Справа № 120/2064/22-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2022-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2022 р. Справа № 120/2064/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Оратівської селищної ради та Оратівського селищного голови Лошак Галини Василівни

про: визнання протиправним та скасування розпорядження, визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Оратівської селищної ради (далі - відповідач 1) та Оратівського селищного голови ОСОБА_2 (далі - відповідач 2), за вимогами якого просив:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Оратівського селищного голови Лошак Г.В. від 12.01.2022 № 4 "Про зупинення рішення Оратівської селищної ради 8 скликання від 17.02.2021 "Про заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів селищної ради";

- визнати протиправною бездіяльність Оратівської селищної ради щодо нездійснення повторного розгляду рішення Оратівської селищної ради від 17.02.2021 "Про заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів селищної ради" в двотижневий строк;

- зобов`язати відповідача виконати рішення Оратівської селищної ради від 17.02.2021 "Про заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів селищної ради".

Заявлені позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням Оратівської селищної ради від 17.02.2021 ОСОБА_1 затверджено на посаду заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів селищної ради. Однак, розпорядженням Оратівського селищного голови Лошак Г.В. № 21 від 22.02.2021 вказане рішення селищної ради було зупинено на підставі ч. 4 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Не погодившись із таким розпорядженням позивач оскаржив його в судовому порядку та рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10.09.2021 у справі № 120/5689/21-а, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного від 12.01.2022 вимоги позивача були задоволеними та оскаржуване розпорядження № 21 від 22.02.2021 - скасовано. Однак, відразу ж після винесення судом апеляційної інстанції свого рішення 12.01.2022, Оратівським селищним головою ОСОБА_2 винесено нове розпорядження № 4 "Про зупинення рішення Оратівської селищної ради 8 скликання від 17.02.2021 "Про заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів селищної ради", фактичні підстави якого є подібними та майже ідентичними до тих, які відображалися у скасованому в судовому порядку попередньому розпорядженні відповідача від 22.02.2021 та оцінка яким уже була надана судами двох інстанцій.

Позивач стверджує, що про існування нового розпорядження відповідача 2 від 12.01.2022 йому стало відомо лише 08.02.2022 під час ознайомлення з офіційним сайтом Оратівської селищної ради. Відповідно, вважаючи таке розпорядження протиправним, а свої права та інтереси порушеними, він звернувся до суду із даним позовом. Що ж до визначеного ним способу захисту своїх, то позивач наголошує, що оскільки після визнання в судовому порядку незаконними дій відповідачів, останні продовжують свою протиправну поведінку та перешкоджають йому реалізувати рішення Оратівської селищної ради від 12.02.2021 про затвердження його на посаду заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів селищної ради, тому, на переконання позивача, є необхідність в судовому порядку зобов`язати відповідача виконати означене вище рішення.

Ухвалою від 21.02.2022 судом відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (у письмовому провадженні). Крім того, сторонам встановлені строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення.

21.03.2022 до суду від Оратівської селищної ради надійшов відзив на позовну заяву, за вимогами якого і селищна рада і селищний голова ОСОБА_2 вважають заявлений позов безпідставним, а тому в його задоволенні просять суд відмовити.

Свої заперечення мотивують тим, що при прийнятті рішення від 17.02.2021 "Про заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів селищної ради" селищною радою не було враховано тієї обставини, що ОСОБА_1 у цей час перебував на посаді голови Оратівської районної державної адміністрації, що є порушенням вимог ч. 1 статті 25, ч. 1 ст. 67 Закону України «Про запобігання корупції» та ст. 12 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Наведені обставини і стали підставою для винесення головою селищної ради розпорядження № 21 від 22.02.2021 про зупинення дії такого рішення з наданням своїх зауважень, які стосувалися як порушень Закону України «Про доступ до публічної інформації» так і Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідач наголошує, що з часу зупинення рішення селищної ради зупинилась і дія цього рішення та, відповідно, і сам п`ятиденний строк на його зупинення визначений у ч. 4 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування». Тому, після набрання рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/5689/21-а законної сили 12.01.2022, Оратівський селищний голова Лошак Г.В. враховуючи поновлення її права «вето» відносно спірного рішення селищної ради, 12.01.2022 прийняла аналогічне розпорядження про зупинення дії такого рішення із обґрунтуванням щодо нього своїх зауважень та вказівкою на внесення його на повторний розгляд відповідної ради.

У подальшому, в межах двотижневого строку, 22.01.2022 відбулась 21 сесія Оратівської селищної ради 8 скликання, на якій повторно розглядалося питання про затвердження на посаді заступника Оратівського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_1 . Втім, за результатами голосування за підтвердження цього рішення селищної ради проголосувало лише 5 депутатів, у зв`язку з чим відповідно до положень ч. 4 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рішення ради вважається відхиленим. Тому відповідач вважає, що в його поведінці жодної протиправної бездіяльності не має.

Додатково відповідач наголошує, що питання прийняття селищною радою та її головою своїх рішень (розпоряджень) є їхніми власними (дискреційними) повноваженнями в які ні позивач ні суд не може втручатися, а тому і виконання рішення ради не потребує з цього приводу будь-якого іншого рішення чи розпорядчого документу селищного голови.

За наведених вище обставин Оратівська селищна рада та її голова Лошак Г.В. переконують суд в безпідставності та необґрунтованості заявлених позовних вимог.

Крім того, додатково просять врахувати і ту обставину, що позовна вимога про зобов`язання відповідача виконати рішення селищної ради від 17.02.2021 подана позивачем із пропуском визначеного у статті 122 КАС України строку, у зв`язку з чим вказують на наявність підстав для залишення позову в цій частині без розгляду.

У своїй відповіді на відзив, яка надійшла до суду 21.04.2022, представник позивача виклав подібні за змістом доводи, які були відображені у позовній заяві та просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

Крім того, 21.04.2022 представником позивача адвокатом Олійником О.Л. подано до суду клопотання про розподілу судових витрат у справі та відшкодування із відповідача понесених витрат на правничу допомогу в сумі 13800 грн.

Інших заяв по суті справи від сторін спору до суду не надходило.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив, що рішенням 4 сесії Оратівської селищної ради 8 скликання від 17.02.2021 Про заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів селищної ради затверджено на посаду заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів селищної ради ОСОБА_1 . Цим же рішенням вирішено взяти до уваги, що раніше ОСОБА_1 було присвоєно 8 ранг посадової особи місцевого самоврядування 4 категорії. Крім того, доручено Оратівському селищному голові встановити оплату праці ОСОБА_1 відповідно до вимог законодавства.

Однак, 22.02.2021 Оратівським селищним головою ОСОБА_2 було винесено розпорядження № 21 яким вирішено зупинити дію рішення 4 сесії Оратівської селищної ради 8 скликання від 17.02.2021 Про заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів та винести на повторний розгляд Оратівської селищної ради згадане вище рішення із врахуванням зауважень Оратівського селищного голови.

Не погодившись із даним розпорядженням відповідача 2, позивач оскаржив його до суду.

Так, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10.09.2021 у справі № 120/5689/21-а, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного від 12.01.2022 вимоги позивача були задоволені. Зокрема, визнано протиправним та скасовано розпорядження Оратівського селищного голови Лошак Галини Василівни від 22.02.2021 № 21 Про зупинення рішення Оратівської селищної ради 8 скликання від 17.02.2021 Про заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів селищної ради; визнано протиправною бездіяльність Оратівського селищного голови ОСОБА_2 щодо неналежної організації повторного розгляду рішення Оратівської селищної ради від 17.02.2021 "Про заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів селищної ради".

Втім, відразу ж після винесення Сьомим апеляційним адміністративним судом своєї постанови у справі № 120/5689/21-а, в цей же день - 12.01.2022 Оратівським селищним головою ОСОБА_2 прийнято розпорядження № 4, яким повторно зупинено дію рішення 4 сесії Оратівської селищної ради 8 скликання від 17.02.2021 Про заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів селищної ради, яким затверджено на посаді заступника Оратівського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів селищної ради Чугункіна О.П., та зобов`язано винести, із врахуванням зауважень Оратівського селищного голови, на повторний розгляд Оратівської селищної ради відповідне рішення від 17.02.2021 Про заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів селищної ради.

Вважаючи, що своїми протиправними рішеннями і діями відповідачі перешкоджають йому вступити на посаду заступника Оратівського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів селищної ради, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи суд враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно зі статтею 140 Основного Закону місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради.

Систему і гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Так, повноваження міського голови визначені статтею 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Зокрема, пунктами 1, 8, 20 частини четвертої цієї статті визначено, що сільський, селищний, міський голова скликає сесії ради, забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; скликає сесії ради,вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради, видає розпорядження у межах своїх повноважень, тощо.

У свою чергу повноваження міської ради визначені у статтях 25, 26 цього Закону. Зокрема, сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання, перелік вказаних питань міститься у статті 26 Закону.

Згідно зі статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос (ч. 1, 2 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Рішення сільської, селищної, міської ради у п`ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. Рада зобов`язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності (ч. 4 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Отже, зазначена правова норма наділяє голову відповідної сільської, селищної, міської ради так званим правом вето, яке полягає у можливості своїм розпорядженням зупиняти рішення ради у п`ятиденний строк з моменту його прийняття і вносити їх на повторний розгляд відповідної ради, який має бути проведений у двотижневий строк.

В той же час суд наголошує, що визначене Законом право накладати вето на рішення відповідної ради нічим не обмежене щодо обґрунтування підстав для його застосування, а тому належить до дискреційних повноважень голови цієї ради, яке, в подальшому, може бути подолане самою радою.

Наведене вказує на те, що суд в цьому випадку не вправі надавати оцінку підставам для накладення такого вето. Дана правова позиція узгоджується зі сталою практикою Верховного Суду у спорах з подібними правовідносинами, яка викладена у постановах від 18 грудня 2019 року у справі N 813/5033/17, від 19 лютого 2020 року у справі N 2а-2378/11, від 27 квітня 2020 року у справі № 381/329/17, від 25 червня 2020 року у справі № 133/194/18.

Разом із тим, оскільки оскаржуване розпорядження Оратівського селищного голови, як акт індивідуальної дії, впливає безпосередньо на права ОСОБА_1 (зокрема на його право обійняти посаду заступника селищного голови), тому вочевидь останній не може бути обмежений у визначеному статтею 5 КАС України праві звернення до суду із вимогою про скасування такого розпорядження. А суд, в цьому випадку, не вдаючись до оцінки підстав накладення вето (що, як зазначалося вище, належить до дискреційних повноважень голови селищної ради) вправі перевірити оскаржуване розпорядження на відповідність його тим критеріям, які визначені у статті 2 КАС України.

При цьому, виходячи із принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи, закріпленого в частині четвертій статті 9 КАС України (принцип офіційності), суд не обмежений тими підставами заявленого позову, які зазначені позивачем у його позовній заяві, а, натомість, з метою прийняття законного та обґрунтованого рішення зобов`язаний з`ясувати та перевірити усі обставини, які стосуються спірних правовідносин та пов`язані із правомірність оскаржуваного розпорядження (в тому числі і процедурні питання, пов`язані із його прийняттям).

Так, згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відтак, виходячи зі змісту даної процесуальної норми, суди, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, у першу чергу повинні з`ясувати, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

В даному випадку суд вважає, що оскаржуване розпорядження Оратівського селищного голови № 4 від 12.01.2022 «Про зупинення рішення Оратівської селищної ради 8 скликання від 17.02.2021 "Про заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів селищної ради" означеним вище критеріям, якими визначається правомірність рішення суб`єкта владних повноважень, не відповідає.

Зокрема, суд вкотре звертає увагу на норму частини четвертої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", якою передбачено, що рішення сільської, селищної, міської ради у п`ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень.

Тобто, виходячи зі змісту цієї норми реалізувати своє право вето сільський, селищний чи міський голова може лише у чітко визначений строк протягом п`яти днів з моменту прийняття радою рішення.

Як з`ясовано судом, рішення Оратівської селищної ради "Про заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів селищної ради" ухвалено на пленарному засіданні четвертої сесії 8 скликання ради, яке відбулось 17 лютого 2021 року.

Натомість, оскаржуване розпорядження Оратівського селищного голови про зупинення дії цього рішення винесено 12 січня 2022 року, тобто далеко поза межами визначеного у ч. 4 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" п`ятиденного строку.

Щодо доводів відповідачів про те, що з часу зупинення рішення ради за попереднім розпорядженням селищного голови № 21 від 22.02.2021 призупинився і сам строк на його зупинення, який був відновлений 12.01.2022 наслідком набрання законної сили судовим рішенням у справі № 120/5689/21-а, то суд вважає їх безпідставними, оскільки визначений п`ятиденний строк для реалізації права селищного голови на накладення вето пов`язується виключно моментом прийняття рішення відповідної ради, і не ставиться в залежність із фактом наступного зупинення дії цього рішення.

Такий строк по своїй суті є присічним і ні положеннями частини четвертої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ні положеннями інших правових актів не підлягає ні зупиненню ні поновленню.

Сам факт оскарження в судовому порядку розпорядження Оратівського селищного голови № 21 від 22.02.2021 «Про зупинення рішення 4 сесії Оратівської селищної ради 8 скликання від 17.02.2021 «Про заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів»» та його послідуюче скасування судом не створює для відповідача жодних правових передумов для обрахунку строку на реалізацію права вето моментом набрання законної сили судовим рішенням у справі № 120/5689/21-а.

Більше того суд враховує, що змістовно-логічне тлумачення норми частини четвертої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" дає підстави зробити висновок про те, що по перше, право вето може бути застосовано виключно на протязі п`ятиденного строку з моменту прийняття радою рішення, а по друге таке право носить разовий характер, тобто призупинити конкретно визначене рішення ради сільський, селищний, міський голова може лише один раз. Право на повторне зупинення одного й того ж самого рішення ради, незалежно від факту скасування в судовому порядку першого розпорядження Оратівського селищного голови № 21 від 22.02.2021, Закон не передбачає тим більше після спливу п`ятиденного строку з часу його прийняття.

Натомість, якщо слідувати тій позиції, яку обіймають відповідачі, то виникає ситуація, при якій селищний голова може нескінченно видавати нові розпорядження про призупинення дії одного і того самого рішення ради в день набрання законної сили судовим рішенням про скасування винесеного ним попереднього розпорядження з цього ж питання, що вочевидь не може свідчити про законність такої поведінки, як і неузгодженість її із принципами правової визначеності та верховенства права.

Отже, враховуючи вищевикладене суд доходить висновку, що оскільки оскаржуване розпорядження Оратівського селищного голови Лошак Г.В. від 12.01.2022 № 4 "Про зупинення рішення Оратівської селищної ради 8 скликання від 17.02.2021 "Про заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів селищної ради" винесено всупереч ч. 4 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" по спливу п`ятиденного строку, передбаченого для його прийняття, тобто не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України та безпідставно, тому таке розпорядження підлягає скасуванню судом у зв`язку з його протиправністю.

При цьому суд не вбачає необхідності надавати оцінку іншим аргументам позивача на підтримку заявлених позовних вимог в цій частині, позаяк вони не впливають на викладений вище висновок суду та наявність підстав для скасування оскаржуваного розпорядження.

Щодо решти заявлених позовних вимог.

Позивач у своєму позові просить суд визнати протиправною бездіяльність Оратівської селищної ради щодо нездійснення повторного розгляду рішення Оратівської селищної ради від 17.02.2021 "Про заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів селищної ради" в двотижневий строк.

Надаючи оцінку цій вимозі суд звертає увагу на те, що наразі із наданих відповідачем доказів встановлено, що у межах двотижневого строку після винесення 12.01.2022 головою Оратівської селищної ради оскаржуваного розпорядження, 20.01.2022 відбулось пленарне засідання 21 сесії 8 скликання Оратівської селищної ради на якому розглядалося відповідне рішення ради "Про заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів селищної ради" та яке за результатами відкритого поіменного голосування не було підтверджене 2/3 депутатів від загального складу ради.

Тобто, доводи позивача про існуючу бездіяльність Оратівської селищної ради щодо відповідного питання свого належного підтвердження не знайшли.

Крім того, суд окремо звертає увагу і на ту обставину, що скасування в межах розгляду даної судової справи розпорядження Оратівського селищного голови від 12.01.2022 № 4 "Про зупинення рішення Оратівської селищної ради 8 скликання від 17.02.2021 "Про заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів селищної ради" фактично призводить до того, що питання реалізації такого розпорядження у спосіб внесення рішення на повторний розгляд ради втратило свою актуальність, позаяк із моменту його прийняття це розпорядження є протиправним і не повинно породжувати жодних правових наслідків.

Отже, в цій частині заявлені позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Що ж до наступної позовної вимоги про зобов`язання відповідача виконати рішення Оратівської селищної ради від 17.02.2021 "Про заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів селищної ради" то, на переконання суду, така вимога також задоволеною бути не може.

Так, статтею 144 Конституції України визначено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Обов`язковість актів і законних вимог органів та посадових осіб місцевого самоврядування передбачена статтею 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», якою передбачено, що акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Як уже неодноразово наголошувалось судом, спірним рішенням Оратівської селищної ради від 17.02.2021, щодо якого ОСОБА_1 ставить питання про спонукання до його виконання, позивача затверджено на посаду заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів селищної ради.

Тобто, дане рішення по своїй суті є розпорядчим актом, яке виконується фактом набрання таким рішенням чинності та не потребує прийняття іншого (додаткового) акту селищної ради чи селищного голови за винятком тієї процедури, що визначена в ч. 4 ст. 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

На момент подання цього позову до суду спірне рішення Оратівської селищної ради від 17.02.2021 вважалось призупиненим, тобто саме по собі не могло виконуватись. Отже, порушеного права в цій частині іще не існувало, а обраний позивачем таким чином спосіб захисту не відповідає вимогам законодавства, позаяк спонукання органу чи посадової особи місцевого самоврядування до виконання в судовому порядку прийнятого ними ж рішення не передбачає прийняття додаткового рішення із цього приводу. Як наслідок, в задоволенні цієї частини позовних вимог також необхідно відмовити.

Відносно строків звернення позивача до суду, на пропуску яких наголошує відповідач у своєму відзиві, то доводи останнього з цього приводу суд відхиляє, позаяк спірні правовідносини в межах цієї справи пов`язані із наслідком прийняття Оратівським селищним головою оскаржуваного розпорядження № 4 від 12.01.2022. Натомість, із цим позовом до суду позивач звернувся 11.02.2022 (позов зданий на пошту), тобто у межах визначеного статтею 122 КАС України строку.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень і дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У свою чергу відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог

Щодо витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Так, при зверненні до суду позивачем згідно банківської квитанції № 44348 від 11.02.2022 сплачено судовий збір за в сумі 1986,00 грн. А оскільки судом задоволено адміністративний позов частково, а саме задоволено лише одну позовну вимогу немайнового характеру, тому розмір судового збору який підлягає відшкодуванню на користь позивача має становити 992,40 грн., що є пропорційним розміру задоволених вимог.

Що стосується відшкодуванню витрат на професійну правничу допомогу в сумі 13800 грн., то суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 КАС України).

Приписами частини 4-6 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас в силу вимог частини 7 статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин 7, 9 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, в тому числі витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

Судом встановлено, що в підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги № 3/021 від 09.02.2022, укладеного між ОСОБА_1 (Клієнт) та адвокатом Олійником Олександром Леонідовичем (Адвокат), ордер на надання правничої допомоги серії АО №1009619 від 10.02.2022, копію акту виконаних робіт № 3/021 від 19.04.2022 на суму 13800 грн., та квитанцію № 3/021 від 19.04.2022 про отримання адвокатом коштів від ОСОБА_1 згідно договору про надання правової допомоги в сумі 13800 грн.

Так, як слідує зі змісту наданого Договору № 3/021 про надання правової допомоги від 09.02.2022 (далі - Договір), його предметом є представництво інтересів Клієнта у судах першої, апеляційної та касаційної інстанції під час здійснення цивільного, адміністративного та кримінального судочинства, а також і інших державних органах або органах місцевого самоврядування.

Права та обов`язки сторін визначені розділом 2 цього Договору, згідно яких Адвокат зобов`язується, зокрема, надавати Клієнту правові послуги з питань, згідно предмета Договору, представляти і захищати права та інтереси Клієнта тощо. В то же час Клієнт зобов`язується з поміж іншого прийняти виконану роботу та своєчасно і в повному обсязі оплачувати вартість отриманих послуг.

Згідно розділу 3 Договору сторони погодили, що винагорода Адвоката (гонорар) складається з суми вартості послуг, розмір яких узгоджений сторонами. Клієнт сплачує гонорар в день підписання акту виконаних робіт. Гонорар сплачується готівкою або здійснюється в безготівковому порядку. Розмір гонорару зазначається в акті виконаних робіт.

Як видно із акту виконаних робіт № 3/021 від 19.04.2022 розмір наданої правової допомоги становить 13800 грн., розрахунок якої включає в себе: консультація клієнта з наданням правової оцінки 600 грн. ( 1 год.); підготовка позовної заяви 5500 грн. (5 год.); підготовка додатків до позовної заяви 3300 грн. ( 3 год.); підготовка відповіді на відзив 4400 грн. (4 год).

Згідно із копією квитанції № 3/021 від 19.04.2022 Адвокат підтвердив здійснення позивачем оплати за надані послуги згідно договору № 3/021 від 09.02.2022 та акту виконаних робіт № 3/021 від 19.04.2022 на суму 13800 грн.

Втім, оцінюючи розмір понесених витрат суд не вважає їх співмірними із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.

Як зазначено у статті 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року № 5076-VI № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Верховний Суд у постанові від 21.01.2021 в справі N 280/2635/20 звернув увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Тобто, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі N 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі N 300/941/19 та від 31.03.2020 у справі N 726/549/19, від 17.12.2020 у справі N 808/1849/18, від 28.12.2020 у справі N 640/18402/19.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з рішенням ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п. 268, 269).

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Як вже зазначалось, у зв`язку з розглядом цієї справи представник позивача та, власне, сам позивач досягнули згоди (погодили) вартість робіт (наданих послуг) в розмірі 13800,00 грн.

Однак, досліджуючи обґрунтованість розрахунку понесених позивачем витрат та їх співмірність із обсягом та характером виконаних робіт згідно актом виконаних робіт № 3/021 від 19.04.2022 суд звертає увагу на те, що такий акт не містить детального розрахунку суми, заявленої до відшкодування, як і розрахунку суми вартості однієї години роботи адвоката, яка щодо різних послуг є різною.

При цьому, надання таких послуг як підготовка додатків до позовної заяви, яка визначена загальною вартістю в 3300 грн. (з розрахунку в 3 години роботи) взагалі є необґрунтованою, оскільки з наданих суду доказів залишається незрозумілим обсяг та характер робіт, що був затрачений адвокатом з цього приводу. Більше того, дана послуга охоплюються в загальному вираженні підготовкою позовної заяви (до якої власне і долучаються додатки), а тому її виокремлення в окрему категорію в цьому випадку здійснено безпідставно, так як такі дії є єдиним процесом.

Також, на думку суду, є завищеною вартість такої послуги як підготовка відповіді на відзив в сумі 4400 грн., виходячи із обсягу даного процесуального документа та його значення для справи.

В цілому суд не оспорює права сторін самостійно визначати вартість послуг правової допомоги, однак у даному випадку не може вважати, що при встановленні такого розміру гонорару в сумі 13800 грн., зазначені в акті виконаних робіт витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим.

За таких обставин суд, керуючись принципом справедливості, виходячи із фактичного обсягу наданих адвокатом послуг правової допомоги, пов`язаних із складанням позовної заяви з додатками, відповіді на відзив, характером та предметом даного спору, приходить до висновку про можливість зменшення розміру витрат в даній справі. А враховуючи, що в кінцевому результаті заявлений адміністративний позов задоволено судом частково, що згідно ч. 3 ст. 139 КАС України має наслідком розподілу судових витрат пропорційно розміру задоволених вимог, тому суд доходить висновку про необхідність відшкодування на користь позивача судових витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 4000 грн., що відповідатиме критеріям співмірності та вимогам розумності.

Таким чином, за результатами розгляду справи на користь позивача належить стягнути понесені ним витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40 грн. грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Оратівської селищної ради.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Оратівського селищного голови Лошак Галини Василівни від 12.01.2022 № 4 "Про зупинення рішення Оратівської селищної ради 8 скликання від 17.02.2021 "Про заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів селищної ради".

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) та витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 4000 грн. (чотири тисячі гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Оратівської селищної ради.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 26.04.22.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

Відповідач 1: Оратівська селищна рада (місцезнаходження: вул. Героїв Майдану, 78, смт. Оратів Вінницького району Вінницької області, );

Відповідач 2: Оратівський селищний голова Лошак Галина Василівна (службова адреса: вул. Героїв Майдану, 78, смт. Оратів Вінницького району Вінницької області).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович