Справа № 300/6697/21
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2022-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" квітня 2022 р. справа № 300/6697/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Микитин Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (далі відповідач, ГУНП в Івано-Франківській області) про визнання протиправними та скасування наказу від 29.09.2021 за № 1559 в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, наказу від 06.10.2021 за № 399 о/с про звільнення зі служби в поліції, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Позивач зазначає, що відповідач безпідставно посилається на можливість порушення розділу IV "Алгоритм дій поліцейських при реагуванні на випадки домашнього насильства" методичного посібника "Протидія домашньому насильству органами Національної поліції" (рекомендованим листом НП України від 04.10.2019 № 112904/20-2019 для вивчення та використання в службовій діяльності органів (підрозділів (поліції), так як такий лист міністерства, чи інших центральних органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами і не може встановлювати нові правові норми, а має лише інформаційний, рекомендаційний, роз`яснювальний характер та є службовою кореспонденцією. Крім цього, для відома та ознайомлення ніхто не надавав копію такого рекомендованого листа НП України від 04.10.2019№112904/20-2019, а в іншому загальному користуванні такого листа не можливо знайти.
Що стосується порушення вимог п. 4, 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, то таких не було порушено, так як портативний відео реєстратор знаходився в момент вчинення кримінального правопорушення в службовому автомобілі, оскільки заряд у нього закінчився, а тому він фізично не міг бути використаний.
Стосовно інших порушень зазначених відповідачем у спірних наказах, то на думку позивача він таких не вчиняв, оскільки в своїй службовій діяльності 30.07.2021 неухильно дотримувався положень Конституції Україні, законів України та інших та інших нормативно правових актів, що регулюють діяльність поліції, та Присяга поліцейського, був вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служив народу України, знав закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки, дотримувався Правил етичної поведінки поліцейських.
Крім того, згідно змісту висновку службового розслідування відповідач обмежився описом обставин події яка мала місце 30.07.2021 та не встановив вчинення конкретних дій чи бездіяльності позивачем, що містять ознаки дисциплінарного проступку чи свідчать про невиконання службових обов`язків.
Відтак, на думку позивача він не вчиняв дисциплінарного проступку, та не порушував пп. 1, 2 п.1 ст.18, п.1 ст.64 ЗУ "Про Національну поліцію", п.1, пп.1, 2 п. 3 ст.1 розділу 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, пп.2 п.1, п.2 розділу І, пп.1, 2 п.1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, розділу IV - "Алгоритм дій поліцейських при реагуванні на випадки домашнього насильства" методичного посібника "Протидія домашньому насильству органами Національної поліції" та вимог п. 4, 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, у зв`язку із чим не було правових підстав у відповідача для притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби.
Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, накази про накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби з поліції та звільнення зі служби в поліції є протиправними, та такими, що ґрунтуються на неповних і невірних висновках службового розслідування, а тому підлягають скасуванню.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.11.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, згідно із правилами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 24.11.2021. Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив, просив суд в задоволенні позову відмовити та зазначив, що згідно матеріалів службового розслідування вбачається, що в ході несення позивачем служби 30.07.2021 було вчинено кримінальне провадження, по якому ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст.116 КК України, а скоєння сержантом поліції ОСОБА_1 дисциплінарного проступку стало можливим внаслідок відвертого ігнорування та недотримання ним основоположних засад діяльності поліції та порушенні вимог пп. 1,2 п. 1 ст. 18, п. 1 ст. 64 Закону України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року № 580-V1II, п. 1, пп. 1, 2 п. З ст. 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, пп. 2 п. 1, п. 2 розділу І, пп. 1,2 п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, розділу IV "Алгоритми дій поліцейських при реагуванні на випадки домашнього насильства" методичного посібника "Протидія домашньому насильству органами Національної поліції" (рекомендований листом НП України від 04.10.2019 № 112904/20-2019 для вивчення та використання в службовій діяльності органів (підрозділів) поліції) та вимог п. 4, 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026.
Так, позивач, виконуючи свої безпосередні обов`язки на місці події, не проявив сумлінності, кваліфікованості та професійності, чим як наслідок, не забезпечив дотримання гарантованого права на життя громадянина ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_1 із своїм напарником, виїхавши на повідомленням про вчинення домашнього насильства, перебуваючи на місці події не забезпечили повного розведення сторін у різні приміщення і відповідного контролю за поведінкою і станом учасників конфлікту, не надали належної уваги їх емоційному стану, не здійснили оцінку ризиків, а саме, оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, не провели візуального огляду місця перебування учасників конфлікту на предмет виявлення предметів побуту, за допомогою яких можливе нанесення тілесних ушкоджень поліцейському або оточуючим, а також при підтвердженому факту домашнього насильства, обоє знаходились з потерпілою, залишивши кривдника одного, що у подальшому призвело до нанесення ОСОБА_2 в стані сильного душевного хвилювання, зумовленого з боку її батька жорстоким поводженням, в присутності працівників поліції, ножових поранень ОСОБА_3 , від яких останній помер на місці події.
Крім того, комісією також взято до уваги, що сержантом поліції ОСОБА_1 вчинено дисциплінарний проступок з обставин, що обтяжують його відповідальність, а саме настання тяжких наслідків, що виразились у смерті учасника конфлікту ( ОСОБА_3 ) під час перебування на місці події працівників поліції, а також поганому прикладі для особового складу ГУНП, особового складу ГРПП, дискредитації та приниженні високого звання поліцейського, через власний не професіоналізм, підриві рівня довіри населення до поліції, а також приниженні діяльності ГРПП ГУНП в Івано-Франківській області.
Також, при обранні виду дисциплінарного стягнення комісією взято до уваги характеристику ОСОБА_1 серед особового складу, рівень його кваліфікації, але проаналізувавши всі матеріали отримані у межах службового розслідування, врахувавши ступінь його вини, встановивши обставини, що обтяжують його відповідальність, при цьому не встановивши жодних обставин, що пом`якшували б його відповідальність дисциплінарна комісія дійшла висновку, що дії, вчинені сержантом ОСОБА_1 є такими, що підривають авторитет Національної поліції та довіру до нього, як носія влади, а також свідчать про низькі морально-ділові та професійні якості, що унеможливлює подальше виконання ним своїх службових обов`язків.
Стосовно твердження позивача, щодо не порушення вимог п. 4, 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, затверджених наказом МВС України від 18.12.2018 №1026, то сержант поліції ОСОБА_1 , отримавши перед заступленням на несення служби портативного відеореєстратора, у порушення вимог п. 4, 5 розділу II Інструкції від 18.12.2018 № 1026, при прибутті на місце події за повідомленням про домашнє насильство, залишили портативний відеореєстратор у салоні службового автомобіля, що у подальшому призвело до відсутності відеофіксації обстановки на місці події та обставин вчиненого ОСОБА_2 правопорушення.
Підсумовуючи, представник відповідача зазначив, що доводи позивача про незаконне застосування дисциплінарного стягнення у зв`язку із недоведеністю його вини у скоєнні дисциплінарного проступку є безпідставними та необргунтованими. Таким чином, оскаржувані накази є правомірними та законними.
06.12.2021 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що згідно змісту відзиву, ГУ НП в Івано-Франківській області, в основному, виклало хронологію подій за 30.07.2021, де закцентувало увагу саме на діях ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а не здійснило заперечення наведених правових підстав та обґрунтувань адміністративного позову і не вказав, які конкретно дії позивач мав вчинити, проте не вчинив у описаній ситуації, в чому полягає протиправність дій чи бездіяльності, тобто яким чином та якими саме діями порушено службову дисципліну і які обов`язки у певній ситуації не виконав позивач, проте мав виконати згідно Закону. Крім того, наявність відеореєстратора в жодному випадку не може бути в причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_3 . Відтак, на думку позивача, відповідач притягнув його до дисциплінарної відповідальності, та в подальшому звільнив з підстав, не передбачених Законом, а тому таке звільнення є незаконним.
Представником відповідача подано 10.12.2021 на адресу суду заперечення на відповідь на відзив, згідно якого зазначено, що при накладені дисциплінарного стягнення, ГУ НП в області в порядку статті 22 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», враховано тяжкість проступку, обставини за яких його скоєно, а особливо наслідки, які наступили в результаті його вчинення (смерть ОСОБА_3 ), а також попередня поведінка позивача. Крім того, Дисциплінарний статут не визначає чіткої послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості. Це в свою чергу, наділяє уповноважену особу право самостійно визначити вид стягнення в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку. Відтак, будь-яких порушень відповідачем при звільненні позивача за порушення службової дисципліни не допущено, а тому оскаржувані накази є правомірним та законними, а тому твердження позивача у відповіді на відзив є хибними і такими що не відповідають дійсності.
Суд, розглянувши за правилами, встановленими статтею 262 КАС України дану адміністративну справу, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, аргументи відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 у період з 30.01.2019 по 07.10.2021 перебував на службі в органах Національної поліції України, відповідно до записів № 1-2 трудової книжки серії НОМЕР_1 , проходив службу в Національній поліції України (а.с.11).
Згідно наказу №1224 від 05.07.2021 "Про призначення службового розслідування", за фактом порушення 30.07.2021 службової дисципліни старшим інспектором СРПП відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РВП ГУНП капітаном поліції ОСОБА_6 та поліцейським СРПП відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РВП ГУНП в Івано-Франківській області сержант поліції ОСОБА_1 призначено службове розслідування (а.с.87).
На підставі наказу №1224 від 05.07.2021 "Про призначення службового розслідування", вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України та Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України №893 від 07.11.2018 р. (далі Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України), дисциплінарною комісією проведено службове розслідування, результати якого відображені у Висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни працівниками відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП від 30.08.2021 (надалі Висновок) (а.с.61-86).
В ході службового розслідування встановлено наступні обставини:
На несення служби сержант поліції ОСОБА_1 та капітан поліції ОСОБА_6 заступили у однострої, з вогнепальною зброєю та зі спецзасобами: бронежилет, каска, гумовий кийок, кайданки та газовий балончик «Кобра- 1» (відповідно до книги видачі і отримання озброєння - Інв. № 586 від 01.01.2021). Окрім того сержант поліції ОСОБА_1 перед заступленням на службу ще й отримав АКс-74У та відповідно до журналу обліку, видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП (Інв. № 448) отримав портативний відеореєстратор.
Перед заступленням на службу пройшли інструктаж, який проводив начальник відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП підполковник поліції ОСОБА_7 .
Службу несли на службовому автомобілі марки «Renault Daster», н.з НОМЕР_2 , за кермом якого перебував капітан поліції ОСОБА_6 (транспортний засіб закріплений наказом відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП від 28.05.2021 № 60).
30.07.202 о 17:22 до чергової частини відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області зі спецлінії 102 поступило повідомлення від громадянки ОСОБА_5 , 1975 р.н., мешканки АДРЕСА_1 , Тлумацької територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про те, що по місцю проживання колишній чоловік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким вони проживають на одному подвір`ї, стукає в двері та погрожує розправою (ЄО № 1783 від 30.07.2021).
О 17:23 наряд ГРПП у складі капітана поліції Коржика Д.В. та сержанта поліції ОСОБА_1 , на службовий планшет якого надійшло вищевказане повідомлення про домашнє насильство, поставив відмітку про прийняття повідомлення для виконання.
30.07.2021 о 17:33 вищевказаний наряд ГРПП поставив відмітку про прибуття на місце події, де встановив, що 30.07.2021 біля 17.20 громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив сімейний конфлікт, який носив систематичний характер, в ході якого лаявся в сторону дружини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , нецензурною лайкою, висловлював погрози щодо спричинення їм тілесних ушкоджень та побив вікна. Конфлікт виник у наслідок того, що ОСОБА_3 , повернувшись додому у стані алкогольного сп`яніння, мав намір взяти свою банківську карточку та зняти з неї грошові кошти для продовження святкування, а жінки, забравши у нього банківську карточку, не віддавали її, закрившись у будинку.
На пропозицію ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , працівники поліції разом з ними зайшли до приміщення будинку, де відбирали у жінок протокол-заяву та пояснення. Через декілька хвилин ОСОБА_4 раптово, без попередження, вийшла з приміщення будинку, направилась в сторону літньої кухні, на сходах якої сидів ОСОБА_3 , та пройшовши попри мужчину, зайшла в приміщення літньої кухні. В подальшому, капітан поліції ОСОБА_6 , почув крик мужчини та вибігши на вулицю, побачив, як ОСОБА_4 , тримаючи у руках ножа, нанесла ним ОСОБА_3 один удар в живіт, а потім, коли мужчина зігнувся, нанесла ще один удар зверху по виставленій правій руці. Підбігши до ОСОБА_4 , капітан поліції ОСОБА_6 , схопивши жінку руками за тулуб, відкинув її у сторону, після чого вона побігла до літньої кухні.
Відразу ж (о 17.56 год.) сержант поліції ОСОБА_1 телефонував на «103» та викликав на місце події швидку медичну допомогу, а капітан поліції ОСОБА_6 зателефонував до чергового відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РВП ГУНП та доповів про подію.
Через деякий час громадянин ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, мешканець АДРЕСА_1 , Тлумацької територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області, не працює, раніше неодноразово судимий за ст. 125, 126, 296 КК України, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності заст. 173, 173-2, 178, 175, 185 КУпАП) від отриманих ушкоджень помер на місці події в салоні автомобіля швидкої медичної допомоги.
30.07.2021 18:35 наряд ГРПП у складі капітана поліції ОСОБА_6 та сержанта поліції ОСОБА_1 ставить відмітку на планшеті про виконання даного завдання та передачу СОГ.
Також під час огляду житлового будинку виявлено, що ручка відкривання дверей із зовнішньої сторони відламана, у вікнах відсутнє скло, уламки якого знаходяться на підвіконнику та землі. При вході в приміщення у коридорі зліва розташовані металеві вила у кількості 3 шт. із дерев`яними ручками.
31.07.2021 ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 116 КК України, оскільки у межах кримінального провадження встановлено достатність доказів для підозри ОСОБА_4 у вчиненні умисних дій, що виразились в умисному вбивстві, вчиненому в стані сильного душевного хвилювання, зумовлене жорстоким поводженням, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого.
Відповідно до тексту, викладеного у повідомленні про підозру, 30.07.2021 біля 17.20 у АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння вчинив черговий сімейний конфлікт, який носив систематичний характер, в ході якого погрожував убивством дружині ОСОБА_5 та дочці ОСОБА_4 .
В ході вказаного конфлікту, приблизно о 18.00 ОСОБА_3 схопив ніж та з погрозами вбивством кинувся з ним на дочку ОСОБА_4 . Такі дії потерпілого призвели до виникнення у свідомості ОСОБА_4 короткочасних інтенсивних емоцій, які стали домінуючими та значною мірою знизили її здатність контролювати свої дії, тобто до стану вираженого емоційного збудження, що досягло ступеня афекту, тобто до стану сильного душевного хвилювання.
Далі, перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання, у ОСОБА_4 виник намір на вчинення умисного вбивства батька ОСОБА_3 , який вона негайно реалізувала, а саме в ході боротьби з батьком, ОСОБА_4 відібрала у нього ніж та діючи умисно, з метою протиправного позбавлення життя, перебуваючи у стані сильного душевного хвилювання, через неправомірні дії батька ОСОБА_3 , нанесла ним три удари по тілу, спричинивши ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді колото- різаних ран грудної клітки, живота з ушкодженням внутрішніх органів, різаної рани правого передпліччя, зовнішньої та внутрішньої кровотечі, геморагічний шок, від яких останній впав на землю та помер під час надання допомоги медичними працівниками, які були викликані на місце події.
Відтак, на підставі висновку службового розслідування, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вимог пп. 1, 2 п. 1 ст. 18, п. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII, п, 1, пп. 1, 2 п. З ст. 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, пп. 2 п. І, п. 2 розділу І, пп. 1, 2 п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, розділу IV - «Алгоритми дій поліцейських при реагуванні на випадки домашнього насильства» методичного посібника «Протидія домашньому насильству органами Національної поліції» (рекомендований листом НП України від 04.10.2019 № 112904/20-2019 для вивчення та використання в службовій діяльності органів (підрозділів) поліції) та вимог п. 4, 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, комісія вважали би до поліцейського СРПП відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області сержанта поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Відповідно до наказу начальника ГУНП в Івано-Франківській області "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області" за №1559 від 29.09.2021 (пункт 2) за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вимог пп. 1, 2 п. 1 ст. 18, п. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII, п, 1, пп. 1, 2 п. 3 ст. 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, пп. 2 п. І, п. 2 розділу І, пп. 1, 2 п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, розділу IV - «Алгоритми дій поліцейських при реагуванні на випадки домашнього насильства» методичного посібника «Протидія домашньому насильству органами Національної поліції» (рекомендований листом НП України від 04.10.2019 № 112904/20-2019 для вивчення та використання в службовій діяльності органів (підрозділів) поліції) та вимог п. 4, 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, до поліцейського СРПП відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області сержанта поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с.29-32).
На підставі вищезазначеного наказу відповідачем винесено наказ від 06.10.2021 за № 399 о/с "По особовому складу" згідно з частиною 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" звільнити із служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) сержанта поліції ОСОБА_1 (0163788), поліцейського СРПП відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, з 07.10.2021 року, з виплатою компенсації за 22 доби невикористаної чергової відпустки за фактично відпрацьований час у календарному році (а.с.33).
Вважаючи звільнення незаконним, позивач, оспорюючи факт вчинення ним дисциплінарного проступку, об`єктивність службового розслідування та сувору міру покарання, призначеного за висновками цього розслідування, через свого представника звернувся до суду із даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України Про Національну поліцію №580-VIII від 02.07.2015 (далі Закон №580-VIII).
Згідно статті 2 Закону №580-VIII, завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Статтею 3 Закону №580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Згідно статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №580-VІІІ поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Статтею 19 Закону №580-VIII визначено види відповідальності поліцейських. У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону (частина перша).
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина друга).
Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина 1 статті 59 Закону №580-VIII).
Відповідно до частини 1 статті 64 Закону №580-VIII, особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.
Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі Дисциплінарний статут).
У преамбулі Закону України №2337-VІІІ від 15.03.2018 вказано, що цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Згідно статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників (частина перша).
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу (частина друга).
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.
У відповідності до положень частин 1, 2 статті 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Згідно статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків (частина перша).
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Не дотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.
Частиною 3 статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3)сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Згідно із частинами 1-4 статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Частиною 10 статті 14 Дисциплінарного статуту врегульовано, що Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Відповідно до частини 1 розділу 2 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС №893 від 07.11.2018, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Частинами 1-3 статті 18 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України Про захист персональних даних, Про державну таємницю та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; користуватися правничою допомогою.
Частинами 7, 8 статті 19 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
За припасами статті 21 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу. У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування. Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.
Дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується (стаття 22 Дисциплінарного статуту).
Суд звертає увагу, що законодавець чітко визначив, що підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень, перелік яких визначено у статті 13 Дисциплінарного статуту, є вчинення таким поліцейським дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії чи бездіяльності поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Службова дисципліна в органах поліції досягається дотриманням поліцейськими Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників, а також неупередженим, гідним та сумлінним виконанням поліцейськими своїх обов`язків та утриманням від вчинення дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до статті 37 Закону України Про запобігання корупції, Закону України Про Національну поліцію, з метою формування в поліцейських почуття відповідальності стосовно дотримання професійно-етичних норм поведінки під час виконання службових обов`язків, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України затверджено Правила етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 № 1179 (далі Правила №1179).
Ці правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Метою вказаних правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.
Згідно пункту 1 розділу І Правил №1179, ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки й порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Відповідно до п.1 Розділу ІІ Правил №1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.
В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
При цьому, суд звертає увагу на той факт, що працівник поліції, керуючись Присягою, відповідно до службового обов`язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе моральне зобов`язання бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин відданим інтересам служби.
Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції, їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби, при зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що дотримання вище зазначених вимог Закону України Про Національну поліцію, Дисциплінарного статуту, Правил №1179 та присяги є обов`язком кожного поліцейського під час виконання службових обов`язків, що пов`язане з особливостями проходження служби в Національній поліції.
Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
Надаючи оцінку аргументам позивача, покладеним в основу адміністративного позову, про необґрунтованість оскаржуваних наказів відповідача, з огляду на відсутність вини ОСОБА_1 , в тому, що 30.07.2021 ОСОБА_2 вчинила кримінальне правопорушення та доказів якими б підтверджувались обставини, що ставляться йому в провину, суд звертає увагу, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Професійний обов`язок поліцейського полягає в безумовному виконанні закріплених законами та іншими нормативно - правовими нормами та присягою поліцейського завдань щодо захисту особистої безпеки громадян. Поліцейський як представник держави зобов`язаний постійно на належному рівні виконувати покладені на поліцію повноваження, сприяти припиненню вчинення правопорушень, з честю та гідністю поводити себе як у службовий час, з метою недопущення зниження рівня авторитету та довіри громадян до Національної поліції України. В даному випадку позивач, як поліцейський, не забезпечив безпеку громадян під час сімейного конфлікту, відповідно до покладених на нього завдань визначених статтею 2 Закону України «Про Національну поліцію», а саме, забезпечення публічного порядку та безпеки, охорони прав і свобод людини, зокрема, права на життя ОСОБА_3 . Ключовим у визнанні права людини на життя за Конституцією України є положення, згідно з яким це право є невід`ємним (частина перша статті 27), невідчужуваним та непорушним (стаття 21). Право на життя належить людині від народження і захищається державою.
Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.
Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.
Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.03.2020 року у справі №815/4478/16.
Поведінка працівника органів внутрішніх справ завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку.
Суд зазначає, що зміст аналізу подій під час несення позивачем служби 30.07.2021 та висновку службового розслідування, які стали підставою для винесення оспорюваних у цій справі наказів ГУ НП в Івано-Франківській області, дозволяє дійти висновку, що результати службового розслідування ґрунтуються на самостійних правових підставах, заснованих на дослідженні службової документації та відібраних поясненнях працівників поліції та інших осіб, причетних до досліджуваних подій, які стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.
Відтак, в даному випадку вина поліцейського СРПП відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області сержанта поліції ОСОБА_1 у вчиненні дисциплінарного проступку проявляється у невиконанні чи неналежному виконанні поліцейським покладених на нього обов`язків, а саме відверте ігнорування та недотримання основоположних засад діяльності поліції та порушенні вимог пп. 1,2 п. 1 ст. 18, п. 1 ст. 64 Закону України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року № 580-V1II, п. 1,пп. 1 ,2 п. 3 ст. 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, пп. 2 п. 1, п. 2 розділу І, пп. 1,2 п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, розділу IV - "Алгоритм дій поліцейських при реагуванні на випадки домашнього насильства" методичного посібника "Протидія домашньому насильству органами Національної поліції", оскільки виїхавши за повідомленням про вчинення домашнього насильства, перебуваючи на місці події не забезпечено повного розведення сторін у різні приміщення і відповідного контролю за поведінкою і станом учасників конфлікту; не надано належної уваги їх емоційному стану; не здійснено оцінку ризиків, а саме, оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення; не проведено візуального огляду місця перебування учасників конфлікту на предмет виявлення предметів побуту, за допомогою яких можливе нанесення тілесних ушкоджень поліцейському або оточуючим; а також при підтвердженому факту домашнього насильства, обоє знаходились з потерпілою, залишивши іншу сторону конфлікту, що у подальшому призвело до нанесення ОСОБА_2 в стані сильного душевного хвилювання, зумовленого з боку її батька жорстоким поводженням, в присутності працівників поліції, ножових поранень ОСОБА_3 , від яких останній помер на місці події.
Тобто, позивачем, скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Стосовно, тверджень позивача, що йому для відома та ознайомлення ніхто не надавав копію такого рекомендованого листа НП України від 04 жовтня 2019 року № 112904/20-2019, а в іншому загальному користуванні такого листа не можливо знайти суд зазначає наступне.
Наказом Тлумацького відділення поліції ГУНП в Івано-Франківській області від 14.01.2021 «Про організацію службової підготовки у Тлумацькому ВП Коломийського ВП ГУНП В Івано-Франківській області у 2021 навчальному році» затверджено постійне проведення службової підготовки з метою професійного виконання службових обов`язків та підтримання належного рівня знань, в тому числі і ознайомлення із законодавством, а також методичними рекомендаціями у сфері запобігання домашньому насильству (а.с.96-100).
У відповідності до тематичного плану зі службової підготовки о/с Тлумацького ВП ГУНП в області на 2021 навчальний рік, для працівників СРПП передбачено вивчення:
- наказ МВС України від 16.02.2018 № 111 "Про затвердження Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах, підрозділах Національної поліції України".
- наказ МВС України від 18.12.2018 № 1026 "Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів технічних засобів що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису".
- методичні рекомендації для працівників груп реагування (в т.ч. Алгоритми дій поліцейських при реагуванні на випадки домашнього насильства) (а.с.103-104).
Враховуючи вищевикладене, твердження позивача щодо неповідомлення чи не ознайомлення його з алгоритмом дій поліцейських при реагуванні на випадки домашнього насильства є безпідставним, а його недотримання є невиконанням та неналежним виконанням обов`язків поліцейського, що призвело до порушення присяги, підриву авторитету поліції та довіри населення до поліції загалом.
Відтак, доводи позивача щодо не порушення ним вимог пп. 1,2 п. 1 ст. 18, п. 1 ст. 64 Закону України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року № 580-V1II, п. 1,пп. 1,2п. Зет. 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, пп. 2 п. 1, п. 2 розділу І, пп. 1,2 п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, розділу IV - "Алгоритм дій поліцейських при реагуванні на випадки домашнього насильства" методичного посібника "Протидія домашньому насильству органами Національної поліції" є необґрунтованими та безпідставними.
Щодо нездійснення сержантом поліції ОСОБА_1 30.07.2021 відеофіксації вчинення кримінального правопорушення, на портативний відеореєстратор так як той знаходився в момент вчинення кримінального правопорушення в службовому автомобілі, оскільки заряд у нього закінчився, а тому він фізично не міг бути використаний, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 2 Розділу I Інструкції №1026, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення; охорони громадської безпеки та власності; забезпечення безпеки осіб; забезпечення публічної безпеки і порядку.
За визначенням, наведеним у пункті 3 розділу І Інструкція №1026, портативний відеореєстратор - це пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.
Пунктом 4 розділу ІІ Інструкція №1026 передбачено, що під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.
Згідно з пунктом 5 розділу ІІ Інструкція №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Таким чином, вищезазначені норми Інструкції №1026 встановлюють імперативний обов`язок поліцейського під час здійснення ним своїх службових обов`язків здійснювати безперервну відеозйомку на портативний відео реєстратор, який закріплений на його форменний одяг на грудях.
Відповідно до пункту 6 розділу II Інструкції №1026,під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання.
Крім того, згідно з п. 2 Розділу 3 Інструкції №1026 включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.
Пунктом 2 Розділу 7 вказаної Інструкції передбачено, що поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.
Відтак, перед заступанням на службу поліцейські зобов`язані отримувати портативні відеореєстратори та з моменту початку виконання службових обоє`язків й до їх закінчення вести безперервну відео зйомку, а також забезпечувати збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання.
Згідно наявного у матеріалах справи журналу обліку, видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП (Інв. № 448) 30.07.2021 сержант поліції ОСОБА_1 перед заступленням на службу отримав портативний відеореєстратор (а.с.142).
Таким чином, з моменту коли позивач заступив 30.07.2021 на добове чергування, у нього як у поліцейського, виник обов`язок вести безперервну відеозйомку виконання ним службових обов`язків на свій портативний відеореєстратор, в тому числі при здійсненні 30.07.2021 о 17:33 виїзду на місце події, де громадянин ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив сімейний конфлікт, який носив систематичний характер, в ході якого лаявся в сторону дружини ОСОБА_5 , та дочки ОСОБА_2 .
Водночас, вказаного вище обов`язку ОСОБА_1 не виконав так як, при прибутті на місце події за повідомленням про домашнє насильство, залишили портативний відеореєстратор у салоні службового автомобіля, що у подальшому призвело до відсутності відеофіксації обстановки на місці події та обставин вчиненого ОСОБА_2 правопорушення. Вказане підтверджується особистими поясненнями ОСОБА_1 відібраними в ході проведення службового розслідування.
Поряд з цим, виявлене дисциплінарною комісією порушення позивачем пунктів 4, 5 розділу II Інструкції № 1026 полягало саме у не здійсненні ним відеофіксації на наявний у нього портативний відеореєстратор при виїзді 30.07.2021 о 17:33 на місце події, а не в причинному наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 .
З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушення пунктів 4, 5 розділу II Інструкції №1026, та як наслідок про обґрунтованість висновків дисциплінарної комісії в цій частині.
Натомість, будь-яких доказів, які б спростовували висновки службового розслідування, та підтверджували слова позивача про відсутність заряду відеореєстратора останнім суду не надано.
Відтак, враховуючи встановлені обставини та оцінюючи дії, що ставляться в провину позивачеві, суд погоджується із висновком службового розслідування, яким встановлені достатні підстави для застосування до позивача такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення з поліції.
За приписами ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що дії позивача, які виразилися в допущенні поведінки, яка не сумісна із званням поліцейського, невиконанні вимог Закону України "Про Національну поліцію" в частині неухильного дотримання Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, Правил етичної поведінки поліцейських, що підтверджується матеріалами справи, є проступком несумісним з перебуванням на службі в поліції.
Отже, саме за скоєння дисциплінарного проступку до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Одночасно, суд зазначає, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Професійний обов`язок поліцейського полягає в безумовному виконанні закріплених законами та іншими нормативно-правовими нормами та Присягою поліцейського завдань щодо захисту особистої безпеки громадян. Поліцейський як представник держави зобов`язаний постійно на належному рівні виконувати покладені на поліцію повноваження, сприяти припиненню вчинення правопорушень, з честю та гідністю поводити себе як в службовий та позаслужбовий час, з метою недопущення зниження рівня авторитету та довіри громадян до Національної поліції України.
Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Зазначені вище обставини дають підстави вважати, що позивачем вчинено проступок, який із врахуванням тяжких наслідків у вигляді смерті ОСОБА_3 , який є несумісним з подальшим проходженням служби, що виразилося у недотриманні принципів діяльності поліції та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійних якостей поліцейського.
При цьому, звільнення зі служби, як вид стягнення, може провадитися як за систематичне порушення дисципліни, так і за вчинення проступку, несумісного з перебуванням на службі в Національній поліції України.
Суд звертає увагу, що згідно приписів статті 14 Дисциплінарного статуту, обставини дисциплінарного проступку підлягають з`ясуванню під час проведення службового розслідування і в разі підтвердження факту його вчинення на поліцейського повинно бути накладене дисциплінарне стягнення, у тому числі, шляхом його звільнення зі служби, що є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.04.2019 по справі №804/1831/16.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем вчинено дисциплінарний проступок, що виразився у порушенні службової дисципліни - недотриманні принципів діяльності поліції та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що при винесенні оскаржуваних наказів, відповідач діяв в межах та у спосіб, що передбачені діючим законодавством, у зв`язку із чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.
При цьому, зважаючи на те, що позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення позивача зі служби, то підстави для їх задоволення також відсутні.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відтак, на думку суду, позивачем не підтверджено достатніми та належними доказами факту порушення його прав в межах спірних правовідносин, в той час як відповідачем доведено правомірність своїх дій під час прийняття оскаржуваного наказу, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, у суду відсутні правові підстави для задоволення адміністративного позову.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено, згідно приписів статті 139 КАСУ підстави для стягнення судових витрат з відповідача у суду відсутні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 );

відповідач: Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області (, вул. Сахарова, 15, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя /підпис/ Микитин Н.М.