Справа № 607/1606/22
Суддя: Черніцька І. М.
Дата ухвалення: 2022-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2022 Справа №607/1606/22

01 квітня 2022 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

-головуючої судді Черніцької І.М.

-при секретарі судового засідання Скала В.І.

-сторони в судове засідання не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №128405 від 19 січня 2022 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 20 400 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що 19 січня 2022 року рядовим УПП в Тернопільській області Подолець А.Ю. винесено оскаржувану постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 20 400 грн. Із змісту вказаної постанови вбачається, що 19 січня 2022 року о 17 год. 10 хв. водій керував транспортним засобом, в якого не горів лівий задній габаритний ліхтар. При перевірці документів було встановлено, що він позбавлений права керування транспортними засобами Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області №1962 від 30 квітня 2019 року. Вказаними діями він порушив вимоги п. п. 31 в, б та 2.1 а ПДР України.

З даною постановою не погоджується, оскільки викладені у ній дані не відповідають дійсним обставинам справи.

Зазначив, що не керував транспортним засобом у зазначеній в оскаржуваній постанові дату та час, оскільки в момент приїзду працівників поліції транспортний засіб стояв в нерухомому стані із працюючим двигуном та увімкненими габаритними вогнями. Зазначена у постанові несправність габаритів була одразу усунута. Крім цього, при несправності лівого габаритного ліхтаря у темну пору доби ПДР України не забороняють подальший рух автомобіля з такою несправністю.

Вказав, що 26 квітня 2019 року працівниками патрульної поліції вилучено його посвідчення подія серії НОМЕР_1 від 09 лютого 2018 року. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 червня 2019 року залишеною без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 27 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Таким чином, ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами з 23 липня 2019 року на 23 липня 2020 року. Оскаржувана постанова винесена 19 січня 2022 року, тобто після спливу річного строку позбавлення його права керування транспортними засобами.

Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов.

Крім цього, позивач просив стягнути з відповідача 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 березня 2022 року продовжено відповідачу строк для подання відзиву до 01 квітня 2022 року.

01 квітня 2022 року представник УПП у Тернопільській області ДПП подала відзив на адміністративний позов. Вказала, що згідно оскаржуваної постанови, позивач 19 січня 2022 року по вул. Текстильна, 28 у м. Тернопіль керував транспортним засобом «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2 , в якого не горів задній габаритний ліхтар, а також керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 13 червня 2019 року строком на 12 місяців, чим порушив вимоги п. 31.6 б та п. 2.1 а ПДР України та вчинив адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції зафіксовано, що позивачу після зупинки роз`яснено причину зупинки та суть вчиненого останнім адміністративного правопорушення, а також ознайомлено з правами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Крім цього, із вказаного відеозапису вбачається, що позивачем на місці розгляду справи не заперечувався факт вчинення адміністративного правопорушення, натомість останнім була здійснена спроба щодо усунення несправності транспортного засобу. ОСОБА_1 не заперечував факт керування автомобілем та вказував на те, що не має права керування, оскільки не встиг перездати іспит з ПДР.

Працівник поліції при винесені оскаржуваної постанови діяла в межах наданих їй законом повноважень. Натомість, у поданому позові позивач не наводить жодних мотивів та підстав для оскарження постанови.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу є неспівмірним зі складністю справи та сумою штрафу, застосованого до позивача. При цьому, вказана справа віднесена до категорії малозначних.

Посилаючись на наведене, просила відмовити у задоволенні позову.

Крім цього, представником відповідача до відзиву долучено відеоматеріали з нагрудних камер працівників поліції.

У судове засідання позивач не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку.

Попередньо представник позивача - адвокат Янчишин В.Й. подав заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позов підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що 19 січня 2022 року поліцейським взводу №2 роти №4 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП рядовим поліції Подолець А.Ю. була винесена постанова серії БАБ №128405 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови встановлено, що 19 січня 2022 року о 17 год. 10 хв. по вул. Текстильна, 28 у м. Тернопіль позивач керував транспортним засобом «BMW 525», державний номерний знак НОМЕР_2 , в якого не горів лівий задній габаритний ліхтар, чим порушив вимоги п. 31.6 Б ПДР України. В ході перевірки документів було встановлено, що позивач позбавлений права керування Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області №1962 від 30 квітня 2019 року, чим порушив вимоги п. 2.1 А ПДР України.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 червня 2019 року залишеною без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 27 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Як вбачається з відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області за №31/19-Я-6а.з. від 28 січня 2022 року, постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 червня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАп та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 1 рік. Посвідчення водія вилучене та зберігається в ТСЦ №6141 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області.

Із оглянутих в судовому засіданні відеоматеріалів з нагрудних камер працівників поліції, встановлено, що вказаний відеозапис розпочинається з моменту як працівники поліції перевіряють у позивача документи. Після перевірки документів, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про наявність несправності заднього габариту транспортного засобу та про те, що останній керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами. При цьому, працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що він був позбавлений права керування транспортними засобами постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 червня 2019 року.

У позові позивач зазначив, що не керував транспортним засобом, останній був припаркований та жодних правил дорожнього руху не порушував, відтак викладені у постанові дані не відповідають дійсним обставинам справи та не підтвердженні будь-якими доказами.

Суд, розглянувши справу, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу вимог ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В силу вимог ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом встановлено, що оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідності за ч. 1 ст. 121 та ч. 4 ст. 126 КУпАП не обґрунтовано належними доказами та вказана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 31.6 б ПДР України забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Положеннями диспозиції ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 19 січня 2022 року о 17 год. 10 хв. по вул. Текстильна, 28 у м. Тернопіль керував транспортним засобом «BMW 525», державний номерний знак НОМЕР_2 , в якого не горів лівий задній габаритний ліхтар. В ході перевірки документів було встановлено, що позивач позбавлений права керування Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області №1962 від 30 квітня 2019 року.

З долучених до відзиву відеоматеріалів з нагрудних камер працівника поліції, які дослідженні в судовому засіданні встановлено, що на них не зафіксовано факту керування позивачем транспортним засобом 19 січня 2022 року о 17 год. 10 хв. та його зупинки працівниками поліції. Дані відеоматеріали містять відомості про те, як працівники поліції підійшли до припаркованого (такого, що не здійснював руху) транспортного засобу «BMW 525», за кермом якого перебував ОСОБА_1 .

Вказані обставини не дають суду можливості достовірно встановити факт керування позивачем транспортним засобом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи в силу вимог ст. 62 Конституції України тлумачаться на її користь.

Відтак, вказані відеоматеріали не містять факту правопорушення зазначеного у постанові, зокрема керування позивачем транспортним засобом, в якого не горів лівий задній габаритний ліхтар.

Щодо правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП слід зазначити наступне.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

При цьому, у фабулі протокол зазначено про порушення ОСОБА_1 пункту 2.1 а ПДР України.

В силу вимог п. 2.1 А ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Таким чином, порушення водієм вимог п. 2.1 А ПДР України є підставою для відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а не ч. 4 ст. 126 КУпАП, як зазначено в оскаржуваній постанові.

Крім того, оскільки відповідачем не доведено, а судом не встановлено факт керування позивачем транспортним засобом, який останній заперечує, суд вважає не доведеним факт наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Судом також встановлено, що станом на 19 січня 2022 року ОСОБА_1 не був позбавлений права керування транспортними засобами.

Так, встановлено, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 червня 2019 року, яка залишена без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 23 липня 2019 року, ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

В силу вимог ч. 1 ст. 317 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 317-1 КУпАП виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.

Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

В даному випадку термін позбавлення позивача права керування транспортними засобами розпочався 23 липня 2019 року та закінчився 23 липня 2020 року.

Відтак, на момент винесення оскаржуваної постанови 19 січня 2022 року позивач не був позбавлений права керування транспортними засобами.

Вказані обставини також свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

При цьому, слід зазначити, що вимогами ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

На підставі наведених вимог закону суд вважає, що в даному випадку працівниками поліції не вірно кваліфіковано дії позивача за ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки на думку суду обставини, викладені в оскаржуваній постанові свідчать про склад адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 126 КУпАП

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано суду беззаперечних, належним та достовірних доказів, які б підтверджували факти викладені у постанові та спростовували доводи позивача.

Таким чином, суд вважає, що вимоги ст. ст. 280, 283 КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 126 КУпАП належним чином не виконані, оскільки не з`ясовано всіх обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та не вірно кваліфіковано дії позивача.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень та закрити провадження у справі.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАБ №128405 від 19 січня 2022 року слід скасувати, а провадженні у справі закрити.

Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 8000 грн. слід зазначити наступне.

Згідно з вимогами ст. 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи . До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвокат.

Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги .

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Положеннями 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Як вбачається з договору про надання правової допомоги від 21 січня 2022 року, укладеного між ОСОБА_1 (Клієнт) та адвокатом Янчишин В.Й. (Адвокат), Клієнт доручає, а адвокат приймає доручення про надання клієнту юридичної допомоги, а саме представництв та захист законних прав та інтересів Клієнта з усіма необхідними повноваженнями в усіх державних, громадських, адміністративних, провоохоронних, господарських та інших органах, установах, організаціях належно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, в органах державної влади та управління, органах внутрішніх справи та прокуратури, в органах юстиції, податкової служби, банківських установах, з усіх питань, що стосуються Клієнта особисто, в судах всіх інстанцій і здійснювати професійну діяльність Адвоката відповідно до умов даного договору зі всіма права представника, які передбачені чинним законодавством України.

Відповідно до умов п. 4.1. вказаного договору, встановлено погодинну оплату, в якості порядку обчислення гонорару адвоката. Вартість години роботи адвоката становить 1000 грн.

Повноваження адвоката Янчишина В.Й. підтвердженні договором про надання правової допомоги від 21 січня 2022 року, ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ВО за №1031420 від 27 січня 2022 року та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії ТР №000196 від 30 червня 2017 року.

Відповідно до акту виконаних робіт за №01 від 27 січня 2022 року, підписаного адвокатом Янчишин В.Й. та Сивак М.А., вартість послуг Адвоката за цим актом складає 8000 грн., що складається з розрахунку 1000 грн. за одну годину правової допомоги.

Розрахунок часу витраченого для надання правової допомоги: 1) підготовка та подача позовної заяви із додатками - 6 годин (6000 грн.); 2) підготовка та подача адвокатських запитів - 1 година (1000 грн.); 3) представництво адвокатом Сивака М.А. під час судових засідань у Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області - 1 година (1000 грн.). Разом 8 годин (8000 грн.).

Разом з тим, згідно з вимогами ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи .

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 6 цієї статті КАС).

З матеріалів справи встановлено, що представник ОСОБА_2 приймав участь в судовому засіданні 22 березня 2022 року, загальна тривалість якого становить 5 хвилин.

Разом з тим, суд вважає, що необґрунтованими та неспівмірними є витрати на правничу допомогу наведені в акті, зокрема у п. п. 1) підготовка та подача позовної заяви із додатками - 6 годин (6000 грн.); 2) підготовка та подача адвокатських запитів - 1 година (1000 грн.); 3) представництво адвокатом Сивака М.А. під час судових засідань у Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області - 1 година (1000 грн.), оскільки в цій частині витрати не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Крім цього, зважаючи на складність справи, обсяг наданої правової допомоги, кваліфікацію адвоката, який здійснює свою діяльність протягом тривалого часу, суд вважає, що вони не вимагали від адвоката значних зусиль та часу.

З врахування наведеного та вимог ч. 5 ст. 134 КАС України, суд вважає, що обгрунтованим та співмірним є стягнення вартості наданих послуг, що становить 1000 грн.

Враховуючи наведене, сума витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача в користь позивача, становить 1000 грн.

При цьому, слід зазначити, що при визначені суми витрат на правничу допомогу, які поніс позивач ОСОБА_1 , судом взято до уваги доводи, наведені у відзиві відповідача щодо їх розміру та характеру.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст. ст. 247, 251, 258, 289, ч. 1 ст. 293 КУпАП, ст. ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №128405 від 19 січня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 гривень.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 126 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департамент патрульної поліції в користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 (одна тисяча) грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департамент патрульної поліції в користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департамент патрульної поліції, вул. Котляревського, 24 м. Тернопіль; код ЄДРПОУ - 40108646.

Повне рішення складено 01 квітня 2022 року.

Головуюча І.М.Черніцька