Справа № 120/9674/21-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2022-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/9674/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Воробйова І.А.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

15 квітня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року (ухвалене в м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просила суд:

- визнати незаконними дії щодо відмови у зарахуванні спеціального стажу, який дає право на пенсійне забезпечення ;

- зобов`язати зарахувати до періоди роботи на посаді викладача по класу баяна з 01.08.1986 р. по 24.08.1989 р. у Вапнярській дитячій музичній школі та з 25.08.1989 р. по 31.01.2021 р. в Крижопільській дитячій школі і на посаді директора дитячої музичної школи з 01.09.2000 р. по 16.08.2010 р. в Крижопільській дитячій школі до спеціального стажу, який дає право на пенсійне забезпечення за вислугу років згідно п. "е" ст. 55 ЗУ "Про пенсійне забезпечення";

- зобов`язати призначити, нараховувати та сплачувати пенсію за вислугу років з 18.06.2021.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Позивач своїм правом, передбаченим ст. 300, 304 КАС України не скористалась та не подала відзив на апеляційну скаргу.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 21лютого 2022 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що 18.06.2021 р. позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.

За наслідком розгляду даної заяви Головним управління Пенсійного фонду України в Івано - Франівській області прийнято рішення №94, яким повідомлено позивачку що про те, що період роботи з 01.01.1992 р. по 10.10.2017 р. на посаді викладача Крижопільської музичної шкоди не є можливим зарахувати, оскільки згідно постанови КМУ №909 від 04.11.1993 р. посада викладача в музичній школі не передбачена.

При цьому вказано, що стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років , складає 5 років 5 місяців 1 день, який не є достатнім для призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту "е" статті 55 Закону України " Про пенсійне забезпечення".

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки в даному випадку позивач не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, тому колегія суддів надає оцінку апеляційній скарзі Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в частині задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту е ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", право на пенсію за вислугою років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи від 25-30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 р. та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26років 6 місяців: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27років 6місяців;з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Аналізуючи доводи апелянта стосовно відсутності посади викладача музичної школи в переліку постанови №909, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною четвертою статті 21 Закону України "Про позашкільну освіту" передбачено, що педагогічні працівники закладів позашкільної освіти мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Перелік посад педагогічних працівників системи позашкільної освіти встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 21 Закону України "Про позашкільну освіту").

Позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України Про освіту і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні ст.4 Закону України "Про позашкільну освіту".

Початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші), відносяться до позашкільних навчальних закладів (п. 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 433 від 06.05.2001 року).

Згідно Переліку закладів та установ освіти, охорони здоров`я і соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909, зокрема, в загально освітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах передбачені посади: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної, навчально-виробничої частини або з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, соціальні педагоги, практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інші форми гурткової роботи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963 затверджений Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким передбачено, що посади директора позашкільного навчального закладу (на якого поширюються умови оплати праці працівників установ і закладів освіти), вчителів, викладачів всіх спеціальностей, інструкторів фізкультури, методистів належать до категорії педагогічних працівників.

Згідно з пунктом 2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати затверджених Кабінетом Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191 зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. е, ж ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення , що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років.

Здійснивши аналіз вищенаведених правових норм чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що стаж викладача в музичній школі має зараховуватись до пільгового стажу в розумінні пункту е ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" при розгляді відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Постановою №909 Переліком.

Відповідна правова позиція викладена в ухвалі ВС від 31.01.2018 р.

Отже, викладач музичної школи є педагогічним працівником і має право на пенсію за вислугою років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи.

Пунктами 1, 3 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Досліджуючи записи трудової книжку, копія якої міститься в матеріалах справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач займала наступні посади:

- 01.08.1986 р. по 24.08.1989 р. - "педагог класу баяна" у Вапнярській дитячій музичній школі;

- з 25.08.1989 р. по 31.08.2000 р. "педагог класу баяна" в Крижопільській дитячій школі;

- з 01.09.2000 р. по 16.08.2010 р. на посаді директора в Крижопільській дитячій школі.

Окрім того, згідно довідки КУ "Крижопільської школи мистецтв" від 22.10.2021 р. за вих.№42 ОСОБА_1 з 17.08.2010 р. продовжувала займати посаду педагога класу баян та працювала за сумісництвом в Крижопільській дитячій школі до 31.01.2021 р.

Факт роботи на посаді викладача в Крижопільській дитячій школі також підтверджується картками довідками за 2014 р. - 2020 р.

Таким чином, колегія суддів вважає безпідставними дії відповідача щодо відмови в зарахуванні до стажу роботи періодів роботи в музичній школі : з 01.08.1986 р. по 24.08.1989 р., з 25.08.1989 р. по 31.08.2000 р., з 17.08.2010 р. по 31.01.2021 р. з 01.09.2000 р. по 16.08.2010 р. оскільки факт роботи позивача підтверджується вищенаведеними доказами.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не зарахування до педагогічного стажу період роботи позивачки на посаді викладача класу баяна з 01.08.1986 р. по 24.08.1989 р., з 25.08.1989 р. по 31.08.2000 р.,з 17.08.2010 р. по 31.01.2021 р. та на посаді директора музичної школи з 01.09.2000 р. по 16.08.2010 р. та зобов`язання зарахувати до педагогічного стажу періоди роботи на посаді викладача класу баяна з 01.08.1986 р. по 24.08.1989 р., з 25.08.1989 р. по 31.08.2000 р.,з 17.08.2010 р. по 31.01.2021 р. та на посаді директора музичної школи з 01.09.2000 р. по 16.08.2010 р., що в сукупному складає 34 роки 4 місяці, що є достатнім для призначення пенсії.

Оскільки суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо зарахування вищенаведених періодів до стажу позивача та у ОСОБА_1 стаж роботи є достатнім для призначення пенсії, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо необхідності зобов`язання відповідача призначити та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 18.06.2021 р.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Матохнюк Д.Б. Біла Л.М.