Справа № 160/24033/21
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2022-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2022 року м. Дніпросправа № 160/24033/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Волкової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року (головуючий суддя Луніна О.С.)

у справі № 160/24033/21

за позовом Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА»

до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «СУХА БАЛКА» звернулось до суду з позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просило визнати протиправним та скасувати наказ № 391 від 16.11.2021 Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПрАТ «СУХА БАЛКА».

03.12.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позивачем подана заява про забезпечення позову, в якій заявник просив заборонити відповідачу вчиняти дії щодо прийняття рішення про адміністративний арешт майна ПрАТ «СУХА БАЛКА» повний та/або умовний до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі № 160/24033/21 про визнання протиправним та скасування наказу № 391 від 16.11.2021 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПрАТ «СУХА БАЛКА».

Заява мотивована тим, що вважаючи оскаржуваний наказ протиправним, позивач 30.11.2021 вручив посадовим особам повідомлення № 61.6/2398 від 30.11.2021 про відмову в допуску до проведення документальної планової виїзної перевірки ПрАТ «СУХА БАЛКА». В цей же час посадовими особами відповідача складено та надано позивачу акт № 131/32-00-07-01-01-28 від 30.11.2021 про відмову в допуску/відмову від проведення документальної планової виїзної перевірки, в якому попереджено про відповідальність за перешкоджання посадовим особам контролюючого органу під час документальної виїзної перевірки, яка передбачена згідно зі ст. 94 Податкового кодексу України. Зважаючи на те, що позивач не погоджується з призначенням проведення документальної планової виїзної перевірки наказом № 391 від 16.11.2021, а також попередження його про відповідальність, яка передбачена ст. 94 ПК України, позивач зазначає, що на даний час існує реальна можливість накладення адміністративного арешту майна ПрАТ «СУХА БАЛКА», що призведе до повної зупинки одного з великих в країні гірничо-добувних підприємств та великого платника податків, що в свою чергу свідчить про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, його працівникам до ухвалення рішення в цій адміністративній справі та набрання рішенням законної сили.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 заяву задоволено.

Заборонено Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків вчиняти дії щодо прийняття рішення про адміністративний арешт майна ПрАТ «СУХА БАЛКА» повний та/або умовний до набрання законної сили судовим рішенням по адміністративній справі № 160/24033/21.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити в задоволенні заяви, посилаючись на неспівмірність вжитих заходів з позовними вимогами, а також відсутність зв`язку заходів забезпечення позову з предметом спору.

Позивач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін як законну та обґрунтовану. Позивач зазначає, що в апеляційній скарзі не наведено, які норми матеріального та процесуального права порушені судом першої інстанції. Твердження відповідача про відсутність доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити та зробити неможливим виконання рішення суду спростовується фактичними обставинами, встановленими судом.

Представники сторін у судовому засіданні підтримали доводи, викладені ними в поданих суду заявах по суті справи.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 1 - 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду у разі задоволення позову; для задоволення судом поданої позивачем заяви про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такого клопотання та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України.

За приписами п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 № 2, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

У випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із таким клопотанням.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Тому у вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Предметом спору у цій справі є законність прийняття відповідачем наказу № 391 від 16.11.2021 про проведення документальної планової виїзної перевірки ПрАТ «СУХА БАЛКА».

Суд першої інстанції встановив і сторонами це не спростовано, що під час реалізації означеного наказу посадовими особами відповідача складено та надано позивачу акт № 131/32-00-07-01-01-28 від 30.11.2021 про відмову в допуску/відмову від проведення документальної планової виїзної перевірки, в якому відповідачем попереджено позивача про відповідальність за перешкоджання посадовим особам контролюючого органу під час документальної виїзної перевірки, яка передбачена ст. 94 Податкового кодексу України, а саме: застосування арешту майна платника податків.

Також суд встановив, що контролюючим органом вчиняються фактичні дії щодо накладення арешту на майно ПрАТ «СУХА БАЛКА», у зв`язку з чим дійшов висновку, що такі обставини в їх сукупності належним чином обґрунтовують існування небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зазначає таке.

Відповідно до пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Одночасно положеннями статей 78, 79 Податкового кодексу України передбачено, що суб`єкт господарювання має право не погодитися з рішенням контролюючого органу про призначення перевірки та оскаржити його в суді.

В даному випадку застосування контролюючим органом у період оскарження у судовому порядку наказу № 391 від 16.11.2021 заходів забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом, є нівелюванням зазначеного вище права платника податку і може призвести до порушення майнових прав та інтересів позивача.

З огляду на наведене, приймаючи до уваги, що застосовані судом першої інстанції заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії в повній мірі відповідають положенням ч.1 ст.1512 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що забезпечення позову у цій справі у визначений судом спосіб спрямоване на збереження існуючого становища заявника до набрання законної сили рішенням у даній справі і збереження збалансованості інтересів сторін, є співмірним з позовними вимогами.

Суд першої інстанції , задовольняючи заяву позивача, навів мотиви, з яких дійшов висновку про існування обставин, що можуть істотно вплинути на можливість ефективного захисту прав та інтересів позивача та правильно оцінив співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Стосовно посилання відповідача на те, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 у справі № 160/24139/21 відмовлено у відкритті провадження за заявою Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту платника податків, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч.5 ст.283 КАС України відмова у відкритті провадження за заявою унеможливлює повторне звернення заявника з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному порядку.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність доводів, якими мотивована ухвала суду першої інстанції, не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції діяв в межах наданих йому повноважень, обґрунтовано вжив заходи забезпечення позову у цій справі, передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у справі № 160/24033/21 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко