Справа № 460/10627/21
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/10627/21 пров. № А/857/22972/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області,

на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року (суддя Щербаков В.В, час ухвалення не зазначений, місце ухвалення м.Рівне, дата складання повного тексту 18.10.2021),

в адміністративній справі №460/10627/21 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області,

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

У липні 2021 року позивач ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ДПС у Рівненській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №05 від 19.07.2021 та №05 від 19.07.2021.

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Рівненській області №05 від 19.07.2021 року. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Рівненській області №05 від 19.07.2021 року.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду є незаконним оскільки суд неправильно застосував норми матеріального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що під час проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 встановлено факт реалізації 26.04.2021 алкогольних напоїв без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, що суперечить ч.20 ст.15 Закону України №481/95-ВР від 19.12.1995 "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Крім того, позивачем не забезпечено режиму попереднього програмування кількості на весь асортимент підакцизної групи товарів, яка є в реалізації. Будь-яких доказів па спростування вказаного порушення, позивачем ані під час проведення фактичної перевірки, ані до позовної заяви надано не було. Також позивачем не заперечуються факт не забезпечення ним режиму попереднього програмування найменування підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД. Твердить скаржник, що на підтвердження протиправності рішення контролюючого органу та заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів шкоди позивачем не надано жодних доказів на спростування порушень, встановлених в акті перевірки.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції від 18.10.2021 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивач подав до суду апеляційної скарги відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскарженого відповідачем рішення суду. Натомість апеляційна скарга відповідача на вказане рішення суду не відповідає дійсним обставинам, які підтверджені доказами, дослідженими у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, залишивши без змін оскаржене нею рішення суду.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , здійснював господарську діяльність як фізична особа-підприємець, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 03.04.2019 внесено запис №0040654. Основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 за КВЕД 47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах (а.с. 10).

На підставі наказу Головного управління ДПС в Рівненській області від 17.06.2021 №1156-п посадовими особами контролюючого органу було проведено фактичну перевірку магазину «СТРУЧОК» ФОП ОСОБА_1 . В якості підстави зазначено: підпункт 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України (а.с. 16).

За результатами фактичної перевірки магазину «СТРУЧОК» ФОП ОСОБА_1 , було складено Акт (довідка) фактичної перевірки від 29.06.2021 року за №4178/17-00-07-05-13/ з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі підакцизними товарами (а.с. 17-18).

Згідно висновків вказаного Акта фактичної перевірки встановлено:

1) факт реалізації алкогольних напоїв, зокрема пива Еліт, об`ємом 1 л. по ціні реалізації 37,00 грн., без проведення розрахункової операції через РРО та без роздрукування та видачі чека;

2) факт реалізації алкогольних напоїв, зокрема пива Джин Тонік, об`ємом 1 л., по ціні реалізації 35,00 грн., без встановлення попереднього програмування коду товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД (чек №3 о 19:51 год 22.06.2021 року);

3) факт реалізації алкогольних напоїв без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а саме: 26.04.2020 через реєстратор розрахункових операцій проведено операцію з реалізації пива на загальну суму 199,00 грн..

На підставі Акту фактичної перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №05 від 19.07.2021 за порушення ст.15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального застосовано суму штрафних санкцій (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у т. ч. за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 17000 грн. (а.с. 19);

- №05 від 19.07.2021 року за порушення п.п.1,2,11 ст.3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг застосовано суму штрафних санкцій (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у т. ч. за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 5103,70 грн. (а.с. 20).

Вважаючи прийняті податкові повідомлення-рішення протиправними і такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з пп.19-1.1.16 п. 19-1.1 ст.19-1 ПК України, контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відносно позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.07.2021 №05 та №05, то судом першої інстанції вірно зазначено та враховано норми чинного законодавства та фактичні обставини справи.

Так, основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР).

Статтею 1 Закону №481/95-ВР визначено наступні поняття і терміни, які вживаються у даному законі:

- ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку;

- роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів" від 23 листопада 2018 року №2628-VІІІ (далі - Закон №2628-VІІІ) внесені зміни до Закону №481/95-ВР, зокрема частину 20 статті 15 викладено у такій редакції: "Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю".

Згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №2628-VІІІ останній набирає чинності з 1 січня 2019 року, крім, зокрема, підпункту 6 (щодо змін до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів"), підпункту 17 (щодо змін до Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності") пункту 2 розділу II цього Закону, що набирають чинності з 1 липня 2019 року.

Водночас, ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР передбачено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, в тому числі, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності регулює (встановлює, визначає) Закон України від 2 березня 2015 року №222-VIII "Про ліцензування видів господарської діяльності" (далі - Закон №222-VIII).

Відповідно до п.7 ч.1 ст.7 Закону №222-VIII, ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як, зокрема, виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами і пальним, зберігання пального, яка ліцензується відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

За змістом ч.13 ст.15 Закону №481/95-ВР, ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в податковому органі, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво).

Тимчасовий порядок видачі ліцензій на право імпорту, експорту спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.05.1996 №493 (чинною на дату реєстрації ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями).

Відповідно до п.8 вказаного Порядку, форма ліцензії затверджується Мінекономрозвитку. Бланки ліцензій виготовляються друкарським способом, повинні мати номер і бути захищені від підробки та несанкціонованого тиражування. У ліцензії зазначаються: на лицьовому боці: найменування органу, що її видав; для юридичних осіб - найменування та місцезнаходження, а для фізичних осіб - прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані (серія, номер, ким і коли виданий, місце проживання); ідентифікаційний код суб`єкта підприємницької діяльності; вид діяльності, на провадження якої видається ліцензія, із зазначенням кодів Товарної номенклатури зовнішньоекономічної діяльності (ТН ЗЕД); реєстраційний номер ліцензії, дата реєстрації; термін дії; дата видачі ліцензії; посада, прізвище, ім`я, по батькові уповноваженої особи, яка підписала ліцензію. На зворотному боці: адреси місць зберігання оптових партій алкогольних напоїв та тютюнових виробів; відмітки про внесення щорічної плати за ліцензію.

На підставі наведених правових норм слід дійти висновку, що суб`єкт господарювання, маючи на меті здійснювати роздрібний продаж певних видів алкогольних та тютюнових виробів, зобов`язаний отримати відповідні ліцензії, оформлені на бланках із наявними у них відомостями, серед яких і терміну її дії.

Судом встановлено, що з початку здійснення ФОП ОСОБА_1 підприємницької діяльності, виходячи з обраного ним КВЕДу, у встановленому законом порядку позивачу було неодноразово видано ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями у магазині ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема:

- ліцензія, реєстраційний номер 1900051, дата реєстрації 24 квітня 2019 року, термін дії з 26 квітня 2019 року до 26 квітня 2020 року (а.с. 11);

- ліцензія, реєстраційний номер 2000069, дата реєстрації 05 травня 2020 року, термін дії з 05 травня 2020 року до 05 травня 2021 року (а.с. 12)

- ліцензія, реєстраційний номер 2100070, дата реєстрації 06 травня 2021 року, термін дії з 09 травня 2021 року до 09 травня 2022 року (а.с. 13).

ФОП ОСОБА_1 , знаючи, що термін дії ліцензії до 26 квітня 2021 року, ним завчасно було зібрано пакет документів на виготовлення нової ліцензії, зокрема, проплачено авансовий внесок 24 квітня 2020 року (а.с. 15), задля безперервності роботи магазину, та з метою того, щоб останній день дії попередньої ліцензії і перший день дії нової ліцензії включали послідовні дати відповідного місяця. Однак нову ліцензію позивачу було видано лише 05 травня 2020 року.

Позивач не заперечується той факт, що 26 квітня 2020 року було реалізовано алкогольні напої (пиво), вважаючи, що така реалізація можлива до дати, вказаної в ліцензії включно. З 27 квітня 2020 року по 04 травня 2020 року продаж алкогольних напоїв ним було зупинено, що підтверджено результатами перевірки.

Однак з міркувань, що останній день дії ліцензії є 25 квітня 2020 року, контролюючий орган дійшов висновку про продаж алкогольних напоїв (пива) без ліцензії 26 квітня 2020 року.

Отже, спір між позивачем та відповідачем виник щодо того, який день вважати останнім днем, що дає право позивачу на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, при зазначенні у такій ліцензії строку дії «до 26 квітня 2020 року».

Законодавець в Цивільному кодексі України виокремлює як поняття "строку" так і "терміну", які не є тотожними.

Згідно із ст.251 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до ч.2 ст.252 Цивільного кодексу України, термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Поряд з цим, згідно з наведеними положеннями Закону №481/95-ВР законодавцем вживається поняття "термін дії ліцензії" на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами, яка видається повноваженим органом на один рік. Також слушно зауважив суд першої інстанції, що у Тимчасовому порядку видачі ліцензій на право імпорту, експорту спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, яким унормовано порядок оформлення і видачі ліцензій на бланку, на лицьовому боці якого зазначається, серед іншого її термін дії.

Отже, у спірних правовідносинах необхідно оперувати поняттям "термін", який згідно з положеннями ч.2 ст.252 ЦК України, визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Крім того, згідно з частиною першою статті 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16.05.1972 строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem.

За змістом статті 2 цієї Конвенції термін «dies a quo» означає день, з якого починається відлік строку, а термін «dies ad quem» означає день, у який цей строк спливає.

Відповідно до частини другої статті 4 Конвенції якщо строк обчислено у місяцях або роках, день dies ad quem є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає dies a quo, або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця.

З урахуванням наведеного граматичного аналізу вжиття в ліцензії її кінцевої дати дії «до 26.04.2020» та положень Конвенції, висновки суду першої інстанції щодо недопущення позивачем порушень вимог Закону №481/95-ВР під час здійснення роздрібного продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів в останній день чинності ліцензій 26.04.2020 - є правильними.

Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, що наведена у постановах від 18.04.2019 у справі №815/1871/16 та від 22.05.2018 у справі №815/1733/16, від 06.05.2021 у справі №820/6160/16.

На підставі встановлених фактичних обставин справи та наведеного правового регулювання колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки в ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) відповідним органом зазначено кінцеву дату її дії «до 26.04.2020», то висновки контролюючого органу про здійснення позивачем 26.04.2020 торгівлі алкогольними напоями без ліцензії є безпідставними та не обґрунтованими.

З огляду на вказане, Головним управлінням ДПС у Рівненській області неправомірно застосовано до позивача фінансові санкції у сумі 17000,00 грн., за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без ліцензії, у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення №05 від 19.07.2021 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в частині встановленого відповідачем порушення проведення розрахункової операції без використання реєстратора розрахункових операцій, колегія суддів зазначає таке.

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 11 ст. 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі Закон №265/95-ВР), суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; 2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти); 11) проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з- УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості.

Отже, для застосування санкції, передбаченої вказаною статтею необхідне надання контролюючим органом доказів проведення розрахункової операції без використання реєстратора розрахункових операцій та не зазначення підкатегорії товару з УКТ ЗЕД.

Крім того, форму та зміст розрахункового документа визначено Положенням про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 21.01.2016 року №13, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 1 лютого 2016 року за № 220/28350 (далі Положення №13).

Пунктом 2 розділу II Положення №13 передбачено, що фіскальний чек на товари (послуги) має містити такі обов`язкові реквізити: код товарної підкатегорії згідно з УКГ ЗЕД (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством) (рядок 7): назва товару (послуги), вартість, літерне позначення ставки ПДВ (рядок 9).

Тобто, у розрахункових документах, які створюється реєстратором розрахункових операцій/програмних РРО при проведенні розрахункових операцій з продажу підакцизних товарів, має відображатися такий обов`язковий реквізит як код УКТ ЗЕД.

В свою чергу, підакцизні товари (продукція) - це товари за кодами згідно з УКГ ЗЕД на які Податковим кодексом України встановлено ставки акцизного податку (пп.14.1.145 п.14.1 ст.14 ПК України).

До підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; пальне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія (п.215.1 ст.215 ПК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З матеріалів справи видно, що позивачем не заперечується факт продажу товару, зокрема пива Джин Тонік об`ємом 1 л. Однак, ним зазначається, що згідно з видатковою накладною №22004 від 18.04.2020 було внесено товар до реєстратора розрахункових операцій.

Однак, як встановлено судом, відповідачем не надано жодних доказів самого факту реалізації пива Джин Тонік, об`ємом 1л., а також не надано чеку продажу алкогольної продукції, зокрема, пива Джин Тонік, який би підтвердив факт, що проведення розрахункової операції з реалізації підакцизної групи товарів відбулось без використання режиму попереднього програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД.

Також в матеріалах справи відсутні докази факту реалізації позивачем алкогольної продукції, зокрема пива Еліт.

Враховуючи встановлене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем також не доведено правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення від 29.06.2021 №05, яке підлягає скасуванню.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі і доводи апеляційної скарги такий висновок не спростовують, а зводяться до непогодження із ним.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року в адміністративній справі №460/10627/21 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль