Справа № 500/6706/21
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2022-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2022 рокуЛьвівСправа № 500/6706/21 пров. № А/857/2324/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання: Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі №500/6706/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії (головуючий суддя першої інстанції Чепенюк О.В., місце ухвалення м. Тернопіль, дата складання повного тексту30.11.2021),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. 22.09.2021 відділ обслуговування громадян №3 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у листі № 1900-0206-8/28334 повідомив позивача про неможливість підтвердження пільгового стажу роботи на посаді тракториста-машиніста в колгоспі Вільна Україна, Селянській спілці Вільна Україна, ТзОВ Вільна Україна, ТзОВ Бучачагрохлібпром, оскільки посада, яка зазначена в пільгових довідках за періоди роботи у вищевказаних господарствах не відповідає записам в первинних документах і не дає право на пільгове пенсійне забезпечення, а тому періоди роботи з 01.05.1982 по 29.11.2019 не зараховано до стажу тракториста-машиніста для призначення пенсії згідно з пунктом в статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення .

Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, оскільки вказаний період роботи трактористом, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, станом на 09.06.2021 становить 34 роки 09 місяців 20 днів та підтверджується відповідними записами в трудовій книжці. При цьому звертає увагу, що уточнююча довідка надається лише в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення відділу обслуговування громадян №3 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлене листом №1900-0206-8/28334 від 22 вересня 2021 року, про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 з 10 червня 2021 року пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пункту 3 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» .

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зокрема апелянт вказує на те, що страховий стаж позивача згідно поданих документів становить 38 років 08 місяців 27 днів. Пільговий стаж становить 1 рік 00 місяців 28 днів, що є меншим за необхідний, а отже для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на даний час немає. З урахуванням наведеного, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 124 КАС України, судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу.

Позивач та відповідач в судове засідання не прибули, хоча були повідомлені про дату судового засідання на офіційну електронну адресу.

Частинами другою та третьою статті 129 КАС України визначено, що учасник судового процесу повинен за допомогою електронної пошти (факсу, телефону) негайно підтвердити суду про отримання тексту повістки. Текст такого підтвердження роздруковується, а телефонне підтвердження записується відповідним працівником апарату суду, приєднується секретарем судового засідання до справи і вважається належним повідомленням учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою учаснику судового процесу з моменту надходження до суду підтвердження про отримання тексту повістки.

Якщо протягом дня, наступного за днем надсилання тексту повістки, підтвердження від учасника судового процесу не надійшло, секретар судового засідання складає про це довідку, що приєднується до справи і підтверджує належне повідомлення учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою з моменту складання секретарем судового засідання відповідної довідки.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує наступне. ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), після досягнення віку 55 років, 19.07.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, до якої додав відповідні документи на підтвердження пільгового стажу роботи. 06.09.2021 позивач повторно подав таку ж заяву, до якої додатково долучив окремі документи, необхідні для вирішення питання призначення пенсії на пільгових умовах.

У відповідь на заяви позивач отримав лист відділу обслуговування громадян №3 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0206-8/28334 від 22.09.2021, яким ОСОБА_1 повідомлено про відмову в призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

У листі, зокрема, вказано, що страховий стаж заявника становить 38 років 8 місяців 27 днів. Пільговий стаж - 1 рік 0 місяців 28 днів.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, не враховано до пільгового стажу наступні періоди: з 01.05.1982 по 31.05.1984 та з 19.05.1986 по 31.08.2005 за час роботи в ТзОВ Вільна Україна згідно поданої довідки №178 від 12.02.2008; з 11.10.2005 по 01.12.2008, з 05.03.2009 по 25.12.2009, з 09.04.2010 по 22.12.2010, з 04.04.2011 по 20.12.2011, з 02.04.2012 по 29.11.2019 за час роботи в ТзОВ Бучачагрохлібпром згідно поданої довідки № 67-к від 20.08.2021.

Посада, яка зазначена в пільгових довідках за вищезазначені періоди, не відповідає записам в первинних документах згідно актів перевірок від 20.08.2021 і не дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

Позивач не погоджується з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, вважає його протиправним та таким, що порушує його право на соціальний захист, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що позивач має право на призначення пенсії на підставі пункту 3 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).

Згідно з пунктом «в» частини першої статті 13 Закону №1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Аналогічні умови призначення пенсії трактористам-машиністам на пільгових умовах визначені пунктом 3 частини другої статті 114 Закону №1058-IV.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №7. Так до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Трактористи-машиністи допоміжних сільських господарств, які не мають самостійного балансу і знаходяться в складі промислових, будівельних та інших підприємств і організацій, мають право на пільгову пенсію при виконанні умов, передбачених наведених вище умов. Трактористам-машиністам, постійно зайнятим на причіпних і стаціонарних установках і агрегатах, пенсії призначаються на загальних підставах. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном (пункт 20 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Також якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Предметом доказування у цій справі є наявність обставин, які підтверджують факт роботи позивача у спірний період саме трактористом, тобто за професією і виконуваною роботою, що дають право на пенсію на пільгових умовах відповідно до підпункту 3 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Судом встановлено, що відповідно до атестата №15518, виданого 20.02.1982, ОСОБА_1 з 01.09.1981 по 20.08.1984 навчався в сільському професійно-технічному училищі №6 м. Бучач Тернопільської області за професією - тракторист-машиніст.

Згідно з відомостями військового квитка серії НОМЕР_1 , виданого 04.06.1984 Бучацьким районним військовим комісаріатом Тернопільської області, ОСОБА_1 проходив військову службу з 08.06.1984 по 19.04.1986, основна цивільна спеціальність тракторист, шофер (а.с.17).

Судом досліджено записи трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 НОМЕР_2 та трудової книжки НОМЕР_3 (а.с.14-16) щодо періодів його роботи трактористом.

Трудова книжка колгоспника ОСОБА_1 НОМЕР_2 : Розділ «Членство в колгоспі»: запис №1, 19.05.1982, прийнятий в члени колгоспу ім. XXIV з`їзду КПРС, запис №2, 13.02.1991, колгосп ім. XXIV з`їзду КПРС перейменовано в колгосп «Вільна Україна», запис №3, 29.01.1993, колгосп «Вільна Україна» перейменовано в селянську спілку «Вільна Україна», запис №4, 01.04.2000, членство у господарстві припинено у зв`язку з реформуванням селянської спілки «Вільна Україна» у СГ ТзОВ «Вільна Україна» (а.с.12).

Розділ «Відомості про роботу»: запис №1, 01.05.1982, прийнятий на роботу в колгосп ім. XXIV з`їзду КПРС трактористом, запис №2, 08.06.1984, призваний на службу в Радянську Армію, запис №3, 25.04.1986, звільнений зі служби в Радянській Армії, запис №4 19.05.1986, прийнятий на роботу в колгосп ім. XXIV з`їзду КПРС трактористом, запис №5, 01.04.2000, переведений на роботу у СГ ТзОВ «Вільна Україна» на посаду тракториста у зв`язку з реформуванням селянської спілки «Вільна Україна», запис №6, 30.11.2004, звільнений згідно поданої заяви за згодою двох сторін по п.1 ст. 36 КЗпП України, запис №7, 01.12.2004, прийнятий на посаду тракториста в СГ ТзОВ «Вільна Україна», запис №8, 31.08.2005, звільнений з роботи згідно поданої заяви за згодою двох сторін по п.1 ст. 36 КЗпП України,

Трудова книжка ОСОБА_1 НОМЕР_3 : Розділ «Відомості про роботу»: ТзОВ «Бучачагрохлібпром» запис №3, 11.10.2005, зарахований на роботу на посаду тракториста, запис №4, 01.12.2008, звільнено з роботи по п.1 ст. 36 КЗпП України, запис б/н, 05.03.2009, прийнято на роботу трактористом, запис б/н, 25.12.2009, звільнено з роботи по п.1 ст.36 КЗпП України, запис б/н, 09.04.2010, прийнятий на роботу механізатором, запис б/н, 22.12.2010, звільнений з роботи по п.1 ст. 36 КЗпП України, запис б/н, 04.04.2011, прийнятий на роботу механізатором, запис б/н, 20.12.2011, звільнений з роботи по п.1 ст. 36 КЗпП України, запис б/н, 02.04.2012, прийнятий на посаду механізатора, запис б/н, 15.12.2014, згідно національного класифікатора професій ДК 003:2010 та на підставі наказу по підприємству №108-к від 15.12.2014, починаючи з 01.01.2010 професію «механізатор» класифікувати як «тракторист-машиніст», запис б/н, 29.11.2019, звільнений з роботи по п.1 ст. 36 КЗпП України,

04.03.2020, ТзОВ «Бучачагрохлібпром», прийнятий на роботу трактористом-машиністом с/г виробництва.

Таким чином, спірні періоди роботи позивача на посаді тракториста у колгоспі ім. XXIV з`їзду КПРС, колгоспі «Вільна Україна», селянській спілці «Вільна Україна», СГ ТзОВ «Вільна Україна», ТзОВ «Бучачагрохлібпром» підтверджується відповідними належним чином оформленими записами його трудової книжки.

Крім цього, як слідує з довідки СГ ТзОВ «Вільна Україна» №178 від 12.02.2008, виданої ОСОБА_1 , він з 01.05.1982 по 31.05.1984 та з 19.05.1986 по 31.08.2005 працював на посаді тракториста і був безпосередньо зайнятий на виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві. Довідка видана на основі книг обліку трудового стажу і заробітку колгоспника за 1982-2005.

З довідки №55-к від 01.07.2021, виданої ТзОВ «Бучачагрохлібпром», слідую, що ОСОБА_1 дійсно працює на посаді тракториста-машиніста: з 11.10.2005 по 01.12.2008, з 05.03.2009 по 25.12.2009, з 09.04.2010 по 22.12.2010, з 04.04.2011 по 20.12.2011, з 02.04.2012 по 29.11.2019, з 04.03.2020 по даний час і був безпосередньо зайнятий у виробництві с/г продукції в рослинництві цілий календарний рік. Довідка видана на підставі книг наказів по особовому складу, нарядів на виконання робіт, книг та відомостей на з/п, карточки П-2.

Також в матеріалах справи наявні: архівні довідки архівного відділу №2 Чортківської районної державної адміністрації від 19.07.2021 про нараховану ОСОБА_1 заробітну плату у спірні періоди роботи в колгоспі ім. XXIV з`їзду КПРС, селянській спілці «Вільна Україна» та ТзОВ «Вільна Україна» та про кількість відпрацьованих ОСОБА_1 людиноднів на посаді тракториста за період з 1982 по 2005; архівна виписка від 19.07.2021 з протоколу №3 зборів уповноважених колгоспу ім. XXIV з`їзду КПРС, згідно з яким ОСОБА_1 прийнято в члени колгоспу з 19.05.1982; архівна виписка від 19.07.2021 з протоколу №3 засідання правління колгоспу ім. XXIV з`їзду КПРС від 19.05.1986, з якого вбачається прийняття ОСОБА_1 в тракторну бригаду трактористом; архівна виписка від 19.07.2021 з протоколу №3 засідання правління колгоспу ім. XXIV з`їзду КПРС від 03.05.1982, відповідно до якого ОСОБА_1 прийнято на посаду тракториста в тракторну бригаду з 01.05.1982, архівний витяг від 19.07.2021 з наказу ТзОВ «Вільна Україна»№1 від 01.04.2000 про переведення ОСОБА_1 (тракторна бригада) на роботу у СГ ТзОВ «Вільна Україна» у зв`язку з реформуванням селянської спілки «Вільна Україна», архівний витяг від 19.07.2021 з наказу ТзОВ «Вільна Україна» №14 від 31.08.2005 про звільнення ОСОБА_1 з роботи згідно поданої заяви за згодою двох сторін з 31.08.2005 .

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що працевлаштування позивача за посадою тракториста у спірні періоди підтверджене відповідними записами у трудовій книжці та іншими належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи.

Таким чином, досліджені докази беззаперечно підтверджують роботу позивача за професією тракториста з 01.05.1982 по 31.05.1984 та з 19.05.1986 по 31.08.2005 в колгоспі ім. XXIV з`їзду КПРС, колгоспі «Вільна Україна», селянській спілці «Вільна Україна», ТзОВ «Вільна Україна», та з 11.10.2005 по 01.12.2008, з 05.03.2009 по 25.12.2009, з 09.04.2010 по 22.12.2010, з 04.04.2011 по 20.12.2011, з 02.04.2012 по 29.11.2019 в ТзОВ «Бучачагрохлібпром», така робота була безпосередньо пов`язана з виробництвом сільськогосподарської продукції - продукції рослинництва, позивач працював трактористом протягом усього робочого року, що вказує на протиправне не зарахування вказаних спірних періодів до пільгового стажу ОСОБА_1 .

З урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач має право на призначення пенсії на підставі пункту 3 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення названого адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі №500/6706/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 15.04.2022