Справа № 524/4215/21
Суддя: Предоляк О. С.
Дата ухвалення: 2022-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/4215/21
Провадження №2-а/524/48/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2022 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді Предоляк О.С.

при секретарі судового засідання Лапік К.В.

розглянувши у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кременчуці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавської митниці, першого заступника начальника Дніпровської митниці Держмитслужби Мужева Олексія Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

12.05.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом в якому, просить визнати протиправною та скасувати постанову Дніпровської митниці Держмитслужби № 0147/11000/20 від 09.09.2020 року, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 337 891,35 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що 09.09.2020 року першим заступником начальника Дніпровської митниці Держмитслужби Мужевим О.О. винесено постанову у справі про порушення митних правил № 0147/11000/20 згідно якої його визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного Кодексу України і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 337 891,35 грн.

З постановою не погоджується, вважає, що вона є необґрунтованою, винесена з порушенням чинного законодавства. Викладені у ній обставини та підстави порушення митних правил такими, що не відповідають дійсності, а розгляд справи є неповним та необ`єктивним.

Постанова мотивована тим, що 30.03.2020 року ОСОБА_1 на підставі договору про надання послуг митного брокера № 15/224-20 від 02.03.2020 року з ТОВ «Об`єднання Хорс» до митного посту «Кременчук» Дніпровської митниці Держмитслужби подана для митного оформлення електронна митна декларація, зареєстрована за № UA 110370/2020/003759, згідно якої у митному режимі реімпорт був задекларований технічний вуглець вагою 21 190 кг, вартістю 18 223,40 доларів США. У графі 36 зазначеної декларації ОСОБА_1 заявив 099 пільгу по сплаті податку на додану вартість. У графі 40 зазначеної декларації зазначені відомості про митну декларацію № UA 110309/2020/002961 від 12.03.2020 року за якою технічний вуглець поміщено в митний режим ЕК10, також в другому підрозділі графи 37 декларації зазначений код попереднього митного режиму - 10 (експорт), після чого зазначений технічний вуглець переміщено через митний кордон України в режимі експорту, але його не було пропущено на територію Туреччини через карантині заходи і було повернуто до України. Декларантом було обрано митний режим реімпорт, і податковим кодексом України не передбачено в даному випадку звільнення від сплати податку на додану вартість, тому відсутні підстави для застосування пільги і як наслідок необхідна сплата ПДВ.

Таким чином, на думку митного органу, ним з метою зменшення митних платежів протиправно заявлено у графі 36 електронної митної декларації код «099», що призвело до несплати ПДВ у сумі 112 630,45 грн.

Разом з тим, відповідачем проігноровані пояснення позивача, а саме відсутність у його діях складу правопорушення передбаченого ст. 485 Митного кодексу України - вини у формі умислу та допущена явна помилка щодо зазначення коду «099», зважаючи на правильність заповнення інших граф митної декларації.

Вказує, що при поверненні зазначеного вантажу на митну територію України 30.03.2020 ним засобами електронного зв`язку подано електронну митну декларацію в режимі реімпорту № UA 110370/2020/003759. Розуміючи необхідність сплати всіх обов`язкових податків і зборів, з метою вчасного перерахування до бюджету України податку на додану вартість за вантаж, в той же день, на рахунок митниці учасника ЗЕД 152299 платіжним дорученням № 2217 від 30.03.2020 року перераховані грошові кошти у сумі 270 000 грн. Факт перерахування передоплати за митне оформлення свідчить про відсутність у позивача умислу і наміру ухилитись від сплати обов`язкових платежів. Самостійно виявивши помилку, яка склалась при оформленні митної декларації, ним 02.04.2020 року подано заяву з метою відкликання митної декларації, проте в той же день отримав відмову з посиланням на ч. 10 ст. 269 МК України. Всі обов`язкові податки і платежі, у повному обсязі сплачені 06.04.2020 року під час подання митної декларації № UA 110370/2020/004046. Таким чином, жодних негативних наслідків не настало ні для державного бюджету, ні для Дніпровської митниці Держмитслужби.

Ухвалою судді від 18.06.2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, витребувано документи та запропоновано відповідачу подати відзив на позов та докази.

01.07.2021 року відповідачем - Дніпровською митницею Держмитслужби надано відзив на позов. Вказують, що ОСОБА_1 30.03.2020 р. з метою зменшення митних платежів протиправно заявив у графі 36 електронної митної декларації № UA 110370/2020/003759 код «099», що призвело до несплати ПДВ у сумі 112 630,45 грн.

Зазначена митна декларація подана до митного оформлення 30.03.2020 р. і митницею присвоєний порядковий номер та розпочато митне оформлення, яке не було завершено і 03.04.2020 р. прийнято рішення про відмову в митному оформленні товару.

Для кваліфікації дій особи за ст. 485 МК України не обов`язкова наявність спеціальної протиправної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру або ухилення від сплати митних платежів і правопорушення за цією статтею може бути вчинено як з умисною формою вини, так і з необережності. До відповідальності за порушення митних правил ОСОБА_1 притягнутий обґрунтовано, постанова Дніпровської митниці Держмитслужби у справі про порушення митних винесена законно, підстав для її скасування не вбачається. Просять в задоволенні позову відмовити.

06.07.2021 року позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив. Вказує, що з аналізу ст. 485 МК України відповідальність може настати у випадку заявлення в митній декларації неправдивих відомостей з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. В оскаржуваній постанові зазначено, що порушення митних правил він скоїв саме з метою зменшення митних платежів зазначивши неправдиві відомості у декларації, тоді як наявні документи свідчать про суто юридичну помилку позивача, який вважав декларанта звільненим від оподаткування податком на додану вартість у правильно заявленому митному режимі. У митній декларації всі відомості про істотні умови контракту, звичайний торговельний опис товару і його вартість заявлені правдиво. З наведеного вбачається, що допущена позивачем помилка у застосуванні правил ст. 300 МК України об`єктивно не впливала на повноту і правдивість відображення у митній декларації відомостей.

03.08.2021 року до суду від Полтавської митниці, яка не була на той час стороною по справі, надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 05.08.2021 року відмовлено позивачеві ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду з позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби України, першого заступника начальника Дніпровської митниці Держмитслужби Мужева О.О. про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил.

Залишено позов ОСОБА_1 до Дніпровської митниці Держмитслужби України, першого заступника начальника Дніпровської митниці Держмитслужби Мужева О.О. про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил без розгляду у зв`язку з тим, що позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2021 року замінено відповідача по справі - Дніпровську митницю Держмитслужби на Полтавську митницю.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука від 05.08.2021 року скасовано, справу направлено до Автозаводського районного суду м.Кременчука для продовження розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою першого заступника начальника Дніпровської митниці Держмитслужби Мужевим Олексієм Олександровичем № 0147/11000/20 від 09.09.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 337 891,35 грн.

Згідно із вказаною постановою, 30.03.2020 року ОСОБА_1 на підставі договору про надання послуг митного брокера № 15/224-20 від 02.03.2020 року з ТОВ «Об`єднання Хорс» до митного посту «Кременчук» Дніпровської митниці Держмитслужби подана для митного оформлення електронна митна декларація, зареєстрована за № UA 110370/2020/003759, згідно якої у митному режимі реімпорт був задекларований технічний вуглець вагою 21 190 кг, вартістю 18 223,40 доларів США.

У графі 36 зазначеної декларації ОСОБА_1 заявив 099 пільгу по сплаті податку на додану вартість - інші товари, щодо яких законодавством установлюються пільги в обкладенні митними платежами.

У графі 40 вказаної декларації зазначені відомості про митну декларацію № UA 110309/2020/002961 від 12.03.2020 року за якою технічний вуглець поміщено в митний режим ЕК10, також в другому підрозділі графи 37 декларації зазначений код попереднього митного режиму - 10 (експорт), після чого зазначений технічний вуглець переміщено через митний кордон України в режимі експорту, але його не було пропущено на територію Туреччини через карантині заходи і було повернуто до України. Товар з транспортного засобу не вивантажувався і повернувся за тими самими товаросупровідними документами, що й вивозився за межі митної території України. Декларантом при декларуванні технічного вуглецю відповідно до ст. 71 МК України було обрано митний режим реімпорт. Податковим кодексом України не передбачено в даному випадку звільнення від сплати податку на додану вартість, тому відсутні підстави для застосування пільги по сплати податку на додану вартість, яка за кодом 099 безпідставно зазначена графі 36 митної декларації і як наслідок необхідна сплата ПДВ.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 30.03.2020 з метою зменшення митних платежів протиправно заявив у графі 36 електронної митної декларації № UA 110370/2020/003759 код «099», що призвело до несплати ПДВ у сумі 112 630,45 грн.

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Згідно із ч. 6 ст. 257 МК України, умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Частиною 1 ст. 485 МК України передбачено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Для кваліфікації дій особи за вказаною статтею необхідна наявність спеціальної протиправної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру або ухилення від сплати митних платежів, що об`єктивно свідчить про те, що вказане правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, а тому лише зазначення невірного коду товару в декларації не може бути доказом того, що дії особи були направлені на несплату митних платежів у формі прямого умислу.

Зі змісту диспозиції ст. 485 МК України випливає, що суб`єктивна сторона складу вказаного порушення обумовлює вчиненням декларантом умисних дій у вигляді, зокрема, заявлення неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та особливою метою - ухилення від сплати митних платежів.

Тобто, особа при вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України повинна: усвідомлювати, що вона заявляє в митній декларації відомості, які є неправдивими чи надає неправдиві документи; усвідомлювати, що її дії призведуть до ухилення від сплати митних платежів; усвідомлювати, що таке ухилення від сплати митних платежів буде неправомірним; особа повинна бажати настання наслідків своїх дій, а саме зменшення розміру митних платежів чи ухилення від їх сплати, оскільки це випливає із мети правопорушення.

Усі ці ознаки характерні для умисної форми вини. Правопорушення, передбачене ст. 485 МК України не може бути вчинене з необережності.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 20.03.2018 у справі 640/7258/17, відповідно до якої для притягнення до відповідальності, згідно статті 485 Митного кодексу України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу. При цьому, статтею 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.

Як вбачається з постанови про порушення митних правил від 09.09.2020 року № 0147/11000/20 ОСОБА_1 надані пояснення, що з протоколом про порушення митних правил не згоден і вважає, що він складений безпідставно та без урахування обставин справи.

У митній декларації всі відомості про істотні умови контракту, звичайний торговельний опис товару і його вартість заявлені правдиво.

Таким чином, факт невідповідності заявленого позивачем у графі 36 електронної митної декларації коду «099» про пільгу по сплаті податку, сам по собі не може являтися доказом того, що дії декларанта були направлені на умисну недоплату податків та зборів.

Разом з тим, відповідно до диспозиції ст. 485 Митного кодексу України передбачена відповідальність саме за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД, а не безпосередньо за неправильне визначення такого коду.

Відповідно до "Інструкції про порядок заповнення митних декларації на бланку єдиного адміністративного документу", затвердженої наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 року N 651 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 року за N 1372/21684) декларант зобов`язаний заявити точні відомості про товар у митній декларації.

Тобто, декларант зобов`язаний заявити точні відомості про товари, які мають містити достатній перелік інформації для їх розпізнання та однозначного віднесення до коду згідно з УКТЗЕД у кількості знаків, визначеній правилами заповнення графи 31 МД для відповідного митного режиму та особливостей переміщення, згідно з основними правилами інтерпретації УКТЗЕД.

Неправильне заявлення коду «099» про пільгу по сплаті податку відбулось через помилку, зважаючи на правильність заповнення інших граф митної декларації.

Таким чином, сам факт помилки без зазначення неправдивих відомостей, необхідних для визначення цього коду, не може бути безумовним доказом вчинення правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Самостійно виявивши помилку, яка склалась при оформленні митної декларації, ОСОБА_1 02.04.2020 року подав заяву до начальника Дніпровської митниці № 4341 з метою відкликання митної декларації, з обґрунтуванням які саме відомості підлягають зміні проте в той же день отримав відмову з посиланням на ч. 10 ст. 269 МК України.

З досліджених матеріалів справи, а також наданих сторонами письмових доказів суд приходить до висновку, що позивачем у поданій декларації не було зазначено неправдивих відомостей, а також не було надано документів, які б містили невірні відомості. Отже, згідно із положенями ч. 5 ст. 69 та ст. 485 МК України дії позивача не містять складу адміністративного правопорушення. Також, у матеріалах адміністративної справи відсутні докази на підтвердження того, що дії ОСОБА_1 були спрямовані саме на умисне зменшення розміру митних платежів у формі прямого умислу.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи 06.04.2020 ОСОБА_1 була подана нова декларація № UA 110370/2020/004046, та всі обов`язкові податки і платежі, у повному обсязі сплачені цього ж дня.

Як встановлено під час судового розгляду в діях ОСОБА_1 відсутній умисел на вчинення дій, передбачених диспозицією статті 485 МК України.

Тому, суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Суд критично оцінює доводи відповідачів, що зміст диспозиції ст. 485 МК України не має норм, які вказують на наявність прямого умислу в діях осіб які вчинили правопорушення, а отже порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ст. 485 МК України, може бути вчинено з необережності оскільки статтею 485 Митного кодексу України передбачено наявність спеціальної протиправної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини.

Відповідно до статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Відповідачі належних і допустимих доказів на підтвердження правомірності дій при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, на спростування позову та встановлених судом обставин, не подали.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.162 КАС України суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень і про скасування або визнання нечинним рішення.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позивач не вчинив жодних умисних дій щодо неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що є обов`язковою ознакою складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, тобто відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, тому з урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, а тому оскаржувана постанова від 09.09.2020 року № 0147/11000/20 підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

ОСОБА_1 подано клопотання про визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлення цього строку.

Суд вивчивши клопотання про поновлення строку звернення до суду з позовом про скасування постанови та документи додані до нього, приходить до висновку, що клопотання позивача про визнання поважними причин пропуску строку на оскарження вищевказаної постанови та поновлення пропущеного процесуального строку для її оскарження підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини 1 ст.122 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Частиною 2 ст.121 КАС України, передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважних причин, тому достатньо підстав для поновлення позивачу зазначеного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, тому з Полтавської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 3, 6-12, 77, 90, 159-161, 241-246, 286 КАС України, ст. ст. 251,287 - 289 КпАП України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позов ОСОБА_1 до Полтавської митниці, першого заступника начальника Дніпровської митниці Держмитслужби Мужева Олексія Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил- задовольнити.

Скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 0147/11000/20 від 09 вересня 2020 року, винесену першим заступникои начальника Дніпровської митниці Держмитслужби Мужевим О.О. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ст. 485 Митного кодексу України, а провадження у справі про порушення митних правил закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України.

Стягнути з Полтавської митниці(адреса місцезнаходження: 36022, м. Полтвава, вул.. Анатолія Кукоби, код 43997576) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.С. Предоляк