Справа № 440/2390/22
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2022-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/2390/22
Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гіглави О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області про визнання протиправними та скасування відмов, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою (з урахуванням уточненої позовної заяви, що надійшла до суду 21.02.2022) до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області, у якій просить:

- визнати протиправною та скасувати відмову Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області, оформлену листом від 27.07.2021 №03.1-27/679 щодо замінити адвоката Євдокименко А.Д. по дорученню №016-0002172 від 09.07.2021 за заявою ОСОБА_1 від 16.07.2021;

- визнати протиправною та скасувати відмову Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області, оформлену листом від 06.08.2021 №03.1-27/713 у наданні безоплатної вторинної правової допомоги за заявою ОСОБА_1 від 30.07.2021;

- зобов`язати Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 16.07.2021 та 30.07.2021;

- стягнути з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн (дві тисячі гривень).

Позовні вимоги мотивовані протиправністю відмов Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області, оформлених листом від 27.07.2021 №03.1-27/679 щодо замінити адвоката Євдокименко А.Д. по дорученню №016-0002172 від 09.07.2021 за заявою ОСОБА_1 від 16.07.2021 та листом від 06.08.2021 №03.1-27/713 щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги за заявою ОСОБА_1 від 30.07.2021, оскільки приписи статті 19 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" виключають можливість центру оформляти наслідки розгляду звернень/заяв про надання безоплатної вторинної правової допомоги будь-яким іншим способом, аніж шляхом прийняття рішення щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги чи рішення про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги. Разом з тим, в порушення приписів вказаної норми у спірному випадку результати розгляду заяв ОСОБА_1 від 16.07.2021 та від 30.07.2021 оформлені не рішеннями, а листами центру від 27.07.2021 №03.1-27/679 та від 06.08.2021 №03.1-27/713 довільної форми про неможливість вирішення вказаних заяв ОСОБА_1 .

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Свою позицію мотивував посиланням на те, що на підставі ухвали Київського районного суду м. Полтави Полтавського районного суду Регіональним центром для надання безоплатної вторинної правової допомоги засудженому ОСОБА_1 у провадженні №1-в/552/196/21, справа №1-35/11 призначено адвоката Євдокименка А.Д. (доручення №016-0002172 від 09.07.2021). Наразі дію цього доручення не припинено та воно діє: до закриття кримінального провадження; закінчення останнього судового провадження з перегляду судових рішень; використання всіх національних засобів правового захисту. Відтак, для отримання правової допомоги з усіх питань у справі №1-35/11 ОСОБА_1 міг звернутися до адвоката Євдокименка А.Д. Оскільки у заяві ОСОБА_1 не наведено об`єктивних доводів щодо неналежного виконання адвокатом своїх зобов`язань, достатні підстави для заміни адвоката ОСОБА_2 наразі відсутні. Адвокатська діяльність є незалежною і здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення інтересів. Забороняються будь-які втручання і перешкоди здійсненню адвокатської діяльності. За викладених обставин, листи Регіонального центру від 27.07.2021 №03.1-27/679 та від 06.08.2021 №03.1-27/713 про відмову у заміні адвоката Євдокименка А.Д. на скаргу гр. ОСОБА_1 є правомірними.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 09.07.2021 ухвалою Київського районного суду м. Полтави у справі №1-35/11 залучено захисника до участі в розгляді клопотання засудженого ОСОБА_1 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з хворобою, через Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Полтавській області. Доручено керівнику Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Полтавській області призначити захисника засудженому ОСОБА_1 у розгляді клопотання засудженого про звільнення від відбування покарання у зв`язку з хворобою, яке відбудеться 29 липня 2021 року о 14 год. 00 хв (http://reestr.court.gov.ua/Review/98195851).

З метою реалізації права на захист та на підставі ухвали Київського районного суду м. Полтави засудженому ОСОБА_1 у провадженні №1-в/552/196/21, справа №1-35/11 Регіональним центром призначено адвоката Євдокименка А.Д. (доручення №016-0002172 від 09.07.2021), що учасниками справи не заперечується.

16.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до Регіонального центру із заявою від 16.07.2021 (вх.№03.1-27/1952), в якій просив здійснити заміну адвоката Євдокименка А.Д. на іншого в зв`язку із неможливістю узгодження спільної правової позиції у даному питанні.

За результатами розгляду вказаної заяви листом від 27.07.2021 вих.№03.1-27/679 Регіональний центр проінформував ОСОБА_1 про те, що підстави та порядок заміни адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, визначений у статті 24 Закону України "Про безоплатну правову допомогу". Із урахуванням того, що у заяві ОСОБА_1 не наведено об`єктивних доводів щодо неналежного виконання адвокатом своїх зобов`язань, достатні підстави для заміни адвоката ОСОБА_2 наразі відсутні.

За змістом позовної заяви, лист центру від 27.07.2021 вих.№03.1-27/679 ОСОБА_1 отримав 04.08.2021 через ДУ "ПУВП №23".

Жодних заперечень проти отримання позивачем вказаного листа саме 04.08.2021 відповідачем у відзиві на позовну заяву не висловлено.

У подальшому, 30.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до Регіонального центру із заявою від 30.07.2021 (вх.№Р-46), в якій просив призначити захисника для складання апеляційної скарги та представлення його прав та інтересів у судах до прийняття остаточного рішення, оскільки 29.07.2021 відбулося судове засідання Київського районного суду м. Полтави, рішенням якого ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні його клопотання про звільнення від відбування покарання за хворобою, а тому відповідно виникла необхідність написання апеляційної скарги на таке рішення.

За результатами розгляду вказаної заяви листом від 06.08.2021 вих.№03.1-27/713 Регіональний центр проінформував ОСОБА_1 про те, що центр здійснює свою діяльність у відповідності до Закону України "Про безоплатну правову допомогу" та вимог, встановлених Кримінальним процесуальним кодексом України. На підставі ухвали Київського районного суду м. Полтави Полтавського районного суду Регіональним центром для надання безоплатної вторинної правової допомоги засудженому ОСОБА_1 у провадженні №1-в/552/196/21, справа №1-35/11 призначено адвоката Євдокименка А.Д. (доручення №016-0002172 від 09.07.2021). Наразі дію вказаного доручення не припинено та воно діє до: закриття кримінального провадження; закінчення останнього судового провадження з перегляду судових рішень; використання всіх національних засобів правового захисту. Таким чином, для отримання правової допомоги із порушеного у заяві від 30.07.2021 питання, ОСОБА_1 може звернутися до адвоката Євдокименка А.Д.

За змістом позовної заяви, лист центру від 06.08.2021 вих.№03.1-27/713 ОСОБА_1 отримав 12.08.2021 через ДУ "ПУВП №23".

Жодних заперечень проти отримання позивачем вказаного листа саме 12.08.2021 відповідачем у відзиві на позовну заяву не висловлено.

Вважаючи протиправними та такими, що підлягають скасуванню відмови Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області, оформлені листом від 27.07.2021 №03.1-27/679 та листом від 06.08.2021 №03.1-27/713, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку вимогам позивача, суд зазначає наступне.

Закон України "Про безоплатну правову допомогу" відповідно до Конституції України визначає зміст права на безоплатну правову допомогу, порядок реалізації цього права, підстави та порядок надання безоплатної правової допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги.

Стаття 13 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" визначає, що безоплатна вторинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя.

Безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: 1) захист; 2) здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 3) складення документів процесуального характеру.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 14 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають, зокрема, особи, у кримінальних провадженнях стосовно яких відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням або проведення окремої процесуальної дії, а також особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або обмеження волі, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою статті 13 цього Закону.

Суб`єктами надання безоплатної вторинної правової допомоги в Україні є: 1) центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги; 2) адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу (стаття 15 Закону України "Про безоплатну правову допомогу").

Відповідно до статті 18 вказаного Закону звернення про надання одного з видів правових послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону, подаються особами, які досягли повноліття, до Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги або до територіального органу юстиції за місцем фактичного проживання таких осіб незалежно від реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.

За приписами статті 19 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" у разі звернення особи про надання одного з видів безоплатної вторинної правової допомоги Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги зобов`язаний протягом десяти днів з дня надходження звернення прийняти рішення щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Якщо особа подала звернення про надання одного з видів правових послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону, до територіального органу юстиції, цей орган зобов`язаний протягом трьох днів з дня подання звернення надіслати його до Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, діяльність якого поширюється на територію відповідної адміністративно-територіальної одиниці. Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги зобов`язаний у семиденний строк з дня отримання звернення особи прийняти рішення щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Якщо особа належить до однієї з категорій осіб, передбачених частиною першою статті 14 цього Закону, Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги приймає рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги і письмово повідомляє про це особу або її законного представника, а також суд, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, в яких здійснюватиметься представництво інтересів особи.

Якщо особа не має підстав для отримання безоплатної вторинної правової допомоги, Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги приймає рішення про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги і надсилає копію цього рішення особі, яка звернулася про надання такої допомоги, з одночасним роз`ясненням порядку оскарження рішення про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги.

У разі звернення осіб, зазначених у пунктах 3 - 6 частини першої статті 14 цього Закону, про надання безоплатної вторинної правової допомоги або надходження інформації про затриманих осіб від близьких родичів та членів їхніх сімей, перелік яких зазначено Кримінальним процесуальним кодексом України, Центр надання безоплатної вторинної правової допомоги зобов`язаний прийняти рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги з моменту затримання особи.

У разі отримання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді, суду про залучення захисника для здійснення захисту за призначенням або проведення окремої процесуальної дії Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги зобов`язаний негайно призначити захисника.

Підстави для відмови в наданні безоплатної вторинної правової допомоги визначені у статті 20 Закону України "Про безоплатну правову допомогу", за приписами якої особі може бути відмовлено в наданні безоплатної вторинної правової допомоги за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) особа не належить до жодної з категорій осіб, передбачених частиною першою статті 14 цього Закону; 2) особа подала неправдиві відомості або фальшиві документи з метою віднесення її до однієї категорій осіб, які мають право на безоплатну вторинну правову допомогу; 3) вимоги особи про захист або відновлення її прав є неправомірними; 4) особі раніше надавалася безоплатна вторинна правова допомога з одного і того ж питання; 5) особа використала всі національні засоби правового захисту у справі, з якої звертається за наданням безоплатної вторинної правової допомоги. У разі якщо особі відмовлено в наданні безоплатної вторинної правової допомоги на підставі пункту 5 частини першої цієї статті, до рішення про відмову додається письмове роз`яснення про порядок звернення до відповідних міжнародних судових установ чи відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна.

Поряд з цим, за змістом статті 24 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" адвоката або працівника Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, який надає безоплатну вторинну правову допомогу, може бути замінено у випадках та порядку, визначених законом.

Адвоката або працівника Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, який надає безоплатну вторинну правову допомогу, може бути замінено на адвоката або працівника такого центру за рішенням Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у разі:

1) хвороби, повної або часткової втрати працездатності, смерті адвоката або працівника Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги;

2) неналежного виконання адвокатом своїх зобов`язань за умовами договору;

3) відмови адвоката або працівника Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від виконання доручення/наказу Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги з підстав, передбачених законом;

4) зміни підсудності провадження або справи чи підслідності кримінального правопорушення;

5) припинення дії договору про надання безоплатної вторинної правової допомоги;

6) неналежного надання безоплатної вторинної правової допомоги працівником Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги;

7) припинення трудового договору з працівником Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги;

8) зупинення або припинення права на зайняття адвокатською діяльністю;

9) виключення адвоката з Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу;

10) наявності інших підстав, передбачених законом.

Під час заміни одного адвоката або працівника Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги іншим адвокатом або працівником Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги забезпечується безперервність надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Якщо рішення про заміну адвоката прийнято відповідно до пункту 2 частини другої цієї статті, Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги може запропонувати Координаційному центру з надання правової допомоги виключити такого адвоката з Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу.

З аналізу наведених норм слідує висновок, що результати розгляду звернень/заяв про призначення чи заміну захисника для надання безоплатної вторинної правової допомоги мають оформлятися центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у формі відповідних рішень, серед яких: - рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги; - рішення про відмову у наданні безоплатної вторинної правової допомоги; - рішення про заміну захисника щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги; -рішення про відмову у заміні захисника щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Разом з тим, відповідач за результатами розгляду заяв ОСОБА_1 від 16.07.2021 та від 30.07.2021 жодних із передбачених законодавством рішень у спосіб, встановлений законом не прийняв.

У цій справі відповіді на заяви позивача від 16.07.2021 та від 30.07.2021 Регіональним центром були оформлені не відповідними рішеннями, а листами від 27.07.2021 №03.1-27/679 та від 06.08.2021 №03.1-27/713, які, на переконання суду, за змістом та формою не можуть вважатися "рішеннями про відмову" у розумінні статей 19, 24 Закону України "Про безоплатну правову допомогу".

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що належно не розглянувши заяви ОСОБА_1 від 16.07.2021 (вх.№03.1-27/1952) про заміну захисника для надання безоплатної вторинної правової допомоги та від 30.07.2021 (вх.№Р-46) про призначення захисника для надання безоплатної вторинної правової допомоги, із прийняттям відповідних рішень, відповідачем порушено законні інтереси позивача щодо позитивних сподівань стосовно розгляду його заяв у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, суд вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, не прийнявши жодного з рішень за наслідками розгляду заяв ОСОБА_1 від 16.07.2021 (вх.№03.1-27/1952) про заміну захисника для надання безоплатної вторинної правової допомоги та від 30.07.2021 (вх.№Р-46) про призначення захисника для надання безоплатної вторинної правової допомоги.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Згідно з частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У спірних правовідносинах ефективним засобом захисту прав позивача є визнання протиправною бездіяльності Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області щодо розгляду заяв ОСОБА_1 від 16.07.2021 (вх.№03.1-27/1952) про заміну захисника для надання безоплатної вторинної правової допомоги та від 30.07.2021 (вх.№Р-46) про призначення захисника для надання безоплатної вторинної правової допомоги та неприйняття рішення за результатами їх розгляду на підставі статей 19 та 24 Закону України "Про безоплатну правову допомогу", а також зобов`язання Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області розглянути заяви ОСОБА_1 від 16.07.2021 (вх.№03.1-27/1952) про заміну захисника для надання безоплатної вторинної правової допомоги та від 30.07.2021 (вх.№Р-46) про призначення захисника для надання безоплатної вторинної правової допомоги та за результатами їх розгляду по суті прийняти рішення відповідно до статей 19 та 24 Закону України "Про безоплатну правову допомогу".

З приводу вимог позивача про стягнення з Регіонального центру 2000,00 грн за завдану моральну шкоду, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі статтею 1167 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 19.09.2018 у справі №815/7401/16.

Відповідно до загальних підстав деліктивної відповідальності при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди необхідним є наявність у діях відповідача певного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушника.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд наголошує на тому, що будь-яких допустимих та достатніх доказів того, що дії відповідача по оформленню оскаржуваних листів будь-яким чином вплинули на стан здоров`я ОСОБА_1 , спричинили погіршення його стану, зумовили фізичні, душевні, психічні страждання останнього, позивачем не надано. Самого лише посилання на їх протиправність недостатньо для прийняття рішення про відшкодування моральної шкоди.

Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження заподіяння моральної шкоди та на підтвердження причинного зв`язку моральної шкоди із діями заподіювача шкоди, розрахунку суми визначення моральної шкоди.

Враховуючи, що позивачем не було надано належних та достатніх доказів заподіяння відповідачем йому моральної шкоди, суд дійшов висновку про те, що підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат у справі відсутні, з огляду на звільнення ОСОБА_1 від сплати такого судового збору ухвалою суду.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (паспорт серія НОМЕР_1 , утримується в Державній установі "Полтавська установа виконання покарань №23", вул. Пушкіна, 91, м. Полтава, Полтавський район, Полтавська область, 36000) до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області (вул. Європейська, 37/40, м. Полтава, Полтавська область, 36011, ідентифікаційний код 38324552) про визнання протиправними та скасування відмов, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області щодо розгляду заяв ОСОБА_1 від 16.07.2021 (вх.№03.1-27/1952) про заміну захисника для надання безоплатної вторинної правової допомоги та від 30.07.2021 (вх.№Р-46) про призначення захисника для надання безоплатної вторинної правової допомоги та неприйняття рішення за результатами їх розгляду на підставі статей 19 та 24 Закону України "Про безоплатну правову допомогу".

Зобов`язати Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області розглянути заяви ОСОБА_1 від 16.07.2021 (вх.№03.1-27/1952) про заміну захисника для надання безоплатної вторинної правової допомоги та від 30.07.2021 (вх.№Р-46) про призначення захисника для надання безоплатної вторинної правової допомоги та за результатами їх розгляду по суті прийняти рішення відповідно до статей 19 та 24 Закону України "Про безоплатну правову допомогу".

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Гіглава