Справа № 140/16618/21
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2022-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року ЛуцькСправа № 140/16618/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Луцької міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.08.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,15 га, на території смт Рокині Луцького району Волинської області.

Листом від 22.09.2021 № 6.1-7/3978/2021 позивача повідомлено, що департаментом містобудування, земельних ресурсів та реклами Луцької міської ради підготовлений проект рішення «Про надання громадянину ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у смт Рокині Луцького району Волинської області» та переданий у відділ секретаріату Луцької міської ради для включення до переліку питань, що пропонуються для почергового розгляду на засіданнях постійної комісії з питань земельних відносин та земельного кадастру та сесії Луцької міської ради.

Проте, відповідач допустив бездіяльність, оскільки на 20-ій сесії Луцької міської ради VIII скликання, яка відбулася 27.10.2021, не прийняв жодного рішення за вказаною заявою позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, тим самим порушив конституційні права позивача, які підлягають відновленню судом шляхом зобов`язання органу місцевого самоврядування вчинити відповідну дію у формі прийняття відповідного рішення.

Позивач просить визнати протиправною бездіяльність Луцької міської ради, яка полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 26.08.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,15 га на території смт Рокині Луцького району Волинської області, та зобов`язати відповідача прийняти рішення в порядку, встановленому частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,15 га на території смт Рокині Луцького району Волинської області, згідно поданої заяви від 26.08.2021.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 53).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 01.02.2022 № 3-8/36/2022 (а. с. 56-58) представник відповідача Бондарчук Р.І. позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що передача безоплатно у власність вільних від забудови земельних ділянок (в тому числі, для індивідуального дачного будівництва) неможлива, оскільки без попереднього затвердження відповідної містобудівної документації це прямо заборонено діючим законодавством.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) дану справу, як справу незначної складності, розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 26.08.2021 ОСОБА_1 звернувся до Луцької міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,15 га, на території смт Рокині Луцького району Волинської області (а. с. 26).

Листом від 22.09.2021 № 6.1-7/3978/2021 позивача повідомлено, що департаментом містобудування, земельних ресурсів та реклами Луцької міської ради підготовлений проект рішення «Про надання громадянину ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у смт Рокині Луцького району Волинської області» та переданий у відділ секретаріату Луцької міської ради для включення до переліку питань, що пропонуються для почергового розгляду на засіданнях постійної комісії з питань земельних відносин та земельного кадастру та сесії Луцької міської ради (а. с. 30).

З протоколу пленарного засідання 20-ї сесії Луцького міської ради VIII скликання від 27.10.2021 (а. с. 32-43) вбачається, що на вказане пленарне засідання було винесено проект рішення Луцької міської ради «Про надання громадянину ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у смт Рокині Луцького району Волинської області» (а. с. 31) та згідно із результатами поіменного голосування (від 27.10.2021, 12:11:02) рішення не прийнято (результати голосування: за - 2, проти - 8, утрималися - 21, не голосували - 5, всього - 36) (а. с. 44).

Листом від 17.11.2021 № 6.1-7/4723/2021 позивача повідомлено про внесення проекту рішення та його розгляд на 20-ій сесії Луцької міської ради VIII скликання 27.10.2021, а та надіслано витяг з протоколу пленарного засідання із відображенням у ньому факту неприйняття рішення (а. с. 48-49).

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

За правилами частини сьомої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 25 Закону № 280/97-ВР визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно із пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

За правилами частин першої, другої статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Відповідно до статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать:1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону; 2) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Отже, міська рада на пленарному засіданні вирішує відповідно до закону питання регулювання земельних відносин шляхом прийняття актів у формі рішень, в т. ч. приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивоване рішення про відмову у його наданні з підстав, передбачених частиною сьомою статті 118 ЗК України.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою було винесено на розгляд сесії міської ради, проте рішення про надання такого дозволу або про відмову у його наданні прийнято не було.

На думку суду, оскільки вказана заява позивача стосувалася вирішення земельного питання, тому така заява повинна були бути розглянута на сесії міської ради з прийняттям відповідного рішення.

Відсутність належним чином оформленого рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду заяви (клопотання) особи, не зважаючи на надсилання заявнику листа про розгляд заяви (клопотання), свідчить про те, що даний орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

При вирішенні даного спору суд враховує аналогічні висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 30.10.2018 у справі № 820/4852/17.

Отже, з урахуванням встановлених обставин цієї справи, суд дійшов висновку, що у даному випадку має місце протиправна бездіяльність відповідача, яка полягає у неприйнятті рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду заяви.

При цьому, суд виходить з того, що лист від 17.11.2021 № 6.1-7/4723/2021 (а. с. 48) за змістом та формою не може вважатися «відмовою» органу місцевого самоврядування у розумінні частини сьомої статті 118 ЗК України, оскільки у даному випадку відповідач наділений повноваженнями або надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою або надати відповідну відмову, проте жодного рішення міською радою прийнято не було. Суд також вважає, що винесення на сесію міської ради проекту рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та неприйняття такого рішення (через недостатню кількість голосів «за» депутатів) не свідчить про належне виконання відповідачем вимог частини сьомої статті 118 ЗК України.

Відтак, враховуючи, що позивач фактично оскаржує бездіяльність відповідача щодо не прийняття рішення по суті за результатами розгляду його заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, тому з урахуванням повноважень, наданих суду статтею 245 КАС України, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності належить задовольнити шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неприйняття рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою за результатами розгляду заяви від 26.08.2021.

При вирішенні позовних вимог зобов`язального характеру суд враховує, що відповідач не прийняв відповідного рішення по суті стосовно вказаної заяви. Прийняття відповідного рішення (рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки) відноситься до дискреційних повноважень міської ради, та при відсутності відповідного рішення суд позбавлений можливості надати правову оцінку наявності правових підстав для надання позивачу дозволу щодо розроблення проекту землеустрою.

Відтак, позовні вимоги про зобов`язання вчинити дії належить задовольнити частково шляхом зобов`язання відповідача на засіданні чергової сесії міської ради повторно розглянути вказану заяву та за наслідками розгляду прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та про відмову у задоволенні вимог щодо зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення саме про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, оскільки позовні вимоги задоволені частково, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, сплачений квитанцією від 23.12.2021 № 90810 в сумі 908,00 грн. (а. с. 11, 52), пропорційно до задоволених вимог в розмірі 454,00 грн.

При вирішенні питання про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат, пов`язаних з правничою допомогою, в сумі 8000,00 грн., суд виходить з таких приписів статей 134, 139 КАС України.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За приписами частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в сумі 8000,00 грн. подав копію договору про надання правової допомоги адвоката від 26.08.2021, укладеного між адвокатом Андріяш Н.В. та Куденьчуком О.А. (а. с. 13), опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (а. с. 15), квитанцію до прибуткового касового ордеру від 22.12.2021 на суму 8000,00 грн. (а. с. 16), а також ордер від 09.11.2021 (а. с. 12) та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 478 (а. с. 14).

Пунктом 4 вказаного договору про надання правової допомоги від 26.08.2021 визначено, що обсяг і вартість наданої правової допомоги визначається за попередньою домовленістю сторін та встановлюється в розмірі 1000,00 грн. за одну годину фактично витраченого часу адвокатом, а за змістом пункту 1 цього ж договору правова допомога надається не лише у Волинському окружному адміністративному суду, а й у Луцькій міській раді.

В той же час, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 у справі №826/7375/18).

На думку суду, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України (зокрема, складність справи, яку розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження; час, який об`єктивно необхідно було витратити на підготовку позовної заяви, зважаючи на сталу судову практику у справах цієї категорії; обсяг наданих адвокатом послуг), враховуючи викладені у відзиві заперечення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 2000,00 грн. згідно із пунктами 1, 2 опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, а також ту обставину, що позовні вимоги задоволені частково, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.

Таким чином, на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати в загальному розмірі 1454,00 грн. (з них: судовий збір в сумі 454,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000,00 грн.).

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Луцької міської ради щодо неприйняття рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 26 серпня 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,15 га, на території смт Рокині Луцького району Волинської області.

Зобов`язати Луцьку міську раду (43025, Волинська область, м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 19, ідентифікаційний код 34745204) на засіданні чергової сесії міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) від 26 серпня 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,15 га, на території смт Рокині Луцького району Волинської області, та за наслідками розгляду прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Луцької міської ради (43025, Волинська область, м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 19, ідентифікаційний код 34745204) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати в загальному розмірі 1454 гривні 00 копійок (одна тисяча чотириста п`ятдесят чотири гривні нуль копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М.Валюх