Справа № 380/4090/22
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2022-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/4090/22 пров. № А/857/5277/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу акціонерного товариства «Таскомбанк» на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2022 року про повернення позовної заяви, прийняту суддею Сасевичем О.М. у місті Львові у справі за позовом акціонерного товариства «Таскомбанк» до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

АТ «Таскомбанк» (надалі позивач) звернулося з адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. про визнання неправомірною відмову щодо припинення розшуку відносно автомобіля LEXUS ЕХ 570, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 ; зобов`язання вжити заходи щодо припинення розшуку/ів в межах виконавчих проваджень наявних у приватного виконавця Пиця А.А., щодо стягнення з ОСОБА_1 відносно транспортного засобу: LEXUS ЕХ 570, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 .

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2022 року позовну заяву повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач фактично погодився із висновками судді суду першої інстанції, викладених в попередній ухвалі про повернення позовної заяви в цій же справі щодо того, що ним було порушено процесуальний порядок подачі позовної заяви, встановлений статтями 160-161 та 287 КАС України. Відповідне також і зазначив представник позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду, де вказав, що на момент первісного звернення до суду банк був переконаний в тому, що подав позовну заяву із дотриманням вимог щодо її форми, порядку подання та вимог процесуального законодавства. Врахувавши висновки судді суду першої інстанції, представник позивача повторно звернувся до суду з позовною заявою.

Позивачем не наведено обґрунтованих доводів та не надано належних і допустимих доказів на підтвердження наявності у останнього непереборних та об`єктивних перешкод або труднощів, які не залежали від його волі та унеможливили своєчасне подання позову. Повернення позивачу позовної заяви та, як наслідок, звернення до суду повторно із аналогічним позовом у даному випадку не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду з іншим аналогічним позовом, адже порушення вимог щодо подачі позову відбулось внаслідок дій позивача, що підтверджено ухвалою судді від 01.02.2022 року.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, АТ «Таскомбанк» подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції прийнято ухвалу із порушенням норм процесуального права. Просить скасувати ухвалу суду, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що 04.01.2022 року банком отримано від приватного виконавця Пиць А.А. відповідь №46210, якою останній відмовив банку у припиненні розшуку майна боржника.

Після чого, банк звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою за №122/70.2.2 від 05.01.2022 року, про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії.

Вказана позовна заява ухвалою Львівського окружного адміністративного суду 01.02.2022 року у справі №380/738/22 була повернута позивачеві з підстав визначених п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України, а саме, на визначення суду - позов було подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Якщо зважити на фактор звернення позивача до адміністративного суду з первинним позовом із дотриманням строків звернення, на дотримання вимог процесуального закону щодо форми та порядку подання позовної заяви, який, зокрема, суд визнав таким, що не зовсім відповідає вимогам закону; на тривалість розгляду справи №380/738/22, на яку позивач чи його представник об`єктивно не могли вплинути; на зміст та характер порушень порядку подання позовної заяви, які встановив суд; на поведінку позивача після отримання рішення суду від 01.02.2022 року; нетривалий відтинок часу, упродовж якого була подана позовна заява повторна, то у своїй сукупності ці обставини в рамках спірних правовідносин не можуть не свідчити про поважність причин пропуску строку звернення до суду через об`єктивні перешкоди, які не залежали від волі позивача.

Вважає, що позивач повторно звернувся із позовною заявою у найкоротший строк після повернення первинного позову.

Аналогічний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у справі №9901/405/19 від 20.11.2019 року.

Враховуючи, що апеляційну скаргу подано на ухвалу суду про повернення позовної заяви, в силу приписів ч. 2 ст. 312 КАС України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 320 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

З обставин справи вбачається, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини, які склали підстави для прийняття оскаржуваного процесуального судового рішення.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачем, після отримання від приватного виконавця Пиць А.А. відповіді №46210 про відмову у припиненні розшуку майна боржника, було подано до Львівського окружного адміністративного суду позовну заяву, в якій він просив суд визнати неправомірною відмову приватного виконавця Пиць А.А. щодо припинення розшуку відносно автомобіля LEXUS ЕХ 570, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 ; зобов`язати приватного виконавця Пиць А.А. вжити заходи щодо припинення розшуку/ів в межах виконавчих проваджень наявних у останнього, щодо стягнення з ОСОБА_1 відносно транспортного засобу: LEXUS ЕХ 570, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 .

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 01.02.2022 року позовну заяву акціонерного товариства «Таскомбанк» було повернуто позивачу у зв`язку із підписом такої особою, посадове становище якої не вказано.

Як вбачається з автоматизованої системи документообігу суду, ухвала судді Львівського окружного адміністративного від 01.02.2022 року в адміністративній справі №380/738/22 про повернення позовної заяви набрала законної сили, позивачем до суду апеляційної інстанції не оскаржувалась.

Із повторною позовною заявою позивач звернувся засобами поштового зв`язку 10.02.2022 року. Таким чином, пропустив строк звернення до суду в межах 10 календарних днів з означеним позовом та не зазначив поважних підстав пропуску такого строку.

Ухвалою судді від 22.02.2021 року вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків.

Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви та заява про поновлення строку звернення до суду. Серед причин пропуску строку представник позивач зазначив, що ним вже подавалась 05.01.2022 року до Львівського окружного адміністративного суду позовна заява до того самого відповідача і за тих самих обставин, однак така ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 01.02.2022 року була повернута позивачу. Зважаючи на повернення позовної заяви, представник позивача повторно звернувся до адміністративного суду, однак із врахуванням висновків, викладених в ухвалі про повернення позовної заяви від 01.02.2022 року.

Оскільки позивачем не наведено обґрунтованих доводів та не надано належних і допустимих доказів на підтвердження наявності у останнього непереборних та об`єктивних перешкод або труднощів, які не залежали від його волі та унеможливили своєчасне подання позову, судом повернуто позовну заяву.

За змістом частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).

Відповідно до частини 3 статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду.

Згідно частини 1 статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Процесуальні строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

На підставі частин першої та другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

У спорі, в межах якого переглядається оскаржене судове рішення, ніхто не заперечує того, що з первинним позовом АТ «Таскомбанк» звернулося в межах встановленого законом строку звернення до суду. Але, на думку суду першої інстанції, тоді додав до позовної заяви документ про повноваження представника позивача, який не відповідав вимогам закону, у зв`язку з чим позовна заява була повернута позивачеві.

Повторну позовну заяву АТ «Таскомбанк» подано формально поза межами строку звернення до суду. Ця реальність теж ніким не заперечується.

На підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду скаржник послався на те, що він вчасно звернувся до суду з аналогічним позовом першого разу. Тоді він був переконаний, що подав позовну заяву із дотриманням вимог щодо її форми, порядку подання та вимог процесуального законодавства, яке приписує, хто може звертатися до адміністративного суду і які документи має подати представник позивача на підтвердження своїх повноважень.

Суд першої інстанцій вирішив, що документ представника позивача не відповідає вимогам закону. Із висновками суду про невідповідність поданих представником позивача документів на підтвердження його повноважень позивач погодився, оскільки не оскаржував ухвалу в апеляційному порядку і така набрала законної сили.

З приводу покликання апелянта на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі №9901/405/19 від 20.11.2019 року, то у зазначеній справі позивач не погодився із ухвалою суду першої інстанції про повернення позовної заяви та оскаржив її в апеляційному порядку, а у даній справі апеляційного оскарження не було.

Установлення процесуальних строків процесуальним законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України процесуальних обов`язків.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Оскільки концепція «поважних причин» не є чіткою, суд повинен вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку.

Підстави пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо звернення до суду у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку з поважних причин.

Разом з тим, суд зазначає, що невиконання заявником вимог процесуального закону щодо належного оформлення позовної заяви, та як наслідок, повернення позивачу позову не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру та не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Право особи повторно звернутися з позовом після його повернення, що визначено норами Кодексу адміністративного судочинства України, не є абсолютним, таке звернення повинно бути в порядку, встановленому законом.

Сама по собі та обставина, що повернення позовної заяви не позбавляє повторного звернення до суду не означає наявність у особи безумовного права на звернення до суду у будь-який момент після повернення вперше поданої позовної заяви без урахування процесуальних строків встановлених для цього, а у суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.

Зазначений висновок відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 10 лютого 2022 року у справі № 815/4960/17.

Разом з тим, судом першої інстанції не звернуто уваги на те, що за приписами ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (ч. 2 ст. 384 ЦПК України).

Таким чином, зазначеними нормами передбачена можливість оскарження боржником або стягувачем дій державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, зокрема ухваленого в порядку цивільного судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у відповідній справі.

Як вбачається із матеріалів справи, виконавчий документ виданий Мостиським районним судом Львівської області у цивільній справі №466/10589/19.

Суд не звернув уваги на те, що АТ «Таскомбанк» був позивачем у цивільній справі та стягувачем у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Мостиського районного суду Львівської області від 23.12.2020 року.

Аналіз наведених правових норм у сукупності з обставинами цієї справи дають підстави для висновку, що спір з приводу визнання неправомірною відмову виконавця щодо припинення розшуку відносно автомобіля боржника та спонукання до вчинення дій виконавця з виконання виконавчого листа, виданого судом у цивільній справі, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 815/4232/17, від 22.04.2019 року у справі №757/53656/17-а.

Відповідно до частини 1 статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Оскільки суддя суду першої інстанції у оскаржуваній ухвалі не звернув уваги на те, яким судом видавався виконавчий лист, а також на те, в порядку якого судочинства розглядалася справа, за результатами розгляду якої видано виконавчий лист, а також чи на досліджувані правовідносини поширюється юрисдикція адміністративних судів, тому оскаржувана ухвала підлягає до скасування для надання судом першої інстанції належної оцінки у площині визначення підсудності даної справи.

Керуючись ст.ст. 312, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Таскомбанк» задовольнити.

Скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2022 року про повернення позовної заяви у справі №380/4090/22 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар