Справа № 193/1305/21
Суддя: Томинець О. В.
Дата ухвалення: 2022-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/193/4/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 квітня 2022 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Томинця О. В.,

при секретарі судового засідання Хомич Н. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції УПП в Сумській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 28.10.2021 за ч. 1 ст. 132 -1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

11 листопада 2021 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 28.10.2021 за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

В обґрунтування позову вказує, що він 28.10.2021 р. об 11 год. 50 хв. рухався на автомобілі марки DAF XF 460 ІА (державний номер НОМЕР_1 ), з напівпричепом BODEX KIS 3WA (державний номер НОМЕР_2 ), як працівник ТОВ «Унірем-Сервіс», по автошляху Р 46 Харків - Охтирка 94 км., де був зупинений інспектором Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Дотриченко О.М. та інспектором 1 взводу 2 роти батальйону УПП в Сумській області Лапко Д. І..

Відповідачем було складено Довідку № 0020788 про результати здійснення габаритно-вагового контролю.

Після чого відповідачем було складено акт № 029128 про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів, в якому зазначено, що фактична маса навантаження складає 38,7 т. (нормативно допустима 40,0 т).Водночас вказує, що відстані між осями, складає: 3,9; 4,5; 1,4; 1,4 метрів.Нормативно допустиме осьове навантаження повинно складати 11,0; 11,0; 22,9, а фактичне 7,36; 12,02; 19,34. Таким чином було виявлено перевантаження на осьові складові.

Актом від 28.10.2021р. № 314201, було зафіксоване порушення ч. 14 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до включно при перевезення вантажу.

Позивач зазначає, що відповідач виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №836241 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Вказує, що його як водія було притягнуто до відповідальності за порушення, суб`єктом якого він не є, адже в примітці до ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, вказано, що за порушення вагових параметрів адміністративно-господарський штраф накладається на власника (володільця) автомобіля, а не на водія. Наголошує на тому, що він є працівником, зокрема водієм ТОВ «Агро-Максімум», у зв`язку з чим він не є суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 132 -1 КУпАП.

Крім того, вказує, що в примітці ч. 1 ст. 132-1 КУпАП вказано, що дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Тому з огляду на викладене випливає, що на нього накладено адміністративне стягнення неправомірно.

Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Окрім викладеного позивач наголошує на тому, що інспектор Укртрансбезпеки та інспектор поліції помилково не врахували, що осі інспектованого вантажного автомобіля є здвоєними і мають більше нормативно допустиме навантаження ("16 тон" замість застосованого "11 тон"). Адже Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 встановлено спеціальні правила здійснення дорожнього перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги -4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т. (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т., здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.Згідно п. 9 акту №029128 відстань між осями інспектованого автомобіля склала:3,9 м., 4,5 м., 1,4 м., 1,4м. Осі, відстань між якими складає 1,4 м. та є меншою за 2,5 метра вважається здвоєною.Отже, позивач вважає, що нормативне навантаження на таку ось складає 16 тон, а не 11 т, як зазначено в акті.Позивач вказує, що таким чином виключає притягнення його до адміністративної відповідності з об`єктивної точки зору.

При здійсненні зважування транспортного засобу з сипучім вантажем, який змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі, результати вимірювання, не можна вважати достовірними, оскільки такі вимірювання здійснені без застосування відповідної Методики, яка б враховувала особливостівантажу, що свідчить про неможливість встановлення достовірного та точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним сипучим вантажем.

Фактична маса інспектованого автомобіля складала 38,7 тон при дозволених 40 тон.Зазначає, що згідно товарно-транспортній накладній № 883805 від 07.10.2021 р. транспортний засіб, яким він керував перевозив про вантаж у вигляді насіння соняшника: тара 38700 кг, брутто 15300 кг, нетто 23440 кг.

Відповідно до п.13 Порядку № 879 під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному етапі.

Відповідно до Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та або габаритні параметри яких перевищують нормативні від 27 червня 2007 року № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально у повноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Зазначає, що під час здійснення вагового контролю відповідачем не було надано доказів того, що габаритно-ваговий контроль було здійснено у спеціально відведених та належно облаштованих для цього місцях, та здійснено на обладнанні, яке відповідає вимогам законодавства.

Позивач вказує, на той факт, що перевозився сипучий вантаж, який є рухомим під час руху автомобіля, а тому його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, що в свою чергу не дає можливості за відсутності відповідної методики зважування з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень по осям.

П. 2 Порядку №879, згідно якої повинен проводитись процес визначення навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології (Укрметртестстандартом) не затверджено.

Позивач у своєму позові окрім іншого також звертає увагу, що єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології».Однак, вказана методика не розповсюджується на транспортні засоби з рідким та сипучим вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі.

Позивач вагове обладнання повинно забезпечувати саме поосьове зважування у русі транспортного засобу, а не у спосіб, який здійснювався на транспортному засобі позивача посадовими особами відповідача.Вважаю за необхідне зазначити про технічну недосконалість засобів та способів вимірювання, наявність методологічних прогалин у регулюванні способів зважування сипучих та рідких вантажів.

Вказує, що загальна маса транспортного засобу знаходиться у встановлених межах однак переміщення вантажу в силу його природних властивостей призводить до перевищення показників навантаження на вісь (вісі).

Вказує, що він об`єктивно не порушив правила дорожнього перевезення та правила проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, а тому не повинен нести відповідальність по ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на той факт, що він є водієм, а тому не є суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, адже за порушеннявагових параметрів адміністративно-господарський штраф накладається на власника (володільця) автомобіля, а не на водія.

Зазначає, що інспектор Укртрансбезпеки та інспектор поліції помилково не врахували, що осі інспектованого вантажного автомобіля є здвоєними і мають більше нормативно допустиме навантаження ("16 тон" замість застосованого "11 тон"), а фактична маса інспектованого автомобіля складала 38,7 тон при дозволених 40 тон, з огляду на що була у повній мірі допустимою.

З огляду на викладене позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 836241 від 28.10.2021 за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, складеною відносно ОСОБА_1 ..

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2021, позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

06.12.2021 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява разом із матеріалами позову.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 08.12.2021 було відкрито провадження у справі з призначенням справи до розгляду у спрощеному позовному порядку.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 15.12.2021 було задоволено клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції .

13.01.2022 року від представника позивача надійшло клопотання про долучення до справи додаткових доказів, а саме: постанови № 317375 від 23.12.2021 ДС України з безпеки на транспорті, про застосування адміністративно- господарського штрафу до ТОВ «УНІРЕМ СЕРВІС» у розмірі 8500 грн., за фактом порушення ЗУ «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз. 14 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт», що підтверджено актом № 314201 від 28.10.2021.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, представник позивача на електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без його та позивача участі, одночасно позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити.

Представник відповідача належним чином повідомлений, у судове засідання не з`явився, заяв та клопотань до суду не надходило.

На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи заявлене клопотання представника позивача, суд приходить до наступного висновку:

Судом встановлено, що постановою серії ДП 18 № 836241 від 28.10.2021 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП за те, що 28.10.2021 року об 11:49 в Сумській області на автомобільній дорозі Р-46 на 94 км. ОСОБА_1 керував транспортним засобом та перевозив вантаж, навантаження якого на одиночну вісь перевищує 11 т, а саме 12,02 т., чим порушив п. п. 22.5 ПДР України.

За результатами перевірки автомобіля DAF д/н НОМЕР_1 та напівпричепу Bodex номерний знак НОМЕР_3 , інспектором Петриченко О. М. було складено акт № 314201 від 28.10.2021 згідно якого вбачається, що при наданні послуг з перевезення вантажу згідно ТН № 883805 від 27.10.2021 виявлено порушення встановлених п. 22.5 ПДР України (затверджених ПКМУ № 1306 від 10.10.2001р) вагових норм на 9,27 %, навантаження на одиночну вісь становить 12,02 т. при допустимій 11,0 т..

З довідки № 0020788 від 28.10.2021 про габаритно-ваговий контроль вбачається, що за результатами вагового контролю навантаження на осі складає: на першу вісь - 7,36т; на 2 вісь 12,02 т.; на третю вісь 6,39 т; на четверту вісь 6,43 т.; на п`яту 6,50 т.. Повна маса транспортного засобу складає 38,7 т. . Габарити транспортного засобу складає: довжина 14,7 м.; ширина 2,5 м.; висота 3,86 м.

Згідно акту № 029128 від 28.10.2021 вбачається, що відстань між осями складає 3,9 м, 4,5 м., 1,4 м., 1,4 м..

Згідно товарно-транспортної накладної № 883805 від 27.10.2021 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAF з напівпричепом Bodex, яким здійснював перевезення вантажу соняшника насипом масою брутто 38 т. 740 кг.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до абз. 1 п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Статтею 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%.

Примітка. Дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною другою цієї статті, є відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. Підставою для звільнення від відповідальності є наявність у суб`єкта правопорушення дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За правилами ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Тобто, підставою для прийняття оскаржуваної постанови став висновок відповідача щодо вчинення позивачем правопорушення, пов`язаного з перевищенням габаритно- вагових параметрів транспортного засобу.

При цьому, відповідачем визначено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Однак, згідно примітки до статті 132-1 КУпАП дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів.

Положеннями ч. 1 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту спірної постанови вбачається, що позивача притягнуто до відповідальності саме за порушення ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, а саме порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Суд вказує, що враховуючи зміст оскаржуваної постанови та примітку до ч. 1 ст.132-1 КУпАП підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП не встановлено, оскільки оскаржуваною постановою не встановлено адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

До матеріалів позову позивачем постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 317375 від 23.12.2021 складену начальником Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Бичко В., згідно змісту якої вбачається, що за фактом порушення абз. 14 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт», що підтверджено актом № 314201 від 28.10.2021 на ТОВ «Унірем-Сервіс», накладено адміністративно-господарський штраф у сумі 8500 грн. З викладено вбачається, що за фактом порушення габаритно-вагових параметрів, що сталось 28.10.2021, двічі було притягнуто до адміністративної відповідальності самого водія позивача по справі ОСОБА_1 та безпосередньо юридичну особу ТОВ «Унірем Сервіс» з накладенням на нього адміністративно-господарського штрафу у сумі 8500 грн. Вказані дії суперечать ст. 61 Конституції України, згідно якої ніхто не можу бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи, що суд дійшов висновку про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Стаття 132 КАС України передбачає види судових витрат, а саме: судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 139 КАС України, якими, крім іншого, передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, на підставі чого, враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, суд дійшов висновку, що понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 454,00 грн., слід відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Управління патрульної поліції в Вінницькій області.

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 8, 9, 10, 71-79, 194, 229, 268, 241-246, 270-272, 286 КАС України, ст. ст. 7, 9, 122, 247, 251, 283, 286 КУпАП, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції УПП в Сумській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 28.10.2021 за ч. 1 ст. 132 -1 КУпАП, задовольнити.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 836241 від 28.10.2021 р. винесену поліцейським Управління патрульної поліції в Сумській області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі по 510 (п`ятсот десять) гривень - скасувати.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП ОСОБА_1 від 28.10.2021 р. - закрити.

Стягнути з управління патрульної поліції в Сумській області департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дані позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Дані відповідача: Департамент патрульної поліції Управління патрульної поліції в Сумській області, юридична адреса: вул. Білопільський шлях, 18/1, м. Суми, 40009.

Повний текст рішення виготовлений 15 квітня 2022 року.

Суддя О. В. Томинець