Справа № 160/16852/20
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2022-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 квітня 2022 року м. Дніпросправа № 160/16852/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2021 ( суддя першої інстанції Сліпець Н.Є.) в адміністративній справі №160/16852/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

17.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 14.09.2018 року №90436 на суму 31357,29 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що винесене Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області податкове повідомлення-рішення від 14.09.2018 року №90436, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2015-2017 роки в розмірі 31 357,29 грн., є необґрунтованим та підлягає скасуванню, оскільки відповідачем було помилково визначено суму податкового зобов`язання щодо об`єкту оподаткування нежитлових приміщень поз.2, 13 в будівлі комерційного призначення з торговими приміщеннями та автопаркінгом літ.А-7 на І поверсі, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що загальна площа вищезазначених приміщень складає 15,1 кв.м., а не 637,3 кв.м.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2021у задоволені позову відмовлено.

З апеляційною скаргою звернувся позивач, в якій посилаючись на обставини викладені у позові просив скасувати рішення суду першої інстанції як необґрунтоване та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_1 станом на 15.02.2019 року був власником об`єкту житлової нерухомості, а саме нежитлових приміщень, загальною площею - 637,3 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с. 41-42).

За висновком податкового органу даний об`єкт нерухомості, відповідно до вимог пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у зв`язку з чим Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.09.2018 року №90436, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015-2017 роки в сумі 31 357,29 грн.

Разом з тим, позивач вважає, що приймаючи податкове повідомлення-рішення податковий орган помилково визначив суму податкового зобов`язання щодо об`єкту оподаткування, оскільки загальна площа приміщень складає 15,1 кв.м., а не 637,3 кв.м., взята контролюючим органом на підставі помилкових даних з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, спір між сторонами виник з підстав обґрунтованості нарахування відповідачем суми податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2015 2017 роки.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено протиправність податкового повідомлення-рішення від 14.09.2018 року №90436.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Щодо податкового періоду за 2015 рік, суд зазначає.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIII (Закон № 71-VIII) запроваджено новий місцевий податок, а саме податок на майно, який складається із: податку на майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку та плати за землю.

Згідно із пунктом 10.3 статті 10 Податкового кодексу України, в редакції Закону №71-VIII, місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Відповідно до пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Зважаючи на зміст наведених законодавчих норм, встановлення податку на майно, зокрема в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є повноваженням місцевої ради, яке виконується шляхом прийняття відповідного рішення.

У цьому випадку із запровадженням податку на майно, відмінне від земельної ділянки, на 2015 рік відповідні норми Закону № 71-VIII набрали чинності з 01 січня 2015 року.

Щодо податкових періодів 2016 року та 2017 року.

Відповідно до п. п.266.7.2 п.266.7 ст266 ПК України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Контролюючі органи за місцем проживання (реєстрації) платників податку в десятиденний строк інформують відповідні контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості про надіслані (вручені) платнику податку податкові повідомлення-рішення про сплату податку у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Відповідно до пп. 266.10.2 п.266.10 ст.266 ПК України у разі, якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

Згідно з п.п.266.10.3. п.266.10 ст.266 ПК України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Положення п.102.1 ст.102 ПК України передбачають, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

14.09.2018 року контролюючим органом відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України було прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №90436, яким позивачу визначено податкове зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фіз особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за податкові періоди 2015, 2016, 2017 роки у загальному розмір 31 357 гривень, в тому числі за податковий період 2015 року 3 881,16 грн., 2016 року 8 781,99 грн., 2017 року 18694,14 гривень.

Дослідивши матеріали справи, відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, встановлено, що на момент винесення спірного податкового повідомлення-рішення, розмір загальної площі об`єкту нерухомості за вказаною адресою становив 637,3 кв.м., разом з тим, внесення запису в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно з яким була виправлена інформація щодо опису об`єкта нерухомості, де зазначено, що загальна площа нежитлових приміщень поз. 2, 13 в будівлі комерційного призначення з торговими приміщеннями та автопаркінгом літ.А-7 на І поверсі, складає 15,1 кв.м, відбулось лише 24.07.2020 року.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 14.09.2018 року №90436, якими позивачу визначено суми з податків на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за податкові періоди 2015,2016,2017 роки, слід зазначити що оскаржуване податкове повідомлення-рішення вже було предметом розгляду в адміністративній справі №160/7602/19:

рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 року у справі №160/7602/19 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.02.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 року у справі № 160/7602/19 залишено без змін.

Також під час розгляду справи №160/7602/19 надано оцінку такій підставі для оскарження як внесення запису в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про зміну площу об`єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 14.09.2018 року №90436 є таким, що винесено у відповідності до норм податкового законодавства та підстави для його скасування відсутні.

Колегія суддів зазначає, що доводи наведені у апеляційній скарзі, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2021 в адміністративній справі №160/16852/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 квітня 2022 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва