Справа № 300/5214/21
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2022-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2022 р. справа № 300/5214/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-712-51У від 22.01.2020, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 , платник єдиного внеску) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (надалі по тексту також - відповідач, Головне управління ДПС в області, контролюючий орган) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-712-51У від 22.01.2020 (надалі по тексту також - оскаржувана вимога).

Позовні вимоги мотивовані тим, що Головне управління ДПС в області, протиправно, в порушення норм Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" сформувало і скерувало до органу державної виконавчої служби вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-712-51У від 22.01.2020. За змістом такої вимоги до відома позивача доведено наявність боргу із застосованого штрафу і нарахованої пені за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску (5 293,88 гривень) в загальному розмірі 7 237,08 гривень, в тому числі: штраф - 852,66 гривень і пеня - 6 384,42 гривні.

За доводами ОСОБА_1 коментована вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-712-51У від 22.01.2020 не направлялась контролюючим органом на її адресу, а про формування такої вимоги позивачу стало відомо після відкриття виконавчого провадження згідно постанови ВП №61830408 від 15.04.2020, яку отримала тільки 08.09.2021. Позивач вказує на відсутність заборгованості чи недоїмки по сплаті єдиного внеску, оскільки 23.05.2019 нею проведено оплату в розмірі 2 500,00 гривень і 3 000,00 гривень, що підтверджується відповідними квитанціями.

За вказаних обставин, ОСОБА_1 вважає протиправною вимогу про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-712-51У від 22.01.2020 та просить її скасувати.

При первинному розподілі матеріалів позовної заяви 16.09.2021 суддею по справі визначено суддю ОСОБА_2 (а..с12).

Виконання позивачем ухвали про залишення позовної заяви без руху від 21.09.2021 (а.с.13-14, 16-21) стало підставою для постановлення Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвали від 15.11.2021 про відкриття провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.22-23).

Відповідно до підпункту 2.3.20. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду 17.01.2022 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №300/5214/21.

Згідно з витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 17.01.2022 за №82, у зв`язку з відрахуванням зі штату суду судді ОСОБА_2 на підставі статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України, справу №300/5214/21 передано на розгляд судді Чуприні О.В.

Ухвалою суду від 21.01.2022 прийнято до провадження та призначено судовий розгляд справи №300/5214/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.29).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву від 04.02.2022 за №542/5/09-19-20-01, який зареєстрований у суді 04.02.2022 із відповідними доказами (а.с.33-34, 35-47). Контролюючий орган заперечив доводи позивача, наведені у позовній заяві, та вказав на наступні обставини. Як стверджує відповідач, ОСОБА_1 , будучи зареєстрованою як фізична особа-підприємець 09.02.2016 подало до податкового органу звітність про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми єдиного внеску за 2015 рік на загальну суму 5 293,88 гривень. Самостійно визначене зобов`язання позивачем сплачено тільки 30.05.2019, тобто з пропущенням терміну сплати на 1 026 днів. Відповідачем 31.10.2019 винесено рішення № про застосування штрафних санкцій і нарахування пені за несвоєчасну сплату страхових єдиного внеску на суму 7 443,20 гривень. Дане рішення направлено на адресу платника, втім повернулося до контролюючого органу із відміткою поштового зв`язку "за закінченням встановленого строку зберігання". Оскільки від ОСОБА_1 не надходило повідомлення про оскарження рішення і сума заборгованості не була сплачена, відповідачем на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів сформовано узгоджену вимогу про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-712-51У від 22.01.2020 на суму 7 237,08 гривень з урахуванням переплати, облікованої за позивачем. Така вимога направлена до органу державної виконавчої служби. Відповідач посилаючись на норми статей 6, 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" вказує на обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, а за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску накладається штраф та нараховується пеня, про що посадова особа органу доходів і зборів приймає рішення. При цьому, строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується. Таким чином, відповідач вважає вимогу №Ф-712-51У від 22.01.2020 правомірною та такою, що прийнята на підставі чинного законодавства із врахуванням фактичних обставин. Просив в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши зміст позовної заяви, і відзиву на позов, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 в період з 30.04.2004 по 29.07.2019 і з 10.05.2019 по 23.08.2019 була зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується поясненнями позивача, наведеними у позовній заяві, та не заперечується відповідачем (а.с.16-19).

09.02.2016 ФОП ОСОБА_1 подано до контролюючого органу звітність про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік на загальну суму 5 293,88 гривень (а.с.38, 39, 40).

Виходячи із змісту пояснень відповідача, наведених у відзиві на позов, а також зважаючи на відомості інтегрованої картки платника податків, обставини справи свідчать, що за ОСОБА_1 обліковувалась заборгованість по сплаті єдиного внеску за 2015 рік в розмірі 5 293,88 гривень (а.с.41-44).

Вказана обставина не заперечується позивачем.

ОСОБА_1 сплатила на рахунок Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області єдиний соціальний внесок для фізичних осіб-підприємців в розмірі 5 500,00 гривень, що підтверджується дублікатом квитанції №0.0..1 від 23.05.2019 на суму 3 000,00 гривень і дублікатом квитанції №0.0. від 23.05.2019 на суму 2 500,00 гривень (а.с.1), про що не заперечує відповідач.

Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області 31.10.2019 винесено рішення №, відповідно до якого до позивача застосовано штрафні санкції за період з 10.02.2016 по 30.05.2019 в розмірі 1 058,78 гривень за наслідком несвоєчасної сплати позивачем зобов`язань із єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також за такою подією визначено суму пені в розмірі 6 384,42 гривень, що в загальному становить 7 443,20 гривень (а.с.35, 36).

Коментоване рішення від 31.10.2019 направлено 04.11.2019 на адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за №77 0. Втім поштове відправлення повернулося на адресу відповідача із відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання" (а.с.37, зворотній бік а.с.37).

Враховуючи несплату позивачем штрафних санкцій і нарахованої пені, визначеної у рішенні від 31.10.2019, відповідачем сформовано узгоджену вимогу про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-712-51У від 22.01.2020 на суму 7 237,08 гривень з урахуванням переплати 206,12 гривень, облікованої за позивачем (а.с.7).

На виконання вимог частини 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" відповідач направив вимогу про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-712-51У від 22.01.2020 до Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (а.с.6).

Позивач, вважаючи протиправним формування відповідачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-712-51У від 22.01.2020 у зв`язку із несвоєчасною сплатою (несвоєчасним перерахуванням) єдиного внеску на суму 7 237,08 гривень, оскаржила вимогу в судовому порядку, ставлячи питання про її скасування.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які склалися між сторонами, слід вийти із наступних мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 за №2464-VІ (надалі по тексту також - Закон №2464-VІ).

Приписами пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VІ єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі по тексту також - єдиний внесок) визначено як консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

В даному випадку, як встановлено судом вище, ОСОБА_1 в період з 30.04.2004 по 29.07.2019 і з 10.05.2019 по 23.08.2019 була зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується поясненнями позивача і не заперечується відповідачем.

Згідно частини 4 статті 6 Закону №2464-VІ у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою-підприємцем.

Разом з тим, положеннями пункту 3 частини 1 статті 7 "База нарахування єдиного внеску" Закону №2464-VІ визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

За приписами пункту 4 частини 1 статті 1 Закону №2464-VІ максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця (пункт 4 частини 1 статті 1 Закону №2464-VІ).

Єдиний внесок як то визначено статтею 9 Закону №2464-VІ підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Послідовний і системний аналіз коментованих норм закону вказує на те, що фізична особа-підприємець (у спірний період 2015 року) є платником мінімального страхового внеску (єдиного внеску).

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону №2464-VІ визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний, серед іншого, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Як свідчать матеріали справи ОСОБА_1 за спірний період застосування відповідачем штрафних санкцій та нарахування пені за несплату/несвоєчасну сплату позивачем єдиного внеску перебувала на обліку в органах ДФС як фізична особа-підприємець та відповідно як платник єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с.38, 39).

Позивачем 09.02.2016 подано до контролюючого органу звітність про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік на загальну суму 5 293,88 гривень (а.с.38, 39, 40).

Подана відповідачем облікова картка повноти і своєчасності сплати позивачем платежів за кодом класифікації доходів 71040000 (єдиний внесок) свідчить про несвоєчасну сплату ОСОБА_1 єдиного внеску за 2015 рік в загальній сумі 5 293,88 гривень (а.с.41-44).

Згідно пункту 3-1 частини 1 статті 1 Закону №2464-VІ податкові органи - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його територіальні органи.

В контексті такої норми закону Головне управління ДПС в області у спірному випадку є належним податковим органом, який у відношенні до ОСОБА_1 наділений повноваженнями адміністрування єдиного внеску.

В силу правового регулювання абзацу 3 частини 8 статті 9 Закону №2464-VІ платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Як уже зазначалось судом, зобов`язання позивача по сплаті єдиного внеску за 2015 рік сплачена останньою тільки 23.05.2019 згідно дублікатів квитанції №0.0..1 від 23.05.2019 і квитанції №0.0. від 23.05.2019 (а.с.1).

Відповідальність за несвоєчасну сплату єдиного внеску передбачена статтею 25 Закону №2464-VІ.

Положеннями пункту 2 частини 11 статті 25 Закону №2464-VІ визначено, що податковий орган застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

За приписами частини 10 статті Закону №2464-VІ на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

В свою чергу, процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 за №449, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 07.05.2015 за №508/26953 (надалі по тексту також - Інструкція).

Так, відповідно до пункту 1 розділу VIІ Інструкції за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Підпунктом 2 пункту 2 розділу VIІ Інструкції передбачено застосування згідно з частиною 11 статті 25 Закону до платників, визначених підпунктами 1-4 та 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органами доходів і зборів штрафних санкцій в таких розмірах: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому, складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди.

Таким чином, як слідує із змісту Інструкції - нарахування пені та штрафних санкцій здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Згідно рішення № від 31.10.2019 і розрахунку штрафної санкції, що містяться в матеріалах справи, судом встановлено, що контролюючим органом за несвоєчасну сплачену позивачем суми зобов`язання із єдиного внеску за 2015 рік в сумі 5 293,88 гривень (а.с.36):

- застосовано штрафну санкцію у розмірі 1 058,78 гривень (5 293,88 х 20%);

- нараховано пеню у розмірі 6 384,42 гривень (кількість днів затримки 1206; 5 293,88 х 0,1% х 1206 = 6 384,42).

Суд зазначає про відсутність спору між позивачем та відповідачем щодо розміру застосованих штрафних санкцій та нарахованої пені.

Коментоване рішення направлено 04.11.2019 на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. Втім поштове відправлення повернулося на адресу відповідача із відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання" (а.с.37, зворотній бік а.с.37).

Приписами абзаців 7, 12, 13 пункту 7 розділу VIІ Інструкції визначено, що рішення про нарахування пені та застосування штрафів вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено особисто такій фізичній особі або її законному представникові чи надіслано листом на її адресу за місцем проживання або останнім відомим місцем її перебування з повідомленням про вручення.

Якщо платник на день надсилання йому органом доходів і зборів рішення про нарахування пені та застосування штрафів не повідомив в установленому порядку про зміну місцезнаходження (місця проживання), рішення вважається належним чином врученим навіть у разі його повернення як такого, що не знайшло адресата.

У разі якщо неможливо вручити платнику єдиного внеску рішення про нарахування пені та застосування штрафів поштою у зв`язку з його відсутністю за місцезнаходженням (службових осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою службових осіб платника єдиного внеску прийняти рішення, рішення про нарахування пені та застосування штрафів вважається врученим платнику єдиного внеску в день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

До платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення (пункт 1 розділу VІ Інструкції).

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів на виконання положень пункту 2 розділу VІ Інструкції обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Повертаючись до фактичних обставин справи, встановлених вище по тексту судового рішення, у зв`язку із несплатою ОСОБА_1 штрафних санкцій і пені, застосованих на підставі рішення від 31.10.2019 за № в загальному розмірі 7 443,20 гривень, враховуючи переплату (206,12 гривень), яка обліковувалась за позивачем, контролюючий орган сформував вимогу про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-712-51У від 22.01.2020 на суму 7 237,08 гривень (а.с.7, 53), і 27.01.2020 рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №77 4 скерував її на адресу позивача (а.с.55). Втім оскаржувана вимога 28.02.2020 повернулася на адресу контролюючого органу із відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання", про що у корінці вимоги про сплату боргу від 22.01.2020 проставлено відповідно відмітку (а.с.53, 54, 55, 56).

За змістом пункту 3 розділу VІ Інструкції органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо, зокрема, платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається) платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Пунктом 4 розділу VІ Інструкції встановлено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику. При надсиланні вимоги платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення корінець вимоги залишається в органі доходів і зборів.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

У разі якщо неможливо надіслати (вручити) платнику єдиного внеску вимогу про сплату боргу (недоїмки) поштою у зв`язку з відсутністю його за місцезнаходженням (місцем проживання) (відсутністю службових (посадових) осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою платника єдиного внеску або службових (посадових) осіб платника прийняти вимогу, поверненням поштового відправлення у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання або з інших причин, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, вимога вважається надісланою (врученою) платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгодженої в результаті оскарження суми боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення органу доходів і зборів або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).

Орган доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня узгодження вимоги (набрання нею чинності): вносить вимогу про сплату недоїмки до Єдиного державного реєстру виконавчих документів та пред`являє її до виконання в порядку, встановленому законом (після початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів); надсилає її в порядку, встановленому законом, до органу державної виконавчої служби (до початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів).

Отже, виходячи з наведених положень Інструкції і встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про дотримання Головним управлінням Державної податкової служби в Івано-Франківській області встановленого порядку формування і надіслання ОСОБА_1 оскаржуваної вимоги №Ф-712-51У від 22.01.2020, з урахуванням наявності у позивача заборгованості по сплаті штрафних санкцій і пені, в тому числі звернення такої вимоги на виконання в орган державної виконавчої служби.

Покладений частиною 2 статті 77 КАС України на відповідача (суб`єкта владних повноважень) тягар доказування (у випадку заперечення щодо протиправності свого рішення) узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (надалі по тексту також - Суд). Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

В той же час, в адміністративному судочинстві діє принцип офіційного з`ясування усіх обставин справи, який полягає в активній позиції суду щодо з`ясування всіх обставин у справі (пункт 4 частини 3 статті 2, частини 2, 4 статті 9, частина 3 статті 77, частина 6 статті 94 КАС України).

В даній справі суд вжив усіх заходів для витребування необхідних доказів, в тому числі з власної ініціативи.

З урахуванням встановлених вище обставин, суд вважає, що відповідач обґрунтував правомірність оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-712-51У від 22.01.2020.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Як свідчать встановлені в суді обставини, відповідач формуючи вимогу №Ф-712-51У від 22.01.2020 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 7 237,08 гривень, у зв`язку із несвоєчасною сплатою єдиного внеску, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підсумовуючи наведене, суд вважає вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-712-51У від 22.01.2020 правомірною, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання її протиправною і такою, що підлягає скасуванню.

Щодо розподілу судових витрат суд відзначає, що позивач на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи (а.с.9).

Згідно вимог абзацу 2 частини 5 статті 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналіз вказаної правової норми свідчить, що основною умовою для стягнення судових витрат з іншої сторони на користь особи, є понесення таких витрат особою.

Суд не стягує з відповідачів витрати по сплаті судового збору так як останні позивачем фактично не понесені.

Окрім того, зважаючи на висновок суду про необґрунтованість адміністративного позову в силу вимог статті 139 КАС України не підлягає стягненню із відповідача суб`єкта владних повноважень судового збору.

Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесені ними судові витрати при розгляду даної справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу таких витрат.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), АДРЕСА_2 ;

відповідач - Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код відокремленого структурного підрозділу юридичної особи 43968084), вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.