Справа № 240/28940/21
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2022 року м. Житомир справа № 240/28940/21

категорія 111060000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС в Житомирській області, код - 43142501 щодо не проведення камеральної перевірки та не винесення рішення про списанні заборгованості зі сплати єдиного внеску за період 2017-2018 роки в розмірі 36 563,81 грн;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Житомирській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.02.2021 в частині проведення камеральної перевірки та списання заборгованості зі сплати єдиного внеску за період 2017-2018 роки в розмірі 36 563,81 грн, з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що зареєстрована фізичною особою-підприємцем з 2002 по 23.02.2021 роки, підприємницьку діяльність не проводила з 01.01.2014 по 23.02.2021, доходів від підприємницької діяльності не отримувала. Вказує, що 21.01.2021 отримала по пошті вимогу ГУ ДПС в Житомирській області про сплату боргу (недоїмки) від 12.01.2020 №Ф-818-25. Зазначає, що 24.02.2021 направила в ГУ ДПС в Житомирській області через особистий кабінет ITC «Електронний кабінет платника» заяву про списання цієї суми боргу в зв`язку з прийняттям та опублікуванням 09 грудня 2020 року Закону України 1072-ІХ від 04.12.2020. Зазначає, що 16.07.2021 направила повтору заяву аналогічного змісту, зазначила в ній, що відповідь мені на перше звернення не була надана. Відповідь не отримала. Вважає бездіяльність відповідача протиправною, а свої права та інтереси порушеними. Просить задовольнити позов.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

На електронну пошту суду 28.10.2021 надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи позовні вимоги відповідач вказує, що з 25.01.2012 до 01.07.2014 позивач перебувала на спрощеній системі оподаткування (друга група), з 01.07.2014 по 23.02.2021 - на загальній системі оподаткування. Згідно бази даних АІС «Податковий блок» підсиситеми «Обробка ПЗ платежів» Звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (Додаток 5) станом на дату подання заяви ФОП ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за 2017-2021 роки не подано контролюючого органу, чим порушено вимоги пункту 9-15 Закону № 2464. Зазначає, що за результатами проведеного аналізу наявних підстав щодо списання заборгованості з ЄСВ встановлено, що повторну заяву про списання заборгованості з ЄСВ до контролюючого органу ФОП ОСОБА_2 подано 16.07.2021, тобто після граничного терміну (01.03.2021) визначеного пунктом 9-15 Закону №2464 для списання сум недоїмки, а також штрафів та пені, нарахованих на суми недоїмки просить відмовити у задоволенні позову.

У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 28.12.2021, відповідач вказує, що право на звільнення від сплати єдиного внеску у 2017,2018 та 2019 роках за себе мали фізичні особи-підприємці, за умови, що вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державні., соціального страхування (частина четверта статті 4 Закону № 2464). Інших підстав звільнення від сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями не передбачено. Крім цього, фактичне не здійснення підприємницької діяльності відповідно до вимог законодавства, що чинне з 01.01.2017 не звільняє платника від сплати єдиного внеску. Отже, від нарахувань за 2017-2021 рік за себе за весь період - позивач не звільнений, і відповідно до наявної заборгованості йому була правомірно сформована і надіслана вимога про сплату боргу №Ф-818-25 від 12.01.2020 на суму 36563,81 грн. Звертає увагу, що списання суми недоїмки, нарахованої платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування буде здійснюватись на підставі заяви платника податків. Заяву на списання суми недоїмки з єдиного соціального внеску в довільній формі необхідно було подати до податкового органу за своїм місцем реєстрації до 1 березня 2021 року. Після того, як буде підтверджено вчинення вищевказаних дій, тобто отримання відповідних відомостей від державного реєстратора або заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску, та за умови подання платником єдиного внеску зазначеної звітності і отримання заяви на списання заборгованості податковий орган проводить камеральну перевірку згідно чинного законодавства та у разі відсутності доходів за період з 01.01.2017 по 01.12.2020 приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені або вмотивоване рішення про відмову. Зазначає, що позивач повідомив до 01.03.2021 контролюючий орган про своє бажання списати наявний борг, але платником не подано відповідну звітність до контролюючого органу в період з 01.01.2017 до дня набрання чинності Закону №592, тому ОСОБА_1 було відмовлено у списанні ЄСВ. Тому, вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-818-25 від 12.01.2020 на суму 36563,81 грн. є правомірною. Просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідь на відзив надійшла до суду 01.02.2022. Заперечуючи викладені у відзиві обставини, позивач вказує, що із 2018 року працевлаштована, а із її заробітної плати відраховуються податки. Вказує, що Закон №592 не визначає чіткого переліку звітних документів, які мають бути подані платником податків. Зазначає, що відповідно до ст. 6 Закону №2464 подавала щороку податкові декларації про відсутність доходу від підприємницької діяльності, а основну звітність про сплачені податки було подано роботодавцем позивача. Звертає увагу, що лист відповідача від 30.07.2020 позивачем не отримано, а лист від 10.03.2020 позивач не отримувала та зазначає, що перевірити за штрихкодовим ідентифікатором не вдалось у зв`язку з тим, що лист №741 в системі Укрпошти не зареєстрований, що ставить під сумнів відправлення листа.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Встановлено, що ОСОБА_1 із 2002 року по 23.02.2021 була зареєстрована як фізична особа -підприємець. Із 25.01.2012 по 01.07.2014 позивач перебувала на спрощеній системі оподаткування, а із 01.07.2014 по 23.02.2021 - на загальній системі оподаткування.

Встановлено, що відповідачем було сформовано Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2020 №Ф-818-25, яким повідомлено, що станом на 31.10.2020, заборгованість зі сплати єдиного внеску ОСОБА_1 становить 36563,81 грн, на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів. Вимагається сплатити суму боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.02.2021 позивач звернулась до відповідача із заявою у якій вказано: "В зв`язку з прийняттям та опублікуванням 09 грудня 2020 року Закону України 1072-ІХ від 04.12.2020р., прошу списати суми недоїмки нараховані мені, як ФОП платник ЄСВ, за період з 01.01.2017 р. по 23.02.2021р., а також списати штраф та пені, нараховані на ці суми недоїмки. ФОП ОСОБА_1 підприємницьку діяльність не проводила з 01.01.2014р. - 23.02.2021р., доходів від підприємницької діяльності не отримувала. Заява про припинення підприємницької діяльності була подана державному реєстратору дата запису 23.02.2020, номер запису: 004008735, підстава: власне рішення".

Відповідачем надано до суду копію листа від 10.03.2021 №3422/6/06-30-13-02 від 10.03.2021 "Щодо списання заборгованості з ЄСВ", адресованого ФОП ОСОБА_1 у якому вказано: Однією з вимог п. 9-15 розділу VІІІ Закону №2464 для списання заборгованості з єдиного внеску є подання контролюючому органу звітності відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 Закону №2464 у період із 01.01.2017 до дати набрання чинності Закону №592. Згідно бази даних АІС «Податковий блок» підсиситеми «Обробка ПЗ платежів» Звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (Додаток 5) станом на дату подання заяви ФОП ОСОБА_1 (24.02.2021) за 2017-2021 роки не подано контролюючого органу, чим порушено вимоги пункту 9-15 Закону № 2464. Отже, позивачем не дотримано умови, передбачені п. 9-15 Закону №2464 для списання сум недоїмки, а також штрафів та пені, нарахованих на ці недоїмки.

До суду відповідач надав копію фіскального чека від 15.03.2021, який, на переконання відповідача є належним доказом направлення позивачу листа від 10.03.2021. У чеку вказано штрихкодовий ідентифікатор 41.

З матеріалів справи вбачається, що позивач зверталась до відповідача із повторною заявою від 16.07.2021.

Суд відмічає, що предметом спору є не розгляд відповідачем заяви позивача від 24.02.2021 та не проведення камеральної перевірки та списання заборгованості з єдиного внеску.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Суд вважає помилковим твердження позивача про те, що оскільки за штрихкодовим ідентифікатором не вдалось відстежити лист №741 в системі Укрпошти, то ця обставина, ставить під сумнів відправлення 15.03.2021 листа від 10.03.2021.

Так, у відповідності до частини 8 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів, зокрема, до внутрішніх поштових відправлень належать: листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю. Згідно відомостей офіційного сайту "Укрпошта", інформація про наявність та стан пересилань поштових відправлень постійно оновлюється й зберігається в системі протягом 6 місяців з моменту реєстрації. Лист відповідачем було направлено позивачу 15.03.2021, а позивач намагалась його відстежити 27.01.2022. Вказані обставини пояснюють відсутність в електронній базі Укрпошти інформації про поштові пересилання, які були здійснені у березні 2021 року.

Щодо спору.

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення і виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України), Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464), Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників" від 13.05.2020 №592-IX (далі - Закон №592).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464, єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно зі ст. 2 цього Закону його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону №2464, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону №2464, на платника єдиного внеску покладений обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону №2464.

Частиною 8 статті 9 Закону №2464 передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4,5 та 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Відповідно до п. 1 частини 10 статті 9 Закону № 2464, днем сплати єдиного внеску у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Законом України №592, який набрав чинності 03.06.2020, доповнено, зокрема, розділ VIII Закону № 2464-VI пунктом 9-15.

Відповідно до п. 9-15 розділу VIII Закону № 2464-VІ (у редакції, що була чинною в період подання позивачем заяви), підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на 3 червня 2020 року з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини 1 статті 4 цього Закону, за період з 1 січня 2017 року до 3 червня 2020 року, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання протягом 90 календарних днів з 3 червня 2020 року:

а) платниками, зазначеними у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), - державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до податкового органу - звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 3 червня 2020 року. Зазначена звітність подається платником виключно у випадку, якщо вона не була подана раніше;

б) платниками, зазначеними у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, - до податкового органу за основним місцем обліку заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 3 червня 2020 року. Зазначена звітність подається платником виключно у випадку, якщо вона не була подана раніше.

Після отримання у встановленому законом порядку відповідних відомостей від державного реєстратора або заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та за умови подання платником єдиного внеску зазначеної звітності (якщо відповідна звітність не була подана раніше) податковий орган протягом 15 робочих днів проводить камеральну перевірку, за результатами якої приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені або вмотивоване рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.

Отже, вказана норма містить виключний перелік обставин за якими податковий орган може прийняти рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.

Для проведення камеральної перевірки та списання сум недоїмки, нарахованої позивачу, як фізичній особі- підприємцю, яка відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464 є платником єдиного внеску необхідно:

1. подати заяви державному реєстратору про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності;

2. подати до податкового органу звітність відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 3 червня 2020 року. (Зазначена звітність подається платником виключно у випадку, якщо вона не була подана раніше).

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що позивачем було виконано першу умову: подано заяву до державного реєстратора про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності.

Як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 23.12.2021 внесено запис про припинення підприємницької діяльності позивача.

Щодо дотримання позивачем другої умови для списання сум недоїмки, між сторонами існує спір.

Так, у відповіді на відзив позивач стверджує, що щороку, починаючи із 2014 року, подавала звітність до ГУ ДПС у Житомирській області у якій вказувала про відсутність доходу від підприємницької діяльності, а із 2018 року податкову звітність про утримання податків та зборів із заробітної плати позивача, подавалась роботодавцем (ТОВ "Смерека-Плюс").

Позивачем до суду надано копію податкової декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік та докази її направлення 24.02.2021 через електронний кабінет платника відповідачу. Доказів подання податкової звітності за період із 2017 року до 2019 року позивачем до суду не надано.

Окрім того, до суду надано копію листа №2 від 27.01.2022 ТОВ "Смерека-Плюс" у якому вказано, що із 12.10.2018 позивач працює на підприємстві за основним місцем роботи.

Заперечуючи позовні вимоги відповідач зазначає, що позивачем не було подано податкову звітність до контролюючого органу за період із 01.01.2017 до 03.06.2020. На підтвердження вказаної обставини відповідачем надано до суду витяг з інтегрованої картки платника податків позивача, яка підтверджує вказану відповідачем інформацію.

Судом досліджено надані сторонами докази та встановлено відсутність підтверджуючих документів щодо подачі позивачем до податкового органу звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 3 червня 2020 року.

Отже, позивачем не дотримано одну з обов`язкових умов для проведення камеральної перевірки з послідуючим списанням сум недоїмки за період із 01.01.2017 по 03.06.2020.

Відповідно до п. 9-15 розділу VIII Закону № 2464-VІ, податковим органом може бути прийнято рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені, за умови якщо за результатами перевірки буде встановлено, що:

1) платник податків отримав дохід (прибуток) протягом періоду з 1 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників";

2) суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були в повному обсязі самостійно сплачені платником або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом.

Штрафні санкції до платника єдиного внеску, передбачені пунктом 7 частини одинадцятої статті 25 цього Закону, за наведених умов не застосовуються.

Вимога про сплату суми недоїмки, штрафних санкцій і пені вважається відкликаною у день прийняття податковим органом рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.

Нараховані та сплачені або стягнуті за зазначений період суми недоїмки, штрафних санкцій і пені відповідно до цього Закону не підлягають поверненню.

Суд відмічає, що умовою списання сум недоїмки є, зокрема, неотримання платником податків доходу (прибутку) протягом періоду з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року від здійснення підприємницької діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб.

При цьому визначена законодавцем умова щодо неотримання доходу (прибутку) свідчить про необхідність перевірки відсутності одночасно як доходу, так і прибутку за відповідний період.

Як вже зазначалось раніше, податковий орган проводить камеральну перевірку за умови:

- отримання у встановленому законом порядку відповідних відомостей від державного реєстратора або заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску;

- -подання платником єдиного внеску звітності (якщо відповідна звітність не була подана раніше).

Приписами пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО. Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Приписами п. 76.1 ст. 76 ПК України встановлено, що камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Враховуючи, що матеріали адміністративної справи не містять належних доказів подачі позивачем податкової звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 Закону №2464 за період із 01.01.2017 по 2020 рік, відповідач позбавлений можливості реалізації обов`язку, визначеного ПК України щодо проведення камеральної перевірки платника податків та, як наслідок встановлення підстав для прийняття рішення про списання чи відмову у списані суми недоїмки.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відмова відповідача є правомірною.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м.Житомир,10003) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук