Справа № 380/22701/21
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2022-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Наталії Михайлівни, про визнання протиправними дій, скасування постанови.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Наталії Михайлівни (далі відповідач, приватний виконавець), у якій просить:

- визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Н.М. щодо оголошення у розшук автомобіля марки Mitsubishi Pajero Wagon, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , чорного кольору та автомобіля HYNDAI TUCSON, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , чорного кольору;

- постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Н.М. від 22.11.2021 у виконавчому провадженні ВП №58999119 про розшук майна боржника - автомобіля марки Mitsubishi Pajero Wagon, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_5 , чорного кольору та автомобіля HYNDAI TUCSON, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , чорного кольору скасувати як незаконну.

Ухвалою від 06.12.2021 у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Наталії Михайлівни, про визнання протиправними дій, скасування постанови відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 про відмову у відкритті провадження у справі №380/22701/21 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Матеріали справи надійшли до Львівського окружного адміністративного суду 30.03.2022.

Ухвалою від 04.04.2022 суд прийняв позовну заяву до провадження для продовження розгляду справи.

Заявлені вимоги обґрунтовані наступним. На переконання позивача дії приватного виконавця щодо винесення постанови про розшук майна боржника - автомобілів, які є спільній частковій власності двох осіб є протиправними, а постанова про розшук підлягає скасуванню.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю; розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідач правом на подання відзиву не скористалася. Надіслала до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Вирішуючи питання про продовження розгляду справи за вказаних обставин суд керувався тим, що завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У зв`язку з цим суд, керуючись ч. 6 ст. 162 КАС України, зважаючи на особливості розгляду справ передбачених ст. 287 КАС України, суддя ухвалив продовжити розгляд справи за наявними матеріалами в письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд заслухав доводи представника позивача, досліди надані докази, з`ясував фактичні обставини та,-

в с т а н о в и в :

Рішенням Пустомитівського районного суду від 05.12.2018 (справа №450/3344/18) задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля марки «Mitsubishi Pajero Wagon» реєстраційний номер НОМЕР_1 та на 1/2 частину автомобіля марки «HYNDAІ TUCSON» реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Суд зауважує, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Баїровою Н.М. 25.04.2019 відкрито виконавче провадження ВП №58999119 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів.

22.11.2021 приватний виконавець Баїрова Н.М в межах вказаного виконавчого провадження винесла постанову про розшук майна боржника ОСОБА_4 , а саме автомобілів марки «Mitsubishi Pajero Wagon» реєстраційний номер НОМЕР_1 та «HYNDAІ TUCSON» реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Позивач вважає, що оскільки автомобілі перебувають у її частковій власності, оскаржувана постанова винесена відповідачем протиправно, тому її слід скасувати.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 ст. 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Відповідно до ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1).

Стаття 10 Закону №1404-VIII передбачає, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Суд враховує доводи позивача стосовно того, що частина майна оголошеного у розшук належить їй на праві власності, однак зазначає, що державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови діяла в межах наданих законодавством повноважень.

Вказане свідчить, що дії відповідача в процесі здійснення виконавчого провадження не можуть розглядатися як незаконне перешкоджання володінню, користуванню чи розпорядженню майном. Винесенням оскаржуваної постанови відповідач не позбавила майна законного власника, а лише оголосила у розшук майно Ѕ частина якого належить на праві власності боржнику у виконавчому провадженні, що жодним чином не суперечить приписам законодавства.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями стверджувати про факт набуття стороною права власності на майно. Натомість, суд перевіряє дотримання державним виконавцем вимог Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII.

Крім того, суд бере до уваги, що у приватного виконавця на момент винесення оскаржуваної постанови не було підстав повертати виконавчий документ стягувану, що може бути підставою зняття арешту.

Суд повторно наголошує, що державний виконавець зобов`язаний вчиняти передбачені законом дії для забезпечення виконання виконавчого документа за заявою стягувача.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди повинні перевірити, чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Зважаючи на вищевикладене, суд висновує, що спірна постанова приватного виконавця від відповідає критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, відповідно не є протиправною та не підлягає скасуванню.

На думку суду, позивачем не надано доказів в обґрунтування обставин, якими мотивовано її позовні вимоги, а приватний виконавець діяла з урахуванням вимог встановлених ч. 2 ст. 19 Конституції України та вимог законодавства України.

Таким чином, оскаржені дії та постанова є такими, що прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до приписів ст. 139 КАС України не підлягають відшкодуванню судові витрати позивачу, якому у задоволенні позову відмовлено.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 77, 90, 139, 242-246, 268-272, 287, 294 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судовий збір покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного протягом десяти днів з дня складення повного тексту.

Суддя Кравців О.Р.