Справа № 300/8127/21
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2022-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" квітня 2022 р. справа № 300/8127/21
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в загальній сумі 46 724,73 гривень, -
Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (надалі по тексту також позивач, ГУ ДПС в Івано-Франківській області, орган стягнення, контролюючий орган) звернулося в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (надалі по тексту також відповідач, платник податків, ОСОБА_1 ) про стягнення податкового боргу в загальній сумі 48 064,04 гривень.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.12.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін (а.с.27).
Відповідно до частини 3 статті 171 КАС України, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є підприємцем, суддя не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
З урахуванням того, що позовні вимоги заявлені до відповідача як фізичної особи, Івано-Франківським окружним адміністративним судом 22.12.2021 направлено Вигодській селищній територіальній громаді, а також 15.12.2021 Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління ДМС в Івано-Франківській області запит щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання та інших персональних даних, які містяться в реєстрі територіальної громади/Єдиному державному демографічному реєстрі особи стосовно ОСОБА_1 (а.с.29, 36).
Засобами електронного поштового зв`язку 23.12.2021 Вигодська територіальна громада Калуського району Івано-Франківської області надіслала довідку про реєстрацію місця проживання особи №524 від 23.12.2021 і Витяг про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №524 від 23.12.2021, згідно яких відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.40-42).
Поштовим зв`язком на адресу суду 28.12.2021, через канцелярію, надійшла відповідь Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління ДМС в Івано-Франківській області за №2601.17-7636/26.3-21 від 22.12.2021, за змістом якої ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.44-45).
- податковою адресою: АДРЕСА_3 (а.с.28), яка отримана 23.12.2021 відповідачем про що свідчить підпис адресата на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.47);
- адресою місця реєстрації згідно відомостей Вигодської територіальної громади і Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління ДМС в Івано-Франківській області: АДРЕСА_1 (а.с.43), що повернулася із поштовим конвертом з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.49-52).
В свою чергу, ГУ ДПС в Івано-Франківській області 14.01.2022 подало в суд заяву про зменшення позовних вимог від 14.01.2022 за №382/5/09-19-20-09, за змістом якої просив стягнути з відповідача лише податковий борг з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки в загальному розмірі 46 724,73 гривень (а.с.59-62).
Розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (частина 5 статті 262 КАС України).
Розглянувши матеріали адміністративної справі, вивчивши зміст позовної заяви, відзиву на позов, відповіді на відзив і додаткових пояснень, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав і мотивів.
Правовідносини з приводу предмету адміністративного позову між позивачем та відповідачем врегульовані положеннями Податкового кодексу України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (надалі по тексту також ПК України, Кодекс), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
У відповідності до вимог статті 36 вказаного Кодексу податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (стаття 38 ПК України).
Пунктом 15.1 статті 15 ПК України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), які є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
За змістом підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пунктів 8.1, 8.2, 8.3 статті 8 коментованого Кодексу в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, які створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
До місцевих податків відповідно до підпункту 10.1.1. пункту 10.1. статті 10 Податкового кодексу України належать податок на майно, який є предметом стягнення за даним адміністративним позовом.
Податок на майно в контексті приписів статті 265 Податкового кодексу України складається, серед іншого, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (265.1.1. пункту 265.1. статті 265 ПК України)
Виходячи із положень підпункту 266.1.1. пункту 266.1. статті 266 ПК України, відповідач є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (об`єкта нежитлової нерухомості).
Згідно підпункту 266.1.1. пункту 266.1. статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
В силу правового регулювання підпункту 266.2.1. пункту 266.2. статті 266 ПК України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Підпунктом 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, за правилами підпункту 266.3.2. пункту 266.3. статті 266 ПК України, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
За визначенням приписів підпункту 266.5.1. пункту 266.5. статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України. Фізичні особи можуть сплачувати податок у сільській та селищній місцевості через каси сільських (селищних) рад або рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, за квитанцією про прийняття податків (підпункт 266.9.1. пункту 266.9. статті 269 ПК України).
Фізичні особи, дотримуючись положень підпункту "а" підпункту 266.10.1. пункту 266.10. статті 266 ПК України, повинні сплачувати податкове зобов`язання за звітний рік з такого виду податку протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (підпункт 266.7.2. пункту 266.7 статті 266 ПК України).
Згідно підпункту 266.7.2. пункту 266.7 статті 266 ПК України в редакції, чинній до внесення змін Законом №466-IX від 16.01.2020, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Як встановлено судом та слідує із з матеріалів справи, податковий борг виник у зв`язку з несплатою ОСОБА_1 податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.
Згідно пояснень контролюючого органу та виходячи із матеріалів справи (а.с.66, 81), у власності ОСОБА_1 перебувають об`єкти нежитлової нерухомості, а саме:
- «підстанція трансформаторної» загальною площею 24,7 кв.м., яка зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ;
- «майновий комплекс» загальною площею 772,9 кв.м., що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ;
- «бокси» загальною площею 406 кв.м., що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .
Пунктом 58.3. статті 58 Податкового кодексу України визначено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
До набрання чинності Законом №466-IX від 16.01.2020 (тобто до 23.05.2020) пунктом 58.3. статті 58 ПК України було визначено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.
За змістом пункту 42.2. статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Як визначено пунктом 45.1. статті 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.
Згідно пункту 63.5. статті 63 ПК України всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.
При цьому, відповідно до положень пункту 70.7. статті 70.7 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
До облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься інформація про місце проживання (підпункт 70.2.4 пункту 70.2 статті 70 ПК України).
Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата (пункт 42.3. статті 42 ПК України).
Згідно наявної в матеріалах справи відомості із центральної бази даних Державної податкової служби Державного реєстру фізичних осіб платників податків податкова адреса ОСОБА_1 значиться: АДРЕСА_3 (а.с.24). Саме за вказаною адресою відповідач 23.12.2021 отримав ухвалу про відкриття провадження у справі (а.с.47).
В силу правового регулювання коментованих вище правових норм у суду відсутні сумніви щодо достовірності відомостей про податкову адресу ОСОБА_1 , занесених до Державного реєстру фізичних осіб платників податків (а.с.24).
За приписами пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1.- 54.3.6. пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
За нормами пунктів 56.1. і 56.2. статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.
Підпунктом 56.15 статті 56 ПК України передбачено, що скарга, подана із дотриманням строків, визначених абзацом першим пункту 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.
Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.
Відповідно до підпункту 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Таким чином, у разі незгоди з податковим повідомленням-рішенням, яким платнику податків визначено грошове зобов`язання, останній має право оскаржити таке рішення в адміністративному чи судовому порядку. Протягом строку оскарження грошове зобов`язання вважається неузгодженим.
Процедуру оскарження платниками податків податкових повідомлень-рішень або інших рішень контролюючих органів (надалі по тексту також рішення), а також особами-нерезидентами, визначеними підпунктом «д» підпункту 14.1.139. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, зареєстрованими та не зареєстрованими як платники податку на додану вартість, податкових повідомлень під час адміністративного оскарження, визначено Порядком оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2015 за №916 (надалі по тексті також Порядок №916).
Так, пунктами 1 і 2 Розділу ІІІ Порядку №916 регламентовано, що скарга подається у письмовій або електронній формі засобами електронного зв`язку до контролюючого органу вищого рівня протягом десяти робочих днів, що настають за днем отримання платником податків рішення контролюючого органу, що оскаржується.
Якщо відповідно до Податкового кодексу України контролюючий орган самостійно визначає грошове зобов`язання платника податків за причинами, не пов`язаними із порушенням податкового законодавства, такий платник податків має право на адміністративне оскарження такого рішення протягом тридцяти календарних днів, що настають за днем надходження такого рішення.
Зазначений тридцятиденний строк для оскарження рішень поширюється, у тому числі, на суми податкових зобов`язань з податку на майно, нараховані контролюючими органами фізичним особам.
За змістом пункту 1 Розділу IV Порядку №916 скарга платника податків подається в письмовій або електронній формі засобами електронного зв`язку та має включати таку інформацію: прізвище, ім`я, по батькові, найменування (для юридичних осіб), податкову адресу платника податків, який подає скаргу; найменування контролюючого органу; реквізити оскаржуваного рішення; підстави, за якими оскаржується рішення, обставини справи, які, на думку заявника, встановлені контролюючим органом неправильно чи не встановлені взагалі; обґрунтування незгоди платника податків із рішенням контролюючого органу з посиланням на норми законодавства; вимоги та клопотання платника податків, який подає скаргу; відомості щодо повідомлення контролюючого органу, рішення якого оскаржується, про подання скарги до контролюючого органу вищого рівня; відомості про оскарження рішення контролюючого органу до суду; адресу, на яку слід надіслати рішення, прийняте за результатами розгляду скарги; перелік документів, які додаються до скарги.
Контролюючий орган зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом двадцяти календарних днів, що настають за днем отримання скарги платника податків, на адресу платника податків засобами поштового зв`язку (з повідомленням про вручення) чи електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 Податкового кодексу України), або надати йому під розписку (пункт 2 Розділу VII Порядку №916).
Як свідчить зміст пункт 1 Розділу VIII Порядку №916 за результатами проведення процедури адміністративного оскарження контролюючим органом приймається рішення. Рішення оформляються на бланку контролюючого органу, який розглянув скаргу.
У свою чергу, відповідно до приписів розділу ІХ цього Порядку №916 рішення про результати розгляду скарги складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин.
У вступній частині рішення зазначаються: найменування платника податків - юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податків; дата отримання скарги (дата і номер визначаються за даними реєстраційної картки або журналу реєстрації вхідної кореспонденції).
Описова частина рішення має містити: дату і номер рішення контролюючого органу, яке було оскаржено платником податків; вимоги, зазначені у скарзі платника податків, та стислий зміст його позиції; стислий виклад обставин, встановлених перевіркою, та докази, на яких ґрунтуються висновки контролюючого органу.
У мотивувальній частині рішення вказуються, зокрема, результати дослідження матеріалів скарги та обставини, з урахуванням яких приймається рішення; мотиви, з яких відхиляються вимоги чи заперечення платника податків, з обов`язковим посиланням на норми Податкового кодексу України та інші нормативно-правові акти, якими обґрунтовано рішення про результати розгляду скарги.
Резолютивна частина рішення повинна містити висновок про повне чи часткове задоволення скарги або про залишення скарги без задоволення.
Отже, з аналізу наведених норм законодавства слідує, що результати розгляду скарги платника податків на рішення контролюючого органу мають бути оформлені у формі рішення, зміст якого повинен відповідати приписам розділу ІХ Порядку №916.
Суд звертає увагу на те, що листи-звернення від 25.08.2021 і від 21.10.2021, які представник позивача вважає скаргами, скеровані на ім`я начальника Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, який згідно пункту 56.2. статті 56 ПК України і пункту 1 Розділу ІІІ Порядку №916, не наділений повноваженнями розглядати скарги на податкові повідомлення-рішення. Належним суб`єктом владних повноважень в такому випадку є Державна податкова служба України.
Окрім вказаного, коментовані листи-звернення позивача не містять обов`язкових відомостей, визначених пунктом 1 Розділу IV Порядку №916 щодо: повідомлення контролюючого органу, рішення якого оскаржується, про подання скарги до контролюючого органу вищого рівня; відомості про оскарження рішення контролюючого органу до суду; адресу, на яку слід надіслати рішення, прийняте за результатами розгляду скарги; перелік документів, які додаються до скарги.
Таким чином листи-звернення позивача від 25.08.2021 і від 21.10.2021 за змістом не відповідають наведеним вище вимогам, а отже, у розумінні положень чинного податкового законодавства не є скаргою на податкові повідомлення рішення, так само як і відповіді контролюючого органу від 23.09.2021 і від 09.11.2021 не є рішеннями, прийнятими за результатом розгляду скарги платника податків.
Згідно вимог підпункту 59.1. статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Коментована адреса, на яку позивач керував вимогу, як адреса реєстрації позивача в статусі платника податків відповідає відомостям із Витяг про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №524 від 23.12.2021, поданого на запис суду Вигодською територіальною громадою Калуського району Івано-Франківської області (а.с.40-42).
Суд констатує, що станом листопад 2019 року контролюючий орган в силу вимог пункту 58.3. статті 58 ПК України (до 23.05.2020) мав альтернативу у доведенні до відома платника податків про прийняте податкове повідомлення-рішення, зокрема, шляхом надіслання на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу.
Доказів оскарження податкової вимоги у строк передбачений законом відповідач суду не представив.
Водночас представник відповідача у письмовому запереченні від 10.02.2022 стверджує про відсутність підстав для справляння відповідачем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки споруди, належні відповідачу, є спорудами сільськогосподарського призначення, останній займається особистим підсобним господарством та використовує землі для такої діяльності, а отже ОСОБА_1 володіє ознаками "сільськогосподарського товаровиробника".
Суд критично оцінює такі доводи представника відповідача, оскільки ці обставини можуть входити до предмету доказування у справі щодо правомірності відповідних податкових повідомлень-рішень, а не в розглядуваній справі, предметом доказування в якій є підстави (статус) та склад податкового боргу.
У суду відсутні докази щодо оскарження відповідачем податкових повідомлень-рішень у судовому порядку чи подання зустрічного позову відповідно до положень статті 177 Кодексу адміністративного судочинства України.
Підпунктом 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Таким чином, суд приходить до висновку, що визначені контролюючим органом податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в загальному розмірі 46 724,73 гривень, являється податковим боргом відповідача.
Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості в загальному розмірі 46 724,73 гривень, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідач суду не надав.
Відповідно до підпункту 20.1.34. пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено право контролюючих органів звернення до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (пункт 95.1. статті 95 ПК України).
Пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 ПК України визначено заходи щодо погашення податкового боргу платника податків, відповідно до вимог яких стягнення коштів у рахунок погашення такого боргу здійснюється за рішенням суду з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.
Враховуючи те, що відповідачем не сплачено грошове зобов`язання у терміни визначені Податковим кодексом України, то суд зазначає підставним звернення податкового органу до суду із позовом на стягнення 46 724,73 гривень, у спосіб визначений пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 вказаного Кодексу.
На переконання суду відповідач зобов`язаний погасити вказану суму податкового боргу. Наявність такого обов`язку у відповідача є визначальним для вирішення даного спору, крім того, вказаний обов`язок забезпечується Конституцією України, стаття 67 якої передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
З огляду на вказане, позовні вимоги про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 податкового боргу в загальній сумі 46 724,73 гривень є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в дохід місцевого бюджету податковий борг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 46 724,73 гривень (сорок шість тисяч сімсот двадцять чотири гривні сімдесят три копійки).
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (код відокремленого підрозділу юридичної особи за ), вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018;

відповідач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), податкова адреса: АДРЕСА_3 ; адреса реєстрації згідно відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління ДМС в Івано-Франківській області і відомостей Вигодської територіальної громади: АДРЕСА_1 .

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.