Справа № 300/4414/21
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2022-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" квітня 2022 р. справа № 300/4414/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Боршовського Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 14.01.2021, 05.03.2021, 02.06.2021 про відмову в призначенні пенсії позивачу згідно поданої нею заяви про призначення пенсії від 05.01.2021; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з 05.01.2021 з дати звернення за призначенням пенсії, з урахуванням до стажу роботи за Списком № 1 періодів з 03.11.2003 по 30.11.2003, з 08.08.2004 по 31.08.2004, з 02.12.2004 по 04.08.2005.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 05.01.2021 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1. Однак відповідач прийняв рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу, не зарахувавши до стажу роботи за Списком № 1 періоди роботи з 03.11.2003 по 30.11.2003, з 08.08.2004 по 31.08.2004, з 02.12.2004 по 04.08.2005. Представник позивача вважає зазначені відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах протиправними, оскільки позивачем подано пенсійному органу разом зі заявою документи, які підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Представник позивача зазначила, що ОСОБА_1 після досягнення 51 року отримала право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно з пунктом б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, оскільки рішенням Конституційного Суду від 23.01.2020 № 1-р/2020 визначено, що застосуванню підлягає стаття 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах. За наявності стажу на пільгових умовах 8 років, позивач має право на зменшення віку на 4 роки, передбаченого статтею 12 Закону України Про пенсійне забезпечення, із розрахунку 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Представник позивача просить суд призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з 05.01.2021 з дати звернення за призначенням пенсії, з зарахуванням до стажу роботи за Списком № 1 періодів з 03.11.2003 по 30.11.2003, з 08.08.2004 по 31.08.2004, з 02.12.2004 по 04.08.2005.
Ухвалою від 27.08.2021 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою від 09.09.2021 суд зупинив провадження у справі № 300/4414/21 до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 360/3611/20.
Ухвалою від 05.04.2022 поновлено провадження у справі № 300/4414/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання до вчинення дій.
Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася 05.01.2021 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1. До заяви долучено копії: паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 02.04.1997; довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 09.10.2020; свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 24.07.1981; дубліката трудової книжки НОМЕР_4 ; рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франкіської області від 10.11.2020 у справі № 345/3658/20; листа архівного відділу Новокаховської міської ради від 14.08.2019 № 07-01/394; архівної довідки архівного відділу Новокаховської міської ради від 14.08.2019 № 07-01/Г-962; архівної довідки архівного відділу Новокаховської міської ради від 14.08.2019 № 07-01/Г-965; архівної довідки архівного відділу Новокаховської міської ради від 14.08.2019 № 07-01/Г-969 про заробітну плату; архівної довідки архівного відділу Новокаховської міської ради від 14.08.2019 № 07-01/Г-964 про заробітну плату; архівної довідки архівного відділу Калуської міської ради від 14.09.2020 № 0.17-01/1139 про періоди роботи в ТОВ «Магній»; архівної довідки архівного відділу Калуської міської ради від 14.09.2020 № 0.17-01/1140; архівної довідки архівного відділу Калуської міської ради від 14.09.2020 № 0.17-01/1141; архівної довідки архівного відділу Калуської міської ради від 14.09.2020 № 0.17-01/1143 про заробітну плату; архівної довідки архівного відділу Калуської міської ради від 14.09.2020 № 0.17-01/1144 про зміну назви; наказу ЗАТ «Магній» від 25.02.2004 № 23 про затвердження переліку робочих місць; висновку № 1345 від 05.05.2004 експертизи якості проведеної у лютому 2004 року чергової атестації за умовами праці робочих місць ЗАТ «Магній»; висновку № 2196 від 16.12.2005 експертизи якості проведеної у серпні 2005 року чергової атестації за умовами праці робочих місць ЗАТ «Магній».
14.01.2021 Головне управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області прийняло рішення № 91 про відмову позивачу в призначенні пенсії. Рішення відповідача від 14.01.2021 про відмову в призначенні пенсії № 91 мотивоване тим, що страховий стаж роботи позивача становить 23 роки 6 місяців. Згідно з вимогами статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, жінки, після досягнення віку 46 років 6 місяців і при стажі роботи в період звернення з 01.04.2020 по 31.03.2021 не менше 18 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівники, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку жінкам на 1 рік 4 місяці за кожен повний рік такої роботи. До пільгового стажу ОСОБА_1 не зараховано до пільгового стажу за списком № 1 періоди роботи з 22.10.1986 по 27.02.1992 на посаді оператора електронно-обчислювальних машин у ВАТ «Новокаховський м`ясокомбінат» та з 02.09.2003 по 02.11.2003 та з 03.11.2003 по 23.01.2006 на посаді футерувальника-шамотника у ЗАТ «Магній», оскільки вони не підтверджені пільговими довідками і матеріалами атестації робочих місць (а.с. 33-34).
22.02.2021 Комісія при Головному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області за результатом розгляду заяви позивача про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, прийняла рішення № 2 про підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 на пільгових умовах відповідно до Списку № 1 з 01.12.2003 по 07.08.2004, з 01.09.2004 по 01.12.2004, з 05.08.2005 по 23.01.2006 на посаді футерувальника-шамотника на ремонті ванн, що дає право на призначення пільгової пенсії (а.с. 44-45).
05.03.2021 Головне управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області прийняло рішення № 456 про відмову позивачу в призначенні пенсії. Вказане рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії мотивоване тим, що страховий стаж роботи позивача становить 23 роки 6 місяців, з них за Списком № 1 1 рік 4 місяці. Згідно з вимогами статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, жінки, після досягнення віку 50 років 6 місяців і при стажі роботи в період звернення з 01.04.2020 по 31.03.2021 не менше 23 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівники, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку жінкам на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. До пільгового стажу ОСОБА_1 не зараховано період її роботи з 22.10.1986 по 27.02.1992 у ВАТ «Новокаховський м`ясокомбінат», оскільки такий період не був підтверджений пільговими довідками (а.с. 35).
21.05.2021 Комісія при Головному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області за результатом розгляду заяви позивача про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, прийняла рішення № 5 про підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 на пільгових умовах відповідно до Списку № 2 з 24.09.1985 по 27.02.1992 на посаді виготовлювача натуральної ковбасної оболонки м`ясокомбінату (ВАТ «Новокаховський м`ясокомбінат»), що дає право на призначення пільгової пенсії (а.с. 48-49).
Представник позивача звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області з адвокатським запитом від 14.07.2021, в якому просила надати копії: усіх заяв про призначення пенсії, які було подано ОСОБА_1 ; усіх розписок-повідомлень про прийняття у неї документів; усіх заяв про підтвердження стажу роботи на Комісії; усіх рішень Комісії про підтвердження стажу; розрахунок страхового та пільгового стажу роботи ОСОБА_1 по періодах (а.с. 37).
Вважаючи протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії від 14.01.2021, 05.03.2021, 02.06.2021, представник позивача звернулася з цим позовом до суду, в якому просить їх скасувати та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з 05.01.2021 з дати звернення за призначенням пенсії, з урахуванням до стажу роботи за Списком № 1 періодів з 03.11.2003 по 30.11.2003, з 08.08.2004 по 31.08.2004, з 02.12.2004 по 04.08.2005.
При прийнятті рішення суд керується такими мотивами та нормами права:
Частиною п`ятою статті 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Ухвалою від 16.12.2020 Верховний Суд відкрив провадження у зразковій адміністративній справі № 360/3611/20 та визначив такі ознаки типових справ:
- позивачі є особами, які після ухвалення 23.01.2020 Конституційним Судом України рішення № 1-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15) звернулись за призначенням пенсії згідно зі статтею 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213-VІІІ, оскільки вказані норми із зазначеними змінами визнані неконституційними;
- відповідачами є один і той самий суб`єкт владних повноважень - територіальні органи Пенсійного фонду України, уповноважені на вирішення питання про призначення пенсії;
- спірні відносини стосуються набуття права на призначення пенсії на пільгових умовах позивачами, що досягли пенсійного віку, визначеного статтею 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення, у редакції чинній до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення, після набрання чинності Законом України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій;
- позивачами у цих справах заявлено аналогічні позовні вимоги (визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача щодо призначення пенсії статтею 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення, в редакції чинній до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення.
Справа № 300/4414/21 відповідає ознакам типової справи, які визначені в ухвалі Верховного Суду від 16.12.2020. Як наслідок, суд вважає за необхідне врахувати висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021, що ухвалені в зразковій справі № 360/3611/20.
З огляду на вказане, суд застосував такі норми права до спірних правовідносин, виходячи з висновків Верховного Суду, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021, що ухвалені в зразковій справі № 360/3611/20.
Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 360/3611/20 вказала:
3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148-VIII, що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:
На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах .
За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Натомість згідно з пунктом б статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом б статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 Конституційний суд України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.
У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України ).
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Отже, з огляду на вказаний висновок суду у зразковій справі № 360/3611/20, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
При цьому, редакція статті 13 Закону № 1788-ХІІ, яка згідно з пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 підлягає застосуванню, передбачає, що працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону № 1788-ХІІ, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.
Водночас статтею 12 Закону № 1788-ХІІ встановлено пенсійний вік для жінок 55 років.
Суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що умови призначення пенсії ОСОБА_1 мають визначатися на підставі Закону № 1058-ІV, оскільки позивач не досягла 50-ти років до 11.10.2017 - дати набрання чинності змін до Закону № 1058-ІV.
Так, позивач досягла 50-річного віку 03.06.2015, тобто до дати набрання чинності змін до Закону № 1058-ІV, а тому норми Закону № 1788-ХІІ підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Отже, позивач досягла мінімального віку, який надає їй право на пенсію за віком на пільгових умовах, за списком № 2. Водночас, таке право за умови досягнення умови щодо віку, виникає за наявності в особи стажу роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах зі шкідливими умовами праці. В разі недостатності спеціального стажу, пенсійний вік зменшується пропорційно до такого стажу особи. З огляду на викладене, для висновку суду щодо досягнення позивачем пенсійного віку, є необхідним дослідити обставини щодо наявності у ОСОБА_1 мінімального страхового стажу на роботах зі шкідливими умовами праці.
Так, за змістом рішення Головного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області від 14.01.2021 за № 91 про відмову позивачу в призначенні пенсії, до пільгового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди її роботи з 22.10.1986 по 27.02.1992 у ВАТ «Новокаховський м`ясокомбінат» та з 02.09.2003 по 02.11.2003 та з 03.11.2003 по 23.01.2006 у ЗАТ «Магній», оскільки не були підтверджені пільговими довідками і матеріалами атестації робочих місць (а.с. 33-34).
Що стосується періоду роботи позивача з 22.10.1986 по 27.02.1992 у ВАТ «Новокаховський м`ясокомбінат», то незарахування вказаного періоду до пільгового стажу ОСОБА_1 також підтверджується рішенням Головного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області від 05.03.2021 за № 456. Натомість 21.05.2021 Комісія при Головному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області за результатом розгляду заяви позивача про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, прийняла рішення № 5 про підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 на пільгових умовах відповідно до Списку № 2 з 24.09.1985 по 27.02.1992 на посаді виготовлювача натуральної ковбасної оболонки м`ясокомбінату, що дає право на призначення пільгової пенсії (а.с. 48-49).
Щодо періоду роботи позивача в ЗАТ «Магній», то 22.02.2021 Комісія при Головному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області за результатом розгляду заяви позивача про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, прийняла рішення № 2 про підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 на пільгових умовах відповідно до Списку № 1 з 01.12.2003 по 07.08.2004, з 01.09.2004 по 01.12.2004, з 05.08.2005 по 23.01.2006 на посаді футерувальника-шамотника на ремонті ванн, що дає право на призначення пільгової пенсії (а.с. 44-45). Водночас, до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи в ЗАТ «Магній» з 03.11.2003 по 30.11.2003, з 08.08.2004 по 31.08.2004, з 02.12.2004 по 04.08.2005, що підтверджується розрахунком стажу ОСОБА_1 (а.с. 50-51).
Проте суд звертає увагу, що рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області від 22.02.2021 № 2 не містить жодних обґрунтувань щодо не зарахування до пільгового стажу вказаних періодів роботи ОСОБА_1 в ЗАТ «Магній» з 03.11.2003 по 30.11.2003, з 08.08.2004 по 31.08.2004, з 02.12.2004 по 04.08.2005.
Отже, щодо вказаних обставин суд вказує на таке.
Згідно з статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Згідно пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_4 , позивач з 04.09.2001 прийнята по переводу на посаду комірника гуртожитку в ТОВ «Магній»; з 01.04.2002 переведена на посаду друкарки ІІ категорії цеху механічної обробки фасонної продукції (графітових електродів); з 28.03.2003 в зв`язку з реорганізацією виробництва ТОВ «Магній» перейменовано у ЗАТ «Магній»; з 02.09.2003 переведена оператором електронно-обчислювальних машин відділу програмного забезпечення управління ЗАТ «Магній»; з 03.11.2003 переведена на посаду футерувальника-шамотника на ремонті ванн з обслуговування цехів електролізу, хлорування, електроливарного обезводнення пилогазовловлювання по третьому розряду цеху механічної обробки фасонної продукції (графітових електродів); з 24.01.2006 переведена в управління на посаду секретаря (референта); з 18.07.2006 звільнена з роботи за угодою сторін (а.с. 19).
Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (надалі Порядок № 383).
Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Постановою Кабінету Міністрів від 16.01.2003 № 36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі VI «Металургійне виробництво», підрозділу 10 «Одержання металів електролітичним способом у розплаві металу», позиція 7.10а, передбачено посаду футерувальника-шамотника на ремонті ванн.
Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі Порядок № 637).
В свою чергу, пунктом 1 Порядку № 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Так, ОСОБА_1 разом із заявою від 05.01.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах надала відповідачу: архівну довідку Архівного відділу Калуської міської ради від 14.09.2020 № 01.7-01/1139 про періоди роботи позивача на різних посадах в ТОВ «Магній» (а.с. 24); архівну довідку Архівного відділу Калуської міської ради від 14.09.2020 № 01.7-01/1140 про надання відпусток без збереження заробітної плати за період роботи з листопада 2001 року по січень 2006 року в ТОВ «Магній» (а.с. 24); архівну довідку Архівного відділу Калуської міської ради від 14.09.2020 № 01.7-01/1141 про відсутність табелів виходу працівника на роботу; архівну довідку Архівного відділу Калуської міської ради від 14.09.2020 № 01.7-01/1143 про заробітну плату на посаді футерувальника-шамотника на ремонті ванн в ТОВ «Магній» за період з листопада 2003 року по січень 2006 року; архівну довідку Архівного відділу Калуської міської ради від 14.09.2020 № 01.7-01/1144 про зміну назви ТОВ «Магній».
Згідно з пунктом 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Закрите акціонерне товариство «Магній» ліквідоване без визначення правонаступника, а тому в позивача відсутня можливість надати уточнюючу довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній щодо періодів роботи в ТОВ «Магній» на посаді футерувальника-шамотника на ремонті ванн.
Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.
Судом встановлено, що 22.02.2021 Комісія при Головному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області за результатом розгляду заяви позивача про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, прийняла рішення № 2 про підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 на пільгових умовах відповідно до Списку № 1 з 01.12.2003 по 07.08.2004, з 01.09.2004 по 01.12.2004, з 05.08.2005 по 23.01.2006 на посаді футерувальника-шамотника на ремонті ванн, що дає право на призначення пільгової пенсії (а.с. 44-45). Однак це рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області не містить жодних обґрунтувань щодо незарахування до пільгового стажу періодів роботи ОСОБА_1 в ЗАТ «Магній» з 03.11.2003 по 30.11.2003, з 08.08.2004 по 31.08.2004, з 02.12.2004 по 04.08.2005, які входять в загальний період роботи позивача на посаді футерувальника-шамотника на ремонті ванн в ЗАТ «Магній» з 03.11.2003 по 23.01.2006.
Згідно архівної довідки Архівного відділу Калуської міської ради від 14.09.2020 № 01.7-01/1143 ЗАТ «Магній» нарахувало ОСОБА_1 заробітну плату в розмірі 354,84 грн. за 15 робочих днів в листопадів 2003 року; в серпні 2004 року позивачу нараховано 50,00 грн.; в грудні 2004 року нараховано 315,66 грн. за 23 робочі дні; в січні 2005 року нараховано 455,61 грн. за 19 робочих днів; в лютому 2005 року нараховано 455,62 грн. за 20 робочих днів; в березні 2005 року нараховано 593,42 грн. за 21 робочий день; в квітні 2005 року нараховано 515,09 грн. за 18 робочих днів; в травні 2005 року нараховано 511,51 грн. за 19 робочих днів; в червні 2005 року нараховано 621,40 грн. за 20 робочих днів; в липні 2005 року нараховано 1134,05 грн. за 21 робочий день; в серпні 2005 року нараховано 29,73 грн.
Вказана довідка підтверджує факт роботи ОСОБА_1 в ЗАТ «Магній» на посаді футерувальника-шамотника на ремонті ванн в періоди з 03.11.2003 по 30.11.2003, з 08.08.2004 по 31.08.2004, з 02.12.2004 по 04.08.2005.
Щодо факту проведення атестації робочих місць, зайнятість на яких дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, як підстави для неврахування вищевказаних періодів роботи позивача до пільгового стажу за списком № 1, то суд вказує на таке.
Відповідно до пунктів 4.2, 4.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
За приписами пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року №41.
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці та Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
Відповідно до положень Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
..Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
49. При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць…
54. Сукупність правових норм, про які йшлося у параграфах 32, 34, 36, 37, 45, 50, 51, 52 цієї постанови дозволяє дійти висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту б статті 13 Закону № 1788-XII - за результатами атестації робочих місць як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).
55. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.
56. Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.
Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
57. Проте Верховний Суд України при ухваленні постанов від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 і 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі № 21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі № 21-6501а15 віддав перевагу найменш сприятливому для позивачів тлумаченню законодавства України.
58. Отже, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту б статті 13 Закону № 1788-XII.
Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.
59. При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
60. Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник…
В спірному випадку позивач надала Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області разом із заявою від 05.01.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, а також суду копії таких документів, що підтверджують проведення атестації робочих місць, які займала ОСОБА_1 в ЗАТ «Магній»: листа АТ «Оріана» (а.с. 25); наказу ЗАТ «Магній» від 25.02.2004 № 23 про затвердження переліку робочих місць (а.с. 26); наказу ЗАТ «Магній» від 17.03.2004 № 46 про проведення чергової атестації робочих місць; висновку № 1345 від 05.05.2004 експертизи якості проведеної у лютому 2004 року чергової атестації за умовами праці робочих місць ЗАТ «Магній» (а.с. 27-30); висновку № 2196 від 16.12.2005 експертизи якості проведеної у серпні 2005 року чергової атестації за умовами праці робочих місць ЗАТ «Магній» (а.с. 31-32).
Періоди роботи з 03.11.2003 по 30.11.2003, з 02.12.2004 по 04.08.2005 не були зараховані відповідачем до пільгового стажу, оскільки атестації робочих місць проведені невчасно, з підтвердженням дії на менший проміжок часу, ніж це передбачено Порядком №442 (до 31.12.2003 ЗАТ «Магній» користувалося результатами атестації, які затверджені наказом № 644 від 31.12.1999; чергова атестація мала бути проведена та затверджена не пізніше 31.12.2003, а натомість затверджена лише наказом № 23 від 25.02.2004 (згідно висновку експерти № 1345 від 05.05.2004 чинність атестації підтверджена лише на період з 01.12.2003 по 01.12.2004); наступна атестація мала бути затверджена не пізніше 02.12.2004, тоді як затверджена наказом № 440 від 05.08.2005).
Верховний Суд України в постанові від 16.09.2014 у справі № 21-307а14 вказав на таке:
«Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.
Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.»
Щодо періоду роботи з 08.08.2004 по 31.08.2004, то вказаний період покривається дією наказу № 23 від 25.02.2004. Тобто робоче місце позивача у цей період було вчасно атестовано.
Будь-яких інших причин неврахування вказаного періоду роботи до пільгового стажу за списком № 1 відповідачем у спірних рішеннях не вказано. Отже, рішення відповідача в цій частині взагалі немотивовані.
З огляду на викладене, відповідач протиправно не зарахував позивачу вказані періоди роботи за списком № 1 (як роботи з більш шкідливими умовами праці) до пільгового стажу сумарно з періодом роботи за списком № 2, що дає право на призначення пенсії за віком за списком № 2.
Підсумовуючи, суд вважає, що періоди роботи ОСОБА_1 в ЗАТ «Магній» на посаді футерувальник-шамотник на ремонті ванн з 03.11.2003 по 30.11.2003, з 08.08.2004 по 31.08.2004, з 02.12.2004 по 04.08.2005 підлягають зарахуванню до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
Отже, позивач має право на зменшення пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону № 1788-ХІІ на 4 роки, а саме: з 55 років до 51 року, з розрахунку: 1 рік за 2 роки роботи із шкідливими і важкими умовами праці.
З огляду на встановлені пунктом "б" частини першої статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення обов`язкові умови для призначення пенсії на пільгових умовах, суд дійшов висновку про наявність таких умов щодо позивача, а саме: ОСОБА_1 досягла 51 рік; має стаж роботи не менше 23 років, з яких пільговий стаж не менше 8 років.
Таким чином, щодо ОСОБА_1 є всі встановлені законом умови для призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.
Згідно з частиною першою статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.
В спірному випадку із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 05.01.2021.
Судом встановлено, що 05.01.2021 позивач надала відповідачу всі необхідні документи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Судом встановлено, що позивач не подавала відповідачу жодних нових документів після 05.01.2021, що підтверджується відповідною розпискою. За таких обставин є безпідставними посилання відповідача на заяву позивача від 12.03.2021, оскільки подання такої заяви не супроводжувалося поданням нових документів, окрім тих, які вже були подані 05.01.2021. Всі наслідки прийняття посадовою особою відповідача документів без зауважень, навіть якщо вони містили недоліки форми, в подальшому несе відповідний територіальний орган пенсійного фонду. Натомість для особи, які їх подала, такі обставини не повинні створювати жодних негативних правових наслідків. Такі документи слід вважати поданими первинно, навіть якщо особа в подальшому їх подала повторно.
З огляду на встановлені судом обставини щодо подання позивачем відповідачу разом зі заявою від 05.02.2020 всіх необхідних документів, при наявності всіх встановлених пунктом "б" частини першої статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення умов для призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах, суд дійшов висновку про те, що позивач не може бути позбавлений гарантованого Державою пенсійного забезпечення. На переконання суду, за наявності формальної підстави для відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, законної мети такої відмови, яка спрямована на те, щоб відповідна пенсія була призначена тим особам, які мають на це законне право, в той же час позбавлення позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2, за встановлених судом вище обставин, буде непропорційним втручанням в її право на отримання відповідних пенсійних виплат, гарантоване статтею 1 протоколу першого Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод.
При цьому суд звертає увагу на те, що з врахуванням приписів статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні засоби відновлення порушеного права мають бути гнучкими та ефективними, забезпечувати поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату, метою судового захисту порушеного права є вирішення між сторонами правового конфлікту, припинення публічно-правового спору та використання дієвого способу захисту (відновлення) порушеного права.
Надаючи об`єктивну оцінку факту порушеного права ОСОБА_1 на пенсійне забезпечення, з метою ефективного захисту такого права та забезпечення реальної гарантії щодо дії верховенства права в спірних правовідносинах, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 14.01.2021 № 91, від 05.03.2021 № 456, від 02.06.2021 про відмову в призначенні пенсії позивачу та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 з 05.01.2021 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту б статі 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, з зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи з 03.11.2003 по 30.11.2003, з 08.08.2004 по 31.08.2004, з 02.12.2004 по 04.08.2005.
Щодо розподілу судових витрат у справі:
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
В підтвердження судових витрат у справі позивачем подано квитанцію № 5 від 11.08.2021 про сплату судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 908,00 грн.
Зважаючи на задоволення позову позивачу належить відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 908,00 грн. судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду.
Також позивач просить стягнути з відповідача 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Суд, розглянувши таке клопотання представника позивача, дійшов такого висновку.
Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
В спірному випадку представник позивача на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу надала суду такі документи, які були долучені до позовної заяви: ордер про надання правничої (правової) допомоги серії ІФ № 004461 від 24.05.2021 (а.с. 26); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 001736 від 07.08.2020 (а.с. 27); договір про надання правової допомоги від 14.07.2021 (а.с. 52); акт прийому-передачі послуг від 16.08.2021.
Відповідно до договору надання правової допомоги, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Шевченко Н.П., адвокат зобов`язувався надати позивачу правову допомогу щодо захисту прав та інтересів у справі з приводу оскарження відмови Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 (пункт 1.1). Згідно з пунктом 3.1 договору надання правової допомоги, сторони погодились, що вартість послуг правової допомоги в суді першої інстанції, яким виступає Івано-Франківський окружний адміністративний суд, становить 7000,00 грн. Клієнт зобов`язаний сплати адвокату гонорар протягом трьох місяців після набрання рішенням суду по суті спору законної сили (пункт 3.2).
Відповідно до акту прийому-передачі послуг до договору про надання правової допомоги, адвокат Шевченко Н.П. надала такі послуги правової допомоги: зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції; збір доказів по справі (направлення адвокатського запиту до Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області про отримання усіх заяв про призначення пенсії, які було подано ОСОБА_1 ; усіх розписок-повідомлень про прийняття у неї документів; усіх заяв про підтвердження стажу роботи на Комісії; усіх рішень Комісії про підтвердження стажу; розрахунок страхового та пільгового стажу роботи ОСОБА_1 ); вивчення та правовий аналіз доказів по справі; вивчення та правовий аналіз судової практики в подібних спорах; підготовка адміністративного позову та додатків до нього, згідно із вимогами ст.ст. 94, 160 КАС України.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини 1 статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність).
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 вищевказаного закону).
Відповідно до статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.
Щодо відсутності доказів оплати послуг з надання правової допомоги, то Верховний Суд неодноразово викладав позицію про те, що можуть бути відшкодовані судові витрати на професійну правову допомогу після розгляду справи судом та подання відповідних доказів у строки, встановлені процесуальним законодавством.
Так, у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 813/481/18 зроблено такий висновок: "Зважаючи на положення частини сьомої статті 139 КАС України, суд касаційної інстанції констатує помилковість посилання суду апеляційної інстанції у якості аргументу для відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення на відсутність документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, адже у пункті 2 вищенаведеного додатку від 11 лютого 2019 року до договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року № 01/2019-02 сторони узгодили, що клієнт (позивач) зобов`язаний сплатити гонорар протягом шести місяців після ухвалення судом апеляційної інстанції рішення по суті."
Також Верховний Суд в постанові від 21.01.2021 за результатом розгляду справи № 280/2635/20 зазначив: «КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено».
Так, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, потребують дослідження на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорію складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
У відзиві на позовну заяву відповідачем заперечено проти розміру судових витрат на професійну правничу допомогу. Представник відповідача зазначив про те, що: позивачем не подано доказів доцільності та неминучості витрат на професійну правничу допомогу; розмір витрат є неспівмірним зі складністю справи, оскільки предмет спору містить лише один епізод спірних відносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних та є нескладним процес підготовки позовної заяви.
Суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивачем не подано доказів доцільності та неминучості витрат на професійну правничу допомогу. Суд констатує про те, що з встановлених судом обставин, позивачка за фахом та трудовим стажем не є юристом і не виконувала роботи в сфері права. Суд вважає, що сам факт прийняття відповідачем декількох рішень про відмову в призначенні позивачу пенсії потребував сторонньої професійної правничої допомоги для захисту порушеного вказаним рішенням права пані ОСОБА_1 на пенсійне забезпечення. Необхідність судового захисту порушеного права позивачки у спосіб оскарження вказаних рішень від 14.01.2021, від 05.03.2021, від 02.06.2021 підтверджується й відповідачем, який у відзиві на позовну заяві позов заперечив з мотивів законності цих рішень. Зрештою протиправність рішень відповідача встановлено судом за наслідками розгляду цієї адміністративної справи.
Щодо доводів відповідача про те, що витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. є неспівмірними з обсягом наданих послуг через її незначну складність, оскільки така справа віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, то суд не може з ним погодитися. Розмір витрат на правничу допомогу в сумі 7000 грн. є співмірним з складністю справи, оскільки спірними є не лише обставини, тотожні зразковій справі № 360/3611/20 щодо досягнення віку, але й інші обставини: щодо спірних періодів, які не зараховані відповідачем до пільгового стажу; щодо періодів атестації робочого місця позивача за списком № 1. Такий висновок суд зробив з огляду на зміст, кількість та складність в опрацюванні документів, долучених до позовної заяви. Позовна заява при цьому викладена на 23 сторінках, містить значний об`єм обставин, які потрібно було встановити та описати в позовній заяві, з огляду на те, що відповідачем прийнято декілька рішень про відмову в призначенні пенсії позивачу, враховуючи мотиви цих рішень щодо певних обставин, а також навпаки відсутність мотивів з інших обставин. В подальшому, після подання відповідачем відзиву на позов, представником позивача в заяві про поновлення провадження у справі від 31.03.2022, аргументовано та фахово викладено міркування та заперечення щодо доводів відповідача у відзиві на позовну заяву, всього на 10 сторінках. Проведений судом аналіз поданих сторонами доказів та письмових позицій сторін при розгляді та вирішенні цієї адміністративної справи, переконав суд, що буде справедливим відшкодувати позивачу судові витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. Такий розмір судових витрат саме в цій справі є співмірним з її складністю, обсягом наданих адвокатом послуг, а також відповідатиме критерію реальності та розумності їх розміру.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 14.01.2021 № 91, від 05.03.2021 № 456, від 02.06.2021 про відмову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) в призначенні пенсії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.