Справа № 460/3993/20
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 рокуСправа № 460/3993/20 пров. № А/857/5352/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача - Качмара В.Я.,

суддів - Большакової О.О., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання - Юрченко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу запозовом ОСОБА_1 до Рівненської обласної прокуратури, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Офіс Генерального прокурора, про визнання протиправними та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року (суддяМахаринець Д.Є., м.Рівне, повний текст складено 24 січня 2022 року), -

ВСТАНОВИВ:

30.05.2020 (конверт) ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до прокуратури Рівненської області (далі - Прокуратура; правонаступник Рівненська обласнапрокуратура)в якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Рівненської області від 30.04.2020 №354к "Про звільнення ОСОБА_1 " про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні Прокуратури (далі - Посада);

поновити позивача на Посаді або на рівнозначній посаді, з виконанням тих же функцій в органах прокуратури України з 04.05.2020, зарахувавши час вимушеного прогулу у загальний строк служби;

стягнути з Прокуратури на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 04.05.2020 і до моменту фактичного поновлення на роботі.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, просить таку скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі із покликанням на норми процесуального права вказує,що про дату та час судового засідання, яке відбулося 30.12.2021 не був повідомлений належним чином, оскільки не отримував повістки-виклику та не приймав телефонограми. Вважає, що був позбавлений об`єктивної можливості прибути в судове засідання та виконати свій процесуальний обов`язок щодо явки до суду.

Відповідач та третя особа у відзивах на апеляційну скаргу заперечують вимоги такої, вважають рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Позивач в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача та третьої особи, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність залишення адміністративного позову без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 240Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), оскільки має місце повторна неявка позивача у судове засідання без поважних причин, без повідомлення ним про причини неприбуття та без наявності заяв про розгляд справи за його відсутності.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального і порушенням норм процесуального права, з таких міркувань.

Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ухвалою суду першої інстанції від 17 липня 2020 року відкрито провадження у цій справі та призначено підготовче засідання на 03.09.2020 о 09:40 год, яке відбулося за участі позивача та представника відповідача, однак у вказаному судовому засіданні оголошено перерву на 01.10.2020 у зв`язку із залученням Офісу Генерального прокурора (далі - Офіс) як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача (т.1 а.с.58-60).

Підготовчі судові засідання призначенні на 01.10.2020, 22.10.2020, 26.10.2020, 05.11.2020, 26.11.2020, 22.12.2020, 21.01.2021 відкладалися та судом оголошувалась перерва з різних причин.

У період з 16.03.2021 по 07.10.2021 провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі №460/6441/20.

28.10.2021 протокольною ухвалою суд закриває підготовче засідання і призначає справу до розгляду по суті на 11.11.2021, розгляд якої відкладали на 02.12.2021, а в подальшому 14.12.2021 - на 30.12.2021.

30.12.2021 в судове засідання з`явився представник відповідача та третьої особи, а позивач не прибув, про причини неявки не повідомляв, заяв та клопотань по справі не подавав. Відтак, суд залишав позов без розгляду.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 липня 1989 року у справі «AlimentariaSanders S.A. v. Spain» (AlimentariaSanders S.A. проти Іспанії).

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, ЄСПЛ у цьому рішенні зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, у дотриманні стандартів доступу до суду, передбачених пунктом 1 статті 6 Конвенції, важливе значення має добросовісна поведінка також і позивача.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено статтею 205 КАС (в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали). Частиною п`ятою цієї статті передбачено, що у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише в разі повторної неявки.

Аналіз зазначеної норми вказує, що підставами для залишення позовної заяви без розгляду є: неявка позивача в судове засідання без поважних причин, неповідомлення суду про причини неявки, неподання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності, а також, за умови якщо відповідач не наполягає на розгляді справи по суті.

Правила цієї статті встановлюють умови та підстави, які спрямовані на те, щоб учасники судового процесу й, зокрема, суд не могли свавільно обмежити право особи на судовий розгляд справи по суті заявлених вимог через ухвалення будь-якого виду судового рішення, що припинить провадження у справі. Водночас правила цієї статті прописують наслідки та умови, які можуть настати для особи, яка не дотримується правил (процесу) судового провадження.

Частина п`ята статті 205 КАС сконструйована таким чином, що дає суду можливість не розглядати позовну заяву особи і повернути її без розгляду її автору, що має вигляд застосування до особи, яка ініціювала позовне провадження, своєрідної форми відповідальності за дії, пов`язані з неявкою на засідання суду.

Законодавче формулювання положення частини п`ятої статті 205 КАС «… якщо неявка перешкоджає розгляду справи» означає, що суд може розглянути позов по суті, однак не зобов`язаний цього робити. Це законодавче формулювання змістовно викладено у вигляді умови, яка в кожному конкретному випадку (правовій ситуації, казусові) повинна оцінюватися окремо в межах відповідних спірних відносин, які диктують її застосування.

Наведена норма також кореспондується із закріпленим у пункті 4 частини першої статті 240 КАС правилом, за яким позов залишається судом без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи в судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Згідно із частиною першою статті 45 КАС учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання цими правами не допускається.

Зі змісту оскаржуваної ухвали та матеріалів справи видно, що підставою для залишення позову без розгляду стала повторна неявка позивача у судові засідання 14.12.2021 та 30.12.2021, не повідомлення суду про поважність причини неявки у судове засідання, не подання заяви про розгляд справи без його участі, що позбавило суд можливості встановити всі обставини справи, необхідні для вирішення спору без його участі.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, 13.12.2021 та 14.12.2021 на адресу суду першої інстанції надійшлоклопотання позивача про відкладення судового розгляду, в якому він вказує на те, що не отримав належним чином завірену копію постанови суду у справі №460/6441/20, тому це унеможливлює належну підготовку до участі в судовому засіданні, а також зазначив, що з 20.12.2021 по 24.12.2021 буде відсутній в межах Рівненської області (далі - Клопотання).

14.12.2021 суд першої інстанції задовольнив таке клопотання та відклав розгляд справи на 30.12.2021, про щопредставник відповідача був повідомлений під розписку.

Стосовно неявки в судове засідання 30.12.2021 апеляційний суд зазначає наступне.

28.12.2021 до суду першої інстанції повернулась поштова кореспонденція, а саме повістка-виклик на 30.12.2021. Зокрема, на конверті якої була вказана дата - 24.12.2021 та зазначено, що причиною повернення було те, що позивач відсутній за вказаною адресою (т.1, а.с.249).

Очевидно, в цей день ОСОБА_1 перебував поза межами області, так як це він зазначав у Клопотанні. До того ж, 29.12.2021 о 14:27 секретар судового засідання зазначив в телефонограмі, що ОСОБА_1 таку не прийняв, оскільки вказаний номер телефону не відповідає (т. 2, а.с.1).

Відповідно до частини п`ятої статті 126 КАС у разі тимчасової відсутності адресата особа, яка повинна вручити повістку, відмічає у повістці відомості про те, куди вибув адресат та коли передбачається його повернення за наявності таких даних.

Згідно до частини одинадцятої статті 126 КАС у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідно, це не взято до уваги судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали.

З огляду на наведене, вбачається що позивач демонстрував добросовісну поведінку в судовому процесі, належно користуючись своїми правами передбаченими КАС. Відтак, ОСОБА_1 вжив всіх заходів щодо повідомлення суду першої інстанції про необхідність відкласти судове засідання 14.12.2021, а щодо розгляду справи призначеної на 30.12.2021 - належним чином повідомлений не був.

Таким чином, з аналізу вказаних норм та обставин справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в даному випадку не може бути застосований пункт 4 частини першої статті 240 КАС, у зв`язку із чим залишення позову без розгляду не відповідає вимогам процесуального закону.

Відповідно до статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Відтак, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до цього ж суду для продовження її розгляду по суті.

Керуючись статтями 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського окружного адміністративного судувід 30 грудня 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 19 квітня 2022 року.