Справа № 160/175/22
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2022-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2022 року Справа № 160/175/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства «Лінде Газ Україна» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування припису, -
05 січня 2022 року приватне акціонерне товариство «Лінде Газ Україна» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №166/4.4-1019-57 від 29.11.2021 року.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю у Кам`янському регіоні управління з питань праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Лапенко Оксаною Олександрівною було у період з 17 по 22 листопада 2021 року проведено позапланову перевірку ПрАТ «Лінде Газ Україна» з питань додержання вимог законодавства про працю і зайнятість населення суб`єктами господарювання, які застосовують працю іноземців та осіб без громадянства на підставі дозволу, виплати заробітної плати та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування стосовно іноземних найманих працівників, за результатами якої складено акт перевірки № 166/4.4-1019 від 22.11.21 та винесено припис №166/4.4-1019-57 від 29.11.2021 року.
Вказує, що під час розірвання контракту позивачем не було порушено вимоги КЗпП, та не було порушено прав працівника, так як припинення контракту було правомірно здійснено на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП, як результат вільного волевиявлення обох сторін, про що свідчить заява Я.Добеша від 21.09.2017 та наказ про припинення трудового договору від 21.09.2017 №104. Оформлення розірвання трудового контракту із Я.Добешем за ст.39 КЗпП було б грубим порушенням, оскільки ст.39 КЗпП не може застосовуватися до звільнення за угодою сторін.
Також зазначає, що строки виплати заробітної плати підприємством жодним чином не були порушені і працівники отримали заробітну плату за першу та другу половину листопада 2020 р. вчасно, що свідчить про відсутність порушень ст. 24 Закону України "Про оплату праці" та ст. 115 КЗпП України.
З урахуванням наведеного позивач вважає, що рішення є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню в повному обсязі.
Ухвалою суду від 10 січня 2022 року відкрито спрощене провадження у справі без виклику учасників справи.
03 лютого 2022 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, враховуючи наступне.
В ході проведення перевірки встановлено 2 порушення законодавства про працю.
За результатами перевірки був складений акт № 166/4.4-1019 від 22.11.2021 р., в якому були зазначені виявлені порушення вимог законодавства про працю.
На підставі акту № 166/4.4-1019 від 22.11.2021 р. протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) було складено припис № 166/4.4-1019-57 від 29.11.2021 р.
Стосовно зазначених у позові підстав незаконності припису, представник відповідача вказав, що статтею 3 Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року "Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі", ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1985-ІУ, передбачено наступне: 1. Завданнями системи інспекції праці є: a) забезпечення застосування правових норм у галузі умов праці та охорони працівників під час їхньої роботи, як наприклад, норм щодо тривалості робочого дня, заробітної плати, безпеки праці, охорони здоров`я і добробуту, використання праці дітей і підлітків та з інших подібних питань, у тій мірі, в якій інспектори праці повинні забезпечувати застосування таких норм; b) забезпечення роботодавців і працівників технічною інформацією та консультацією щодо найбільш ефективних засобів дотримання правових норм; c) доведення до відома компетентного органу інформації про недоліки або зловживання, які не підпадають під дію існуючих правових норм. 2. Будь-які інші обов`язки, які можуть бути покладені на інспекторів праці, не повинні заважати їм ефективно виконувати їхні основні обов`язки або якимось чином завдавати шкоди авторитетові та неупередженості, які потрібні інспекторам у їхніх відносинах з роботодавцями та працівниками.
Враховуючи вищевикладене, зазначив, що головний державний інспектор Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області діяла відповідно до Закону України № 877-У та в межах повноважень.
Таким чином, вважає, що обставини наведені позивачем у позовній заяві стосовно визнання протиправним та таким, що підлягає скасуванню припису № 166/4.4-1019-57 від 29.11.2021р., до Акту проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства з питань праці № 166/4.4-1019 від 22.11.2021, не спростовують висновків викладених в ньому.
З огляду на викладене, Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області вважає вимоги позивача безпідставними та недоведеними, а отже такими, що не підлягають задоволенню.
11 лютого 2022 року засобами поштового зв`язку до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій підтримано позицію, викладену у позовній заяві.
22 лютого 2022 року засобами поштового зв`язку до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення до позовної заяви, у яких також підтримано позицію, викладену у позовній заяві.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
У період з 17 по 22 листопада 2021 року головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю у Кам`янському регіоні управління з питань праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Лапенко Оксаною Олександрівною було проведено позапланову перевірку ПрАТ «Лінде Газ Україна» з питань додержання вимог законодавства про працю і зайнятість населення суб`єктами господарювання, які застосовують працю іноземців та осіб без громадянства на підставі дозволу, виплати заробітної плати та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне стосовно іноземних найманих працівників.
За результатами проведеної перевірки складено акт перевірки № 166/4.4-1019 від 22.11.21 року.
Згідно з описом виявлених порушень, що міститься у акті перевірки, відповідачем визначено наступні порушення вимог законодавства:
1) порушення статті 39 КЗпП України - за умовами пункту 17 контракту від 15.11.2016 укладеного між головою правління публічного акціонерного товариства «Лінде Газ Україна» та керівником департаменту з контролю за будівництвом і експлуатацією повітророзподільних установок Добеш Ярославом встановлено, що дослівно «Цей контракт припиняється: 1) після закінчення строку дії контракту; 5) з інших підстав передбачених законодавством.»
Статтею 39 КЗпП України встановлено, що строковий трудовий договір підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених частиною першою статті 38 цього Кодексу».
З огляду на викладене, ОСОБА_1 згідно його заяви від 21.09.2017 та наказу про припинення трудового договору від 21.09.2017 №104 було звільнено 31.10.2017 за пунктом 1 статті 36 КЗпП України, що не передбачено умовами контракту, чим порушено вимоги статті 39 КЗпП України.
2) порушення частини першої статті 115 КЗпП, частини першої статті 24 Закону України «Про оплату праці» від 23.04.1995 №108/95-ВР - частиною першою статті 115 КЗпП України та частиною першою статті 24 Закону України «Про оплату праці» від 23.04.1995 108/95-ВР (далі - Закон №108) визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Так, умовами п. 3.15 Колективного договору товариства, прийнятого на зборах трудового колективу 20.02.2017, встановлено, що дослівно «заробітна плата виплачується шляхом перерахування на особові рахунки працівників в обслуговуючий банк два рази на місяць: за першу половину місяця - 15 числа за другу половину - останнє число місяця....» Відповідно до вищезазначеного вибірково перевіркою було встановлено, що заробітна плата за першу половину листопада місяця 2020 року (аванс) була виплачена 13.11.2020, платіжне доручення № 3002 від 13.11.2020; заробітна плата за листопад місяць 2020 року була виплачена 30.11.2020, платіжне доручення №3058 від 30.11.2020. Таким чином, встановлено, що на підприємстві порушуються вимоги ч.1 ст.115 КЗпП України та ч.1 ст. 24 Закону №108 щодо строків виплати заробітної плати, а саме: проміжок часу між виплатами заробітної плати у листопаді місяці 2020 року перевищив шістнадцять календарних днів і становить сімнадцять днів.
29 листопада 2021 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області винесено припис №166/4.4-1019-57 від 29.11.2021 року, яким зобов`язано приватне акціонерне товариство «Лінде Газ Україна» усунути порушення та забезпечити додержання норм законодавства про працю щодо наступних встановлених порушень:
1) стаття 39 КЗпП України - проведено звільнення за пунктом 1 статті 36 КЗпП України
без урахування вимог укладеного трудового контракту, який припиняється з ініціативи працівника до закінчення строку дії контракту у випадках, передбачених законодавством (статтею 39 КЗпП України) (строк усунення порушення до 06.12.2021 року);
2) частина перша статті 115 КЗпП України, частина перша статті 24 ЗУ № 108 - проміжок часу між виплатою заробітної плати за листопад місяці 2020 року перевищив шістнадцять календарних днів (строк усунення порушення до 06.12.2021 року).
Вважаючи вищезазначений припис протиправним, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Щодо пункту 1 оскаржуваного припису, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 42-2 Закону України "Про зайнятість населення" передбачено, що з іноземцями підприємства укладають трудові контракти, які подаються до служби зайнятості для отримання дозволу на застосування праці іноземців. При цьому однією з істотних умов контракту є передбачення строку його дії.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем укладено трудовий контракт з працівником Я. Добешем від 15.11.2016 року строком дії з 15.11.2016 р. по 14.11.2017 р.
Відповідно до ч. 1 ст. 39 КЗпП України строковий трудовий договір (пункти 2 і 3 статті 23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених частиною першою статті 38 цього Кодексу.
Суд зазначає, що до правовідносин, які стосуються припинення трудового договору за угодою сторін ця норма не застосовується, оскільки передбачає розірвання строкового трудового договору виключно у випадках, коли ініціатором розірвання виступає працівник.
У спірному випадку, а саме стосовно розірвання трудового договору позивачем із Я. Добешем, правовідносини стосуються саме розірвання трудового договору за угодою сторін, де ініціатором не виступає жодна із сторін договору, а навпаки, сторони досягають взаємної згоди про дострокове припинення договору.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є угода сторін.
Частинами 1 та 2 статті 38 КЗпП України встановлено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.
Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.
Таким чином, відповідно до ст 39 КзпП України строковий трудовий договір може бути припинено за одностороннім бажанням працівника достроково тільки за наявності поважних причин, передбачених ст. 39 і ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Якщо жодна зі сторін договору не має достатньо вагомих підстав для дострокового припинення строкового трудового договору, то в даному випадку вони можуть домовитися про його припинення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.
В той же час, суд враховує, що трудовий контракт може бути розірваний достроково за наявності підстав, що визначені у Кодексі законів про працю України (статті 36, 37, 39, 40, 41).
Також, частиною 3 статті 21 КЗпП передбачено, що сторони у тексті контракту можуть передбачати умови розірвання договору, в тому числі достроково.
Як зазначає позивач та не заперечує відповідач, пунктом 17 контракту із Я. Добешем визначено, що контракт припиняється після закінчення строку дії контракту або з інших підстав, передбачених законодавством. На цій підставі працівник не позбавлений можливості звільнитися за згодою (угодою) сторін і у разі відсутності поважних причин трудовий контракт може бути припинено достроково на підставі угоди сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП.
Отже, твердження відповідача про порушення позивачем ч. 1 ст. 36 КЗпП при розірванні трудового контракту із Я. Добешем, є необґрунтованим, оскільки КЗпП України не містить заборони сторонам розривати трудові договори (контракти) за угодою сторін.
Таким чином, ПрАТ "Лінде Газ Україна" правомірно було припинено контракт з Я. Добешем на підставі ч. 1 ст.36 КЗпП України, як результат вільного волевиявлення обох сторін, про що свідчить заява Я. Добеша від 21.09.2017 року та наказ про припинення трудового договору від 21.09.2017 №104.
Отже, пункт 1 припису Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №166/4.4-1019-57 від 29.11.2021 року є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо пункту 2 оскаржуваного припису, суд враховує наступне.
Частиною першою статті 115 КЗпП України визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Вказане кореспондується з частиною першою статті 24 Закону України "Про оплату праці" №108/95-ВР від 24 березня 1995 року (далі - Закон №108/95-ВР), відповідно до якої заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Згідно з ч. 2 ст. 115 КЗпП України у разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.
Відповідно до п.3.15 колективного договору підприємства ПРАТ "Лінде Газ Україна", прийнятого на зборах трудового колективу 20.02.2017 року та погодженого з виборним органом первинної профспілкової організації 20.02.2017 року, заробітна плата виплачується шляхом перерахування на особові рахунки працівників в обслуговуючий банк два рази на місяць: за першу половину місяця - 15 числа; за другу половину - останнє число місяця. Якщо ці дати припадають на вихідний або святкові дні, заробітна плата виплачується в найближчий до цієї дати попередній робочий день.
Суд зазначає, що у спірному випадку строк виплати заробітної плати за першу половину листопада 2020 року, а саме з 01 листопада по 15 листопада 2020 року, припав на вихідний день неділю 15.11.2020 р.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 115 КЗпП України, виплата заробітної плати на підприємстві позивача була здійснена у п`ятницю 13.11.2020 р.
Строк виплати заробітної плата за другу половину листопада, а саме з 16.11.2020 року по 30.11.2020 року, припадав на день 30.11.2020 року і цей строк не було перенесено у зв`язку з тим, що він припадав на робочий день понеділок. У цей же день було здійснено нарахування і виплата заробітної плати за період з 16.11.2020 року по 30.11.2020 року.
Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 23.07.2018 р. № 1305/0/101-18/28 частиною другою статті 24 Закону встановлено, що у разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. При цьому наступна виплата заробітної плати буде проводитись у дні, визначені колективним договором або іншим нормативним актом підприємства.
Отже, строки виплати заробітної плати підприємством позивача не були порушені та працівники отримали заробітну плату за другу половину листопада 2020 року вчасно згідно з вимогами законодавства.
Разом з тим, на думку відповідача позивач мав виплачувати заробітну плату за другу половину листопада (тобто з 16.11.2020 по 30.11.2020) у п`ятницю 27 листопада 2020 р., але суд зауважує, що в такому випадку були б допущені порушення прав працівників з приводу неотримання ними заробітної плати у повному обсязі за період з 16.11.2020 р. по 30.11.2020 р., оскільки період (місяць), за який здійснювалась виплата станом на 27.11.2020 р. ще не закінчився, отже у відповідальної за нарахування заробітної плати особи не було та і не могло бути інформації щодо фактично відпрацьованого працівниками часу (як приклад, хтось міг захворіти або взяти відпустку у останній день місяця, про що підприємство позивача не могло знати 27 числа місяця).
При цьому, суд звертає увагу, що виплата заробітної плати здійснюється після її нарахування за фактично відпрацьований час.
Згідно змін до колективного договору, схваленого на зборах трудового колективу 24.06.2020 р., обліковий період становить місяць. За таких умов, у разі виплати заробітної плати 27.11.20 року працівники не отримали би заробітну плату за один робочий день понеділок 30.11.2020 р.
Таким чином, твердження про порушення ПрАТ "Лінде Газ Україна" прав працівників на отримання вчасно заробітної плати, а саме: ч. 1 ст. 115 КЗпП та ч. 1 ст. 24 Закону України № 108 "Про оплату праці" є необґрунтованими.
Отже, пункт 2 припису Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №166/4.4-1019-57 від 29.11.2021 року є протиправним та підлягає скасуванню.
Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що під час винесення оскаржуваного припису відповідач діяв необґрунтовано та без урахування всіх обставин, які мають значення для прийняття рішення.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд зробив висновок про задоволення позову.
На підставі ст. 139 КАС України суд також вважає за необхідне присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 2270,00 грн.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №166/4.4-1019-57 від 29.11.2021 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник