Справа № 160/1991/22
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2022-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2022 року Справа № 160/1991/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.,
28 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
1) визнати дії головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - протиправними;
3) визнати періоди роботи ОСОБА_1 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , з 05.06.1992 року по 31.08.1992 року та з 28.12.1995 року по 28.08.1996 року при п`ятиденному робочому тижні по Списку №1 як такі, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
4) зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 16.07.2021 року та призначити пільгову пенсію за Списком №1 на підставі пункту 1 частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з дати звернення, тобто з 16.07.2021 року, та виплатити належні пенсійні виплати за весь час з моменту звернення за призначенням пенсії вперше.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Цією ухвалою запропоновано відповідачу надати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.
Копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2022 року отримана відповідачем, проте, станом на день прийняття рішення відповідачі правом на надання відзиву не скористалися.
В силу ч. 4 ст.124, ч. 8 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.
Відповідачем, на виконання ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, не було надіслано до суду письмового відзиву на адміністративний позов та не було повідомлено про поважність причин ненадання відзиву.
Відповідно до ч. 6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 є громадянин України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 .
Позивач звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах та надав документи на призначення за віком на пільгових умовах.
До заяви про призначення пенсії позивачем було надано:
- копія паспорта та ідентифікаційного коду позивача;
- анкета опитування;
- копія трудової книжки;
- копія військового квитка;
- копія довідки із СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000 року по день звернення;
- копія довідки, що визначає право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників;
- копію документів про стаж;
- заява про спосіб виплати пенсії;
В обґрунтування відмови у призначенні пенсії відповідачем зазначено, що вік заявника становить 47 років 2 місяці 21 день. Страховий стаж особи становить 54 роки 06 місяців 21 день (в тому числі додаткові роки за Списком №1 - 23 роки). Пільговий стаж особи становить - 23 роки 10 місяців 12 днів. Відповідно до ч.3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років.
Звернувшись повторно до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за роз`ясненням підстав незарахування пільгового стажу, позивач отримав рішення про результати розгляду заяви №3 від 16.09.2021 року, в якому зазанчено наступне:
ОСОБА_1 працював у ВАТ "Криворіжкоксохімремонт": з 05.06.1992 року по 31.08.1992 року - вогнетривником 2р., з 28.12.1995 року по 28.08.1996 року - вогнетривником на гарячих дільницях робіт, дільниця №7.
Пенсії на пільгових умовах призначаються працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці - за Списком виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.
В трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме, не зазначено про роботу в шкідливих умовах повний робочий день. Відповідно до п.20 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, якщо в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
В довідці з Єдиного державного реєстру зазначено, що державна реєстрація ВАТ "Криворіжкоксохімремонт" (001922301) припинена у зв`язку з визнанням її банкрутом.
У такому випадку, підтвердження стажу роботи, відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1 проводиться комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.
В довідці архівного управління Криворізької міської ради від 20.10.2020 №Н-2317 зазначено, що в особових картках звільнених працівників КСУ "Дніпрококсохімремонт" ОСОБА_1 значиться:
з 05.06.1992 року (наказ від 03.06.1992 року №158) по 31.08.1992 року (наказ від 31.08.1992 року №188) вогнетривником,
з 28.12.1995 року (наказ від 27.12.1995 року №327) по 28.08.1996 року (наказ від 28.08.1996 року №208) вогнетривником 4 р., дільниця №7.
В довідці, виданої на підставі відомостей нарахувань вищевказаного підприємства заявник значиться з червня по серпень 1992 року, з грудня 1995 року по серпень 1996 року, заробітна плата нараховувалась, окрім липня 1996 року.
В картках обліку відпрацьованого часу на ремонті обладнання за 1995 - 1996 заявник значиться вогнетривником в шкідливих умовах відпрацював:
в грудні 1995 року - 2 дні,
з січня по серпень 1996 року - 94 дні.
Відповідно до наказу від 29.04.1994 року №86 КСУ "Дніпрококсохімремонт" про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці, вогнетривники на гарячих дільницях робіт, атестовані за Списком №1.
Період роботи з 05.06.1992 року по 31.08.1992 року на посаді вогнетривника можливо зарахувати до Списку №2.
Зарахування періоду з 28.12.1995 року по 28.08.1996 року до п.3 ст.114 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" немає підстав, оскільки заявник був зайнятий на ремонті обладнання, а не на умовах вказаних у статті.
За таких обставин, комісією прийнято рішення про підтвердження періоду роботи з 28.12.1995 року по 28.08.1996 року, для зарахування до пільгового стажу за Списком №1, при цьому пільговий стаж обчислити за фактично відпрацьований час.
Вважаючи наявність обставин протиправності дій щодо відмови в зарахуванні до пільгового стажу спірних періодів, а також протиправності відмови у призначенні пільгової пенсії, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Згідно ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність. недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Положенням ст.1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Частиною четвертою статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-ХІІ) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Статтею 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`визначено порядок на умови призначення пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Аналогічна норма міститься у частині 1статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 року № 1788 - XII.
Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).
Статтю 62 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Також згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідні положення містить Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Згідно з пунктом 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У разі, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Згідно з відомостей, які містяться в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , позивач працював:
- з 05.06.1992 року по 31.08.1992 року - вогнетривником 2 р. КСУ "Дніпрококсохімремонт",
- з 19.03.1993 року по 24.06.1993 року - електрослюсарем 4 р. на "Криворізький технічний комбінат",
- з 28.06.1993 року по 19.05.1995 року - проходив строкову військову службу,
- з 01.06.1995 року по 10.11.1995 року - електрослюсарем 4 р. на "Криворізький технічний комбінат",
- з 28.12.1995 року по 28.08.1996 року - вогнетривником 4 р. на гарячу дільницю робіт, дільниця №7 КСУ "Дніпрококсохімремонт".
Період роботи позивача з 05.06.1992 року по 31.08.1992 року та з 28.12.1995 року по 28.08.1996 року не зараховано через відсутність в трудовій книжці відомостей про роботу в шкідливих умовах повний робочий день.
Позивачем до адміністративного позову надано копію довідки архівного відділу Криворізької міської ради від 20.10.2020 №Н-2317 згідно з якою, ОСОБА_1 працював КСУ "Дніпрококсохімремонт" :
з 05.06.1992 року (наказ від 03.06.1992 року №158) по 31.08.1992 року (наказ від 31.08.1992 року №188) вогнетривником 2 р., дільниця №7,
з 28.12.1995 року (наказ від 27.12.1995 року №327) по 28.08.1996 року (наказ від 28.08.1996 року №208) вогнетривником 4 р., дільниця №7.
В наказах з кадрових питань відсутні накази про переведення на іншу роботу, про роботу з неповним робочим днем, відомості про надання відпустки без збереження заробітної плати.
Окрім того, в матеріалах справи є архівна довідка Виконкому Криворізької міської ради від 20.10.2020 року № Н-2318 про нарахування позивачу заробітної плати за спірний період, що, на думку суду, є підтвердженням роботи позивача повний робочий день на посаді зі шкідливими умовами праці.
Таким чином, судом встановлено, що на час звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії (16.07.2021 року ) ОСОБА_1 виповнилось 47 років, його страховий стаж становить 54 роки 06 місяців 21 день, в тому числі стаж роботи за Списком №1 - 23 роки 10 місяців 12 днів.
Тобто, у відповідності до положень Закону України Про пенсійне забезпечення, позивач досяг пенсійного віку для призначення пенсії на пільгових умовах та має необхідний стаж роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, що є умовою для призначення пенсії на підставі пункту 1 частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Між тим, позовні вимоги про зобов`язання головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 16.07.2021 року та призначити пільгову пенсію за Списком №1 на підтсаві пункту 1 частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з дати звернення, тобто з 16.07.2021 року, та виплатити належні пенсійні виплати за весь час з моменту звернення за призначенням пенсії вперше не може бути задоволена судом, оскільки позивачем обрано не вірний спосіб захисту порушеного права і суд не може втручатись в дискреційні повноваження пенсійного органу.
Статтею 58 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що Пенсійний фонд є органом, який здійснює нарахування та призначення пенсії та підготовляє документи для її виплати.
Відтак, виключно до компетенції Пенсійного фонду відноситься призначення пенсії, позаяк суд не може своїм рішенням втручатись в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень щодо прийняття ним рішень.
Відповідно до ч.2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, з урахуванням положень ч.2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням позиції суду, викладеної у рішенні та зарахованим стажем роботи даним судовим рішенням.
Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд зробив висновок, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають до часткового задоволення.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, наступне.
Частиною 3 статті 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.
Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» визначені розміри ставок судового збору.
Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду позову: майнового характеру, який подано фізичною особою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Так, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до адміністративного суду позову: немайнового характеру фізичною особою встановлюється ставка судового збору 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 992,40 гривень.
Таким чином, сума судового збору за позовом становить 992,40 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.
Отже, оскільки задоволено основну позовну вимогу позивача сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 908,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів у розмірі 908,00 грн.
З урахуванням задоволення основної позовної вимоги та з урахуванням не доплати позивачем судового збору при зверненні до суду, суд робить висновок про стягнення з відповідача в дохід Державного бюджету України 84,40 грн.
У зв`язку з введенням воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та внесенням змін до Указу Президента від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, та перебування судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ніколайчук С.В. у щорічній відпустці з 04.04.2022 року по 12.04.2022 року, розгляд справи здійснено 21.04.2022 року.
Керуючись ст. ст.241-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати дії головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - протиправними.
Визнати періоди роботи ОСОБА_1 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , з 05.06.1992 року по 31.08.1992 року та з 28.12.1995 року по 28.08.1996 року при п`ятиденному робочому тижні по Списку №1 як такі, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням позиції суду, викладеної у рішенні та зарахованим стажем роботи даним судовим рішенням.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук