Справа № 607/883/22
Суддя: Кунець Н. Р.
Дата ухвалення: 2022-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2022 Справа №607/883/22

Провадження №2-а/607/161/2022

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.,

з участю секретаря судового засідання Крупи О.А.,

представника позивача Заплітної І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, в якій просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №128641 від 04.01.2022 та закрити провадження у справі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 04.01.2022 інспектором УПП в Тернопільській області складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БЕБ №128641, у якій встановлено, що він 04 січня 2022 року о 01 год. керував автомобілем Ford focus, р.н. НОМЕР_1 , в якого в темну пору доби не освітлювався державний номерний знак, що не дозволяло визначити символи з відстані 20м, а також при перевірці документів було встановлено, що позивач позбавлений права керування транспортним засобом Тернопільським міськрайонним судом від 11.10.2021, чим порушив п.2.9. в, п.2.1.а ПДР України, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.4 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. На переконання позивача вказана постанова прийнята з порушенням норм закону, а викладені у ній факти суперечать фактичним обставинам справи, так як притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, котрі повинна здобути особа, уповноважена на складення протоколу про адміністративне правопорушення. Разом з тим, у постанові безпідставно вказано, що позивач керував транспортним засобом, в якого в темну пору доби не освітлювався державний номерний знак, однак це не відповідає дійсності, оскільки будь-яких доказів, які доводили б ці обставини, а отже і обґрунтованість обвинувачень, висунутих йому у матеріалах справи про адміністративне правопорушення немає.

Окрім цього позивач вказує, що додані до постанови відео 00122, 00124 не можуть вважатися належними доказами, оскільки у матеріалах справи не міститься посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, що є порушенням ч.3 ст.283 КУпАП, відповідно до якого постанова повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався). Також, з даних відео неможливо встановити те, що державний номерний знак не освітлювався. Відтак вважає, що працівниками поліції було здійснено зупинку його транспортного засобу без наявної на те причини, що є порушенням норм законодавства України, оскільки ним не вчинялося жодного адміністративного правопорушення до моменту спілкування з працівниками поліції.

З приводу порушення ним ч. 4 ст. 126 КУпАП позивач зазначає, що на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.10.2021, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності ним було подано апеляційну скаргу, про результати розгляду якої йому невідомо, оскільки він не був присутнім в судовому засіданні, а поштою з Тернопільського апеляційного суду йому жодне рішення не надходило, а посвідчення водія у нього не вилучалось. Таким чином, на переконання позивача керуючи транспортним засобом 04.01.2022 він не був особою, що позбавлена права керування транспортними засобами.

Посилаючись на наведене, позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.02.2022 відкрито провадження у справі.

17.02.2022 канцелярією Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області зареєстровано доповнення до позовної заяви подане представником позивача адвокатом Заплітною І.А., із змісту доповнень вбачається, що в оскаржуваній постанові у вину ОСОБА_1 ставиться зокрема і те, що він керував транспортним засобом, в якого в темну пору доби не освітлювався державний номерний знак, що не дозволяло визначити символи з відстані 20м, чим порушив п.2.9 в ПДР України. Разом з тим адвокат звертає увагу на те, що вказане в постанові є двома різними видами правопорушень, передбаченими різними пунктами п. 2.9. в ПДР України. Окрім цього, після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 поліцейський повідомив, що причиною зупинки є те, що не працює одна лампочка підсвітки номерного знаку, вказане не може свідчити про неосвітленість номерного знаку взагалі, оскільки він освітлювався другим ліхтарем, що на думку адвоката повністю узгоджується з Національними стандартами України «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролю» ДСТУ 3649:2010. Окрім цього, поліцейськими ніяким чином не здійснювалось перевірки видимості символів державного номерного знаку з відстані 20 м, що підтверджується відсутністю будь-яких доказів такої перевірки. Отже, адвокат вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом. Також адвокат зазначила, що станом на 04.01.2022 ОСОБА_1 не був повідомлений про позбавлення його водійських прав. Так, в матеріалах справи №607/16561/21, в якій судом першої інстанції було прийнято постанову від 11.10.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, яка в подальшому оскаржувалася до апеляційного суду відсутнє підтвердження отримання ОСОБА_1 копії рішення апеляційного суду, яким було залишено без змін постанову від 11.10.2021. оскільки таке було повернуто суду за закінченням терміну зберігання, що свідчить про його необізнаність з результатом розгляду справи апеляційним судом, оскільки під час розгляду справи апеляційним судом присутнім не був. Окрім того, посвідчення водія у ОСОБА_1 після набрання законної сили рішенням апеляційного суду не вилучалося.

17.02.2022 у судовому засіданні представник відповідача Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Кондрат Л.Р. подала відзив на позов, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає, заперечує проти нього та просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Так, порядок дорожнього руху на території України визначається Правилами дорожнього руху. Водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України. Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зафіксований матеріалами відеофіксації, зокрема на 34 секунді відеозапису з автореєстратора службового авто. Оскаржувана постанова містить відомості про технічний пристрій, яким велась відеофіксація, відтак за змістом відповідає вимогам ст.. 283 КУпАП. Окрім цього, позивачу була роз`яснена причина зупинки, клопотань про ознайомлення з доказами від останнього не надходило, що підтверджується матеріалами відеофіксації з нагрудних відеореєстраторів поліцейських. Окрім цього, в ході перевірки документів водія було встановлено, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.10.2021 у справі № 607/16561/21 ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами строком на один рік. Вказана постанова набрала законної сили ще 01.11.2021. Так, як вбачається з копії рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.10.2021, ОСОБА_1 був присутній у судовому засіданні, а відтак йому достеменно було відомо про те, що він позбавлений права керування строком на один рік. На підставі наведеного просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

21.02.2022 представник позивача адвокат Заплітна І.А. подала відповідь на відзив, згідно з яким, позивач не погоджується з викладеним у відзиві з огляду на наступне. Так, відповідач у відзиві зазначає про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого п.2.9в ПДР України, цитує вказаний пункт та виділяє з нього те, що водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий. Разом з тим, у спірній постанові позивачу ставиться те, що він керував транспортним засобом, в якого в темну пору доби не освітлювався державний номерний знак, що не дозволяло визначити символи з відстані 20 м, чим порушив п.2.9в ПДР України. Відтак представник звертає увагу, що вказане у постанові є двома різними видами правопорушень. Окрім цього, як повідомив позивач, після його зупинки поліцейським, останній вказав, що причиною зупинки є те, що не працює одна лампочка підсвітки номерного знаку. Однак вказане не може свідчити про неосвітленість номерного знаку взагалі, оскільки він освітлювався другим ліхтарем, що узгоджується Національними стандартами України «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролю» ДСТУ 3649:2010. Крім того, поліцейськими ніяким чином не здійснювалось перевірка видимості символів державного номерного знаку з відстані 20 м, що підтверджується відсутністю будь-яких доказів такої перевірки. Щодо посилань відповідача на те, що оскаржувана постанова містить відомості про технічний пристрій, яким велася відеофіксація, то представник зауважує, що в графі «До постанови додаються» відповідачем зазначено «відео 00122, відео 00124» без вказівки на технічний пристрій, яким велася відео фіксація, що є порушенням ст. 283 КУпАП та свідчить про неналежність таких доказів. Отже, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом, що свідчить про безпідставність та неправомірність зупинки транспортного засобу а отже і вимога працівників поліції про пред`явлення водієм документів є неправомірною. Також звертає увагу на той факт, що ОСОБА_2 не був обізнаний про позбавлення його водійських прав, оскільки апеляційна скарга в Тернопільському апеляційному суді розглядалась у його відсутності та відсутності адвоката, а постанову суду він не отримував.

04.04.2022 ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у задоволені клопотання представника відповідача Кондрат Л.Р. про зупинення провадження у справі відмовлено.

У судовому засіданні представника позивача адвокат Заплітна І.А. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, доповненнях до позовної заяви та відповіді на відзив.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції в судове засіданні не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був неодноразово належним чином повідомлений. Про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв.

Суд, розглянувши справу, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи із наступних підстав:

Судом встановлено, що 04.01.2022 інспектором взводу № 2 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Козак П.Г. була винесена постанова серії БАБ №128641 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121, ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 04.01.2022 о 00 год. 36 хв. в м. Тернопіль вул.. 15 квітня водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Focus д.н.з. НОМЕР_2 в якого в темну пору доби не освітлювався державний номерний знак, що не дозволяло визначити символи з відстані 20 м., при перевірці документів у водія було встановлено, що водій ОСОБА_1 позбавлений права керувати транспортним засобом Тернопільським міськрайонний судом Тернопільської області від 11.10.2021, чим порушив п.2.9.в, п. 2.1.а ПДР України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктом 1.9. ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як встановлено, п. 2. 9 (в) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий;

Частина 6 ст. 121 КУпАП, передбачає відповідальність з іншого також, за керування водієм транспортним засобом, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

За змістом п. 2.1.а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частина 4 ст. 126 КУпАП, передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст. 282 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до змісту ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за ч. 6 ст. 121, ч. 4 ст. 126 КУпАП. Справа щодо вказаних порушень одночасно розглядалась посадовою особою поліції, відтак на нього накладено стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення. Вказані обставини відповідають положення закону, а саме ст. 36 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об`єктивну сторону інкримінованого йому правопорушення.

При цьому, доведеність вини позивача підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст. 251 КУпАП.

Крім цього, у відповідності до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будьякі дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ

За змістом ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Так, відповідачем до відзиву долучено диск із відеозаписом із нагрудної камери інспектора поліції.

Що стосується посилань позивача та його представника про неможливість прийняття до уваги в якості доказу відеозаписів, із нагрудної камери інспектора поліції з тих підстав, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить інформації про технічний засіб, яким його здійснено, суд зазначає наступне.

Процедура оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху визначена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853.

За приписами пункту 5 розділу IV вказаної Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу XIII цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

При цьому зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Натомість такі відомості мають зазначатись у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

Отже доводи позивача з приводу того, що оскаржувана постанова має містити інформацію про технічний засіб, яким здійснювалась фіксація порушення правил дорожнього руху, суд відхиляє.

Оглядом відеозапису № з нагрудних камер працівників поліції, який знаходиться у папці «КАМЕРА_000122» вбачається, що, транспортний засіб Ford Focus д.н.з. НОМЕР_2 здійснює зупинку транспортного засобу, при цьому номерний знак у вказаному автомобілі освітлюється одним ліхтарем. Після чого працівник поліції повідомляє водію ОСОБА_3 , що у його транспортного засобу не горить один ліхтар на підствітці номерного знаку. Водій виходить з транспортного засобу, перевіряє обставини, повідомленні працівником поліції та не заперечує, що один ліхтар підсвітки не працює.

При перевірці документів, в ході спілкування поліцейських та ОСОБА_1 було встановлено, що позивач позбавлений права керування транспортним засобом Тернопільським міськрайонним судом від 11.10.2021.

Відповідно до п. 6.1.7.1. Національних стандартів України «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролю» ДСТУ 3649:2010, ліхтар освітлення заднього номерного знака має вмикатися одночасно з габаритними вогнями та надійно освітлювати поверхню номерного знака.

Водночас, за змістом п. 6.1.5 вказаних ДСТУ 3649:2010, кількість, колір та наявність ПЗС на КТЗ визначають відповідно до таблиці 1, згідно якої ліхтар освітлення номерного знака повинен бути білого кольору, обов`язковий для всіх категорій транспортний засобів, у кількості не менше ніж 1.

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується згаданим вище відеозаписом № з нагрудних камер працівників поліції освітлення номерного знаку транспортного засобу Ford Focus д.н.з. НОМЕР_2 здійснювалось одним ліхтарем що узгоджується з ДСТУ 3649:2010, при цьому номерний знак достатньо чітко проглядається та наявна можливість визначити символи номерного знаку з відстані з якої здійснюється відеозапис. Разом з тим з вказаного відеозапису не вбачається за можливе встановити факт вчинення порушення позивачем п. 2.9.в ПДР України, а саме, неможливість чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

За даних обставин суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.6 ст.121 КУпАП.

Щодо позовних вимог про скасування постанови в частині притягнення до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлені основні права та обов`язки водія транспортного засобу, якими, зокрема, вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Так, п. 2.1 Правил дорожнього руху передбачає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, полягає у керуванні транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, проявляється у формі умислу.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.10.2021 по справі № 607/16561/21, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. ОСОБА_1 був обізнаний з прийнятим судом рішенням, оскільки був присутній у судовому засіданні при розгляді даної справи.

Як встановлено в судовому засіданні постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.10.2021, була оскаржена ОСОБА_1 .

Так, постановою Тернопільського апеляційного суду від 01.11.2021, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.10.2021, по справі № 607/16561/21 без змін.

Згідно ч. 4 ст. 291 КУпАП, постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті..

Обґрунтовуючи протиправною та скасування оскаржуваної постанови в частині притягнення його до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП позивач ОСОБА_1 посилався на ту обставину, що він не був обізнаний про позбавлення його права керування транспортним засобом, так як не був присутнім при її винесенні, а постанову Тернопільського апеляційного суду від 01.11.2021 він не отримував, однак такі доводи позивача не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Так, як вбачається з копії постанови Тернопільського апеляційного суду від 01.11.2021, ОСОБА_1 та його адвокат Синюк А.С. повторно в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином буди повідомлені про день і час розгляду справи. Відповідно до поданої заяви, адвокат просить розглядати справу у його відсутності та відсутності апелянта ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримують.

Судом встановлено, що дійсно поштовий конверт надісланий Тернопільським апеляційним судом з постановою суду від 01.11.2021 повернувся до суду без вручення.

Але, незважаючи на відсутність ОСОБА_1 при розгляді адміністративної справи в Тернопільському апеляційному суді та не знання про прийняте рішення судом щодо позбавлення права керувати транспортними засобами, це не є підставою для звільнення останнього від відповідальності.

Крім того, суд звертає увагу, що розгляд адміністративних матеріалів в Тернопільському апеляційному суді, здійснювалось за поданою ним апеляційною скаргою, при цьому про розгляд справи останній був повідомлений, про що свідчить надіслання адвокатом заяви про розгляд справи у його відсутності та відсутності ОСОБА_1 .

Відтак, будучи обізнаним про розгляд Тернопільським апеляційним судом, поданої ОСОБА_1 скарги, останній повинен був цікавитися своєю справою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Окрім цього, на офіційному сайті «Судова влада України» фіксується стан судової справи, та стадія її розгляду, за допомогою якого ОСОБА_1 не був позбавлений можливості отримати актуальну інформацію щодо розгляду Тернопільським апеляційним судом адміністративних матеріалів про притягнення його до відповідальності.

Отже, позивач ОСОБА_1 не був позбавлений можливості дізнатися про стан своєї справи у суді, однак цим знехтував, відтак посилання позивача, що він не був обізнаний про постанову суду, якою був позбавлений права керування, а тому притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП безпідставно, не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують інформації, про те, що ОСОБА_1 станом на 04.01.2022 року не мав права керування транспортними засобами.

Згідно ст. 317 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.

У відповідності до вимог ст. 317-1 КУпАП виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції. У разі виявлення в особи посвідчення водія, яке підлягає здачі, його вилучення здійснюється поліцейським.

Враховуючи зазначене, суд також відхиляє посилання позивача те, що після набрання законної сили рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.10.2021 посвідчення водія у нього вилучалось, оскільки так як працівниками поліції під час складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП посвідчення водія тимчасово не вилучалось, обов`язок негайної здачі такого посвідчення покладений на особу, яка притягнута до відповідальності.

Відтак, оскільки позивач керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування на підставі рішення суду, яке на момент складання оскаржуваної постанови набрало законної сили, суд приходить до висновку, що постанова БАБ №128641 в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП є законною, обґрунтованою та винесена у відповідності до вимог чинного законодавства.

При цьому суд звертає увагу, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог Правил дорожнього руху України не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, що узгоджується з висновком Верховного суду Касаційного адміністративного суду у постанові від 25.09.2019 у справі № 127/19283/17.

Відповідно до вимог ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушенняу сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №128641 від 04.01.2022, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 та ч.4 ст.126 КУпАП, - слід задовольнити частково, зокрема постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №128641 від 04.01.2022, в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч 6 ст. 121 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі, а в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, залишити без задоволення, а вказану постанову в описаній частині - залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №128641 від 04.01.2022 в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі в цій частині.

В задоволенні позову в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №128641 від 04.01.2022, щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, адреса місця знаходження: вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль, 46003.

Рішення суду складено та підписано 21.04.2022.

Головуючий суддяН. Р. Кунець