Державному бюджеті України на відповідний рік.

Згідно архівних відомостей особистих карток грошового забезпечення позивача за 2016-2018 роки позивачу щомісячно виплачувалась щомісячна додаткова грошова винагорода, встановлена для військовослужбовців Державної прикордонної служби України із січня 2016 згідно Постанови №889 із врахуванням змін до п.1, внесених Постановою №704.

Відповідно до архівної відомості особистої картки грошового забезпечення за 2016 рік та 2017 роки, позивачу у серпні 2016 та у вересні 2017 року виплачено грошову допомогу на оздоровлення в сумі 10247 грн та 10527 грн, відповідно. У складі місячного грошового забезпечення з якого позивачу обчислювалась допомога на оздоровлення не враховувалась щомісячна додаткова грошова винагорода.

В якості підстави для виплати позивачу допомоги на оздоровлення без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, відповідач посилається на положення Інструкції №73, відповідно до п.8 якої винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.

Однак, як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, застосовуючи Інструкцію №73 як спеціальний нормативно-правовий акт, що визначає структуру та склад грошового забезпечення, необхідно враховувати й пріоритетність законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу.

Так, згідно ч.4 ст.9 Закону №2011-XII, Міністру оборони України, керівникам центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівникам розвідувальних органів України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру допомоги на оздоровлення та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення, законом не віднесено до їхньої компетенції та може бути змінений лише законодавцем.

Отже, при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає Закон №2011-XII, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам цього Закону.

У постанові від 06.02.2019 у справі №522/2738/17 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що згідно з ч. 2 та ч.3 ст. 9 Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Отже, до грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Встановлено, що додаткова грошова винагорода нараховувалась та виплачувалась позивачу щомісяця, що свідчить про її систематичний, а не одноразовий характер.

Таким чином, відповідач протиправно не включив позивачу до розрахунку допомоги на оздоровлення у серпні 2016 року та у вересні 2017 року щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, що також зумовило безпідставне отримання позивачем допомоги на оздоровлення у меншому розмірі, ніж передбачено законодавством.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції задоволені позовні вимоги, які звернені до неналежного відповідача, оскільки грошове забезпечення позивача нараховувалось наказами органу управління вищого рівня - Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, а не Військовою частиною НОМЕР_1 , якою здійснювалась лише виплата таких коштів, апеляційний суд розцінює критично, адже доводи відповідача не спростовують наявності встановлених у ході судового розгляду даної справи порушень прав позивача у межах спірних правовідносин, а також допущення існування фактів таких порушень Військовою частиною НОМЕР_1 як установою в якій позивач проходив військову службу.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Драчук Т. О. Сушко О.О.