Справа № 120/16908/21-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2022-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 квітня 2022 р. Справа № 120/16908/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Маслоід О.С.,

за участю:

секретаря судового засідання: Карпінської Т.В.

представника відповідача: Богдашевського В.В., Якимця Д.С., Македонського О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу:

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Вінницької митниці (вул. Лебединського, 17, м. Вінниця, 21034)

про: визнання дій протиправними, скасування картки відмови, визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) до Вінницької митниці (далі - відповідач) про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої позивачем, за першим методом митної оцінки - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються; визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в застосуванні преференції по ввізному миту за кодом "410" до товару №1 на підставі декларації-інвойс № VFK21-07254 від 12.11.2021 року; скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA401000/2021/002079; визнання протиправним та скасування рішення про корегування митної вартості № UA40100/2021/000070/2 від 19.11.2021 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що між ним та Kargro Banden B.V. ( Нідерланди) укладено зовнішньоекономічний договір № MCGRO-010121, відповідно до умов якого Kargro Bander B.V. (продавець) відвантажує, а позивач (покупець) приймає та оплачує вантажні шини, що були у вжитку, придатні для подальшого використання. Відповідно до інвойс № VFK21-07254 від 12.11.2021 року продавцем та покупцем була узгоджена номенклатура, ціна та кількість товару. Загальна кількість товару складає 290 штук, загальна вартість товару на умовах FCA (Montfoort) - 8275,00 Євро.

З метою здійснення митного оформлення товарів позивачем до відповідача подано митну декларацію № UA401020/2021/059969 від 17.11.2021 року, у якій митна вартість товару була визначена за першим методом - за ціною договору; загальна кількість товару, що заявлена до митного оформлення - 231 штука, з яких 191 одиниця є таким що походить з території Європейського союзу, та заявлені із застосуванням преференції по ввізному миту за кодом "410". Позивач стверджує, що ним надано належні докази на підтвердження заявленої митної вартості товару за першим методом та докази преференційного походження товару, проте відповідач, за результатами опрацювання поданої митної декларації та поданих позивачем документів, відмовив у прийнятті митної декларації та прийняв спірне рішення про коригування митної вартості товарів, яким митну вартість товару визначено за резервним (шостим) методом та відмовлено в застосуванні преференції по ввізному миту за кодом "410".

Ухвалою суду від 06.12.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено справу до судового розгляду на 23.12.2021 року. Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію митної декларації № UA400040/2021/014366 від 25.10.2021 року. 21.12.2021 року за вх.№88386 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що за митної декларацією UA401020/2021/059969 від 17.11.2021 року до митного оформлення було заявлено товар: шини пневматичні гумові, що вже використовувалися, для вантажних автомобілів. До митного оформлення, в тому числі для підтвердження митної вартості товару, подано наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) від 12.11.2021 № VFK21-07254, довідка про транспортні витрати б/н від 16.11.2021 року, контракт від 05.10.2021 року № MCGRO-0101, прайс-лист б/н від 12.11.2021 року, декларація країни відправлення від 12.11.2021 року № 21NLKVW8ESAUBYWD56. В ході проведення митного контролю було здійснено перевірку заявленої декларантом митної вартості товару та встановлено, що надані документи мають розбіжності та неточності. Відповідач, з посиланням на ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, вказує, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом, крім іншого, подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Однак, жодних з вищенаведених документів позивачем до митного оформлення не надано, відповідно не надано документи, що згідно ч. 1 та ч.2 ст. 53 Митного кодексу України в обов`язковому порядку подаються з метою підтвердження заявленої митної вартості. Відповідачем було направлено електронні повідомлення про необхідність надання додаткових документів на підтвердження митної вартості, але позивач листом від 17.11.2021 року повідомив, що всі документи подані, інших він не надаватиме. Оскільки, позивачем документально не підтверджено відомості, що використовувалися для числового визначення митої вартості товару за ціною договору, а відомості про те, що товар, який оформлюється є ідентичним та подібним відсутні, то відповідачем застосовано резервний метод визначення митної вартості товару. Джерелом числового значення митної вартості товару визначено митну декларацію № UA400040/2021/014366 від 25.10.2021 року. Щодо не застосування преференції по ввізному миту з кодом "410" до товару№1, відповідач звертає увагу, що оскаржувана картка відмови № UA401020/2021/002079 видана у зв`язку із проведенням перевірки преференційного походження товару. При поданні до митного оформлення електронної митної декларації № UA401020/2021/059969 від 17.11.2021 року позивачем в графі 36 зазначено код преференції по ввізному миту "410" згідно декларації-інвойс № VFK21-07254 від 12.11.2021 року. Так, відповідно до ст. 45 Митного кодексу України, у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей. При цьому товар, вважається таким, що походить з відповідної країни, з моменту отримання митними органами належним чином оформлених документів про походження товару або затребуваних ними додаткових відомостей. З огляду на зазначене, відповідачем направлено до митних органів країни експортера відповідний запит щодо походження даних товарів та, відповідно до п.4 ст.32 Доповнення 1 до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, призупинено надання преференційного режиму для товару щодо якого здійснюється перевірка. Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої позивачем та дій щодо відмови в застосуванні преференції по ввізному миту, на думку відповідача, суд перевірятиме правомірність дій щодо винесення оскаржуваного рішення і у випадку встановлення їх протиправності, скасує відповідне рішення. Отже, визнання протиправним та скасування рішення охоплює в собі й визнання неправомірними дій при його прийнятті, відтак виокремлення вказаних вимог у позовній заяві є недоречним . Відповідач вважає свої рішення правомірними, а позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Разом із відзивом на позов відповідачем до суду надані витребувані документи. 23.12.2021 року за вх. № 89237 від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження. У судовому засіданні 23.12.2021 року судом були наголошені позов та позовні вимоги, представником відповідача надано заперечення проти заявленого позову. Судове засідання відкладено на 18.01.2022 року.

28.12.2021 року за вх. № 90606 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій наводяться заперечення стосовно тверджень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, та одночасно подано заяву про розгляд справи без участі позивача у порядку письмового провадження. 17.01.2022 року за вх. № 4027 відповідачем подано до суду доповнення до відзиву, де зазначається , що листом від 13.01.2022 року № 7.12-1/15-01/15/284 відповідач ініціював направлення запитів щодо необхідності перевірки достовірності декларацій про походження, зокрема, і № VFK21-07254 від 12.11.2021 року та даних, які в них містяться. Крім того, вказує, що джерелом числового значення митної вартості стала митна декларація № UA400040/2021/014366 від 25.10.2021 року, за якою випущений у вільний обіг товар "шини пневматичні гумові для вантажних автомобілів, що використовувалися, асортименті". 17.01.2022 року за вх. № 4071 позивачем подано до суду заяву про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

У судовому засіданні 18.01.2022 року представник відповідача підтримав свою позицію щодо заявленого позову, судове засідання відкладено на 02.02.2022 року.

02.02.2022 року за вх. № 9229 позивачем подано заяву про розгляд справи без його участі.

В судовому засіданні 02.02.2022 року судом розпочато дослідження доказів, судове засідання відкладено на 16.02.2022 року. 14.02.2022 року за вх.№12648 позивачем подано заяву про розгляд справи без його участі. 16.02.2022 року справа була знята з розгляду у зв`язку із перебуванням судді у відпустці. Наступне судове засідання відкладено на 15.03.2022 року. 15.03.2022 року за вх. № 17441 представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи, судове засідання призначено на 29.03.2022 року. 29.03.2022 року за вх. № 19362 позивачем подано заяву про розгляд справи без його участі.

У судовому засідання 29.03.2022 року судом було продовжено дослідження доказів, судове засідання відкладено на 12.04.2022 року. 12.04.2022 року справа була знята з розгляду у зв`язку із перебуванням судді на навчанні, судове засідання відкладено на 14.04.2022 року. 14.04.2022 року за вх. № 22494 позивачем подано заяву про розгляд справи без його участі. В судовому засіданні 14.04.2022 року представником відповідача надано суду копію листа Вінницької митниці від 13.01.2022 року та надані додаткові пояснення по суті спору. Судом завершено дослідження доказів. Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, заслухавши представників відповідача, суд встановив наступне. 05.10.2021 року між позивачем (покупець) та «Kargro Banden B.V.» (Нідерланди) (продавець) укладено зовнішньоекономічний договір № MCGRO-010121, відповідно до умов якого продавець відвантажує, а покупець приймає та оплачує вантажні шини, що були у вжитку , придатні для подальшого використання. Ціна за товар визначена у євро за одиницю товару та вказана у інвойс, умови поставки визначаються на умовах FCA Інкотермс 2010. Відповідно до інвойс № VFK21-07254 від 12.11.2021 року продавцем та покупцем була узгоджена номенклатура, ціна та кількість товару. Загальна кількість товару складає - 290 штук, загальна вартість товару умовах FCA - 8275,00 Євро.

Для здійснення митного оформлення товару позивачем була подана до Вінницької митниці електронна митна декларація № UA401020/2021/059969 від 17.11.2021 року. Вказана декларація подана разом з пакетом супровідних документів, а саме: пакувальний лист (Packing list) б/н від 12.11.2021 року; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № VFK21-07254 від 12.11.2021 року; автотранспортна накладна (Road consignment note) № VFK21-07254 від 12.11.2021 року; декларація про походження товару (declaration of origin) № VFK21-07254 від 12.11.2021 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 16.11.2021 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів MCGRO-010121 від 05.01.2021 року; договір про надання послуг митного брокера ЛТШ-4993 від 25.01.2021 року; заява декларанта або уповноваженої ним особи, у вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари, що включені до Зеленого переліку відходів № 14/14-03/3307-21 від 09.11.2021 року; інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими держав № 7827564 від 16.11.2021 року; декларація-інвойс, складена уповноваженим (схваленим) експортером № VFK21-07254 від 12.11.2021 року; перепустка № 21680 від 17.11.2021 року; прайс лист б/н від 12.11.2021;ESAUBYWD; копія митної декларації країни відправлення № 21NLKVW8ESAUBYWD56 від 12.11.2021 року.

В поданій митній декларації від 17.11.2021 року митна вартість товару була визначена позивачем за першим методом за ціною договору на рівні від 28,60 до 34,26 євро / шт. в залежності від ваги (розміру) шини (або 0,51 євро/ кг. нетто). Загальна кількість товару, що заявлена до митного оформлення згідно декларації від 17.11.2021 року - 231 штук, з них 191 одиниць (товар № 1 ) є таким, що походить з території Європейського союзу (EU), та заявлені із застосуванням преференції по ввізному миту за кодом « 410». На підтвердження преференційного походження товару № 1 позивачем до митного оформлення була подана декларація інвойс (декларація походження) № -07254 від 12.11.2021 року, складена уповноваженим експортером.

17.11.2021 року відповідачем надіслано позивачеві електронне повідомлення із вимогою надати додаткові документи, що підтверджують митну вартість товарів, що завозяться, з огляду на те, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності та неточності.

17.11.2021 року на підставі зазначеної вимоги, позивачем були надані додаткові документи, зокрема: лист пояснення б/н від 17.11.2021 року; декларації щодо митного оформлення подібних (аналогічних) товарів № UA401020/2020/054757 від 10.11.2020, № UA401020/2020/062415 від 16.12.2020; №UA401020/2020/034748 від 24.11.2020.

За результатами опрацювання поданої митної декларації та документів, відповідачем винесена картка відмови у прийнятті митної декларації № UA401020/2021/002079, у якій вказано, що в процесі митного контролю та митного оформлення з`ясовано, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, у зв`язку з чим винесено рішення про коригування митної вартості товару № UA401000/2021/000070/2 від 19.11.2021 року. Під час перевірки митної декларації, встановлено застосування преференції по ввізному миту за кодом "410" до товару N°1 на підставі декларації - інвойсу, складеної уповноваженим (схваленим) експортером, VFK21-07254 12.11.2021 року. За результатами перевірки правомірності застосування преференції встановлено, що направлений раніше митними органами України запит митним органам країни експортера не підтверджено походження товарів експортера " Kargro Banden B.V." (товар "шини, які були у використанні"). Відповідно до п. 4 ст. 32 «Перевірка підтвердження походження» Доповнення I до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморської преференційні правила походження Угоди про асоціацію між Україною , з однієї сторони, та європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 року № 1678 (далі Угода), якщо митні органи договірної сторони імпортера вирішують призупинити надання преференційного режиму для товарів, щодо яких здійснюється перевірка, до надходження результатів цієї перевірки, імпортеру пропонується видача продукції із застосуванням будь-яких запобіжних заходів, які вважатимуться необхідними. Так як митним органом прийнято рішення про направлення запиту з метою встановлення автентичності декларації-інвойс № VFK21-07254 від 12.11.2021 року, статусу походження даного товару та виконання інших вимог Доповнення 1 Угоди, питання про можливість застосування преференційного режиму до товару буде вирішено після отримання відповіді від митних органів країни експорту на запит Держмитслужби України, відповідно до вимог ст. 45 Митного кодексу України. Також у даній картці відмови зазначено, що рішення про можливість відновлення преференційного режиму до товару № 1 буде прийнято після отримання відповіді від митних органів країн експорту на запит Держмитслужби України щодо підтвердження походження даних товарів. Рішення про відмову прийнято відповідно до п.5.6 ст. 54, ст. 256 Митного кодексу України. Заяви на відкликання митної декларації не надходило.

Відповідачем також спірне прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2021/000070/2 від 19.11.2021 року, яким митну вартість товару визначено за резервним (6) методом на рівні від 61,24 до 72,42 євро /шт. в залежності від ваги (розміру) шини (або 1,07 євро/ кг. нетто).

У вказаному рішенні відповідач вказує, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст. 53 Митного кодексу України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати рахунок-фактура (акт виконаних робіт(наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення здійснюється з використанням власних транспортних засобів). Проте, жоден з наведених вище документів митного оформлення позивачем не надано. Таким чином, подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що документально підтверджують числове значення заявленої митної вартості, тому відповідно до пп.2,3 ст. 58 Митного кодексу України застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1 ст. 57 Митного кодексу України. Митна вартість не може бути визначена за другорядними методами з причин відсутності у митного органу інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, що були оформлені у митному відношенні (мали ідентичний термін та умови експлуатації, пробіг, стан та ін.) Визначити митну вартість за другорядними методами неможливо з причин відсутності у відповідача вартісної основи для розрахунку митної вартості. Відповідач джерелом числового значення митної вартості визначив митну декларацію № UA400040/2021/014366 від 25.10.2021 року. Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач подав нову митну декларацію № /2021/060604 від 22.11.2021, за якою товар був випущений у вільний обіг під гарантійні зобов`язання відповідно до р. Х Митного кодексу України, а товар № 1 був заявлений без застосування преференції за кодом « 410».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ст. 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13 березня 2012 року (надалі - МК України) визначено, що законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів. Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України). Згідно з ч. 1-3 ст. 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи. Відповідно до ч. 1, 2, 4, п. 1 ч. 6 ст. 321 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом.

У разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України. Граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем не може перевищувати 180 календарних днів, крім митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму. Митний контроль закінчується у разі ввезення на митну територію України - після закінчення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.

Документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, порядок подання документів та відомостей, необхідних для митного контролю та форми митного контролю регулюються статтями 334, 335, 336 МК України. Митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (п. 23 ч. 1 ст. 4 МК України). Згідно із ст. 246, 248 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України).

Ч. 6 ст. 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Із спірної картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що оскаржується, крім іншого, зазначено, що вона сформована у зв`язку із прийнятим рішенням про коригування митної вартості товару № UA40100/2021/000070/2 від 19.11.2021 року без конкретизації у ньому однієї з підстав, які визначені ч. 6 ст. 54 МК України, що вказує на недостатню обґрунтованість такого рішення.

Також у наведеній картці відмови відповідач вказує, що у зв`язку з непідтвердженням походження товару експортера, ним направлено запит до митних органів країни експортера з метою встановлення автентичності декларації-інвойс № VFK21-07254 від 12.11.2021 року та відповідно до 4. ст. 32 Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження вирішено призупинити надання преференційного режиму для товарів, стосовно яких здійснюється перевірка.

Відповідно до п.1 ст.16 Протоколу 1 «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання, зокрема, декларації походження.

Разом з цим, аналогічне положення закріплено ч.1 ст. 15 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження від 14.04.2017 року, до якої Україна приєдналася 08.11.2017 року (далі Регіональна конвенція). Так, відповідно до вказаної статті Регіональної конвенції, товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження: (c) у випадках, вказаних у Статті 21(1), декларація (надалі іменуватиметься "декларацією походження" або "декларацією походження EUR-MED"), надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати. Текст декларації походження наведений у Додатку IV a і b.

Згідно із ч.1, 2, 6 ст. 36 МК України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Ст. 43 МК передбачено, що документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару. Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації.

Так, позивачем до митного оформлення була подана декларація інвойс (декларація походження) № -07254 від 12.11.2021року, складена відповідно до ст. 21(1), Угоди, текст декларації в повній мірі відповідає наведеному у Додатку IV Протоколу І до Угоди, тобто є документом, який підтверджує статус преференційного походження товару. Жодних важень щодо форми та змісту вказаної декларації інвойс чи її достовірності у відповідача не виникало. Разом з тим, оскільки товар, а саме шини, які ввозилися позивачем не нові, а такі, що були у використанні, у відповідача виникли сумніви щодо країни походження такого товару, тому ним прийнято рішення про направлення запиту до митних органів країни експортера з метою встановлення автентичності декларації-інвойс № VFК21-07254 від 12.11.2021 року та на підставі ч. 4 ст. 32 Регіональної конвенції вирішено призупинити надання преференційного режиму для товарів, щодо яких здійснюється перевірка, до надходження результатів цієї перевірки.

Згідно з ч.1 ст. 45 МК України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Ч. 1-3, 5 ст. 32 Доповнення І до Регіональної конвенції подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи Договірної сторони-імпортера мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цієї Конвенції.

Під час судового розгляду справи відповідачем суду не доведено наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності документів щодо преференційного походження товарів, заявлених позивачем до митного оформлення, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог Регіональної конвенції.

Крім цього, судом встановлено, що у спірній картці відмови від 17.112021 року відповідачем зазначено, що ним була проведена перевірка правомірності застосування преференцій та за результатами такої перевірки встановлено, що на направлений раніше запит, митними органами країни експортера не підтверджено походження товарів продавця.

З наведеного вбачається, що на момент винесення вказаної картки відмови відповідачем вже була проведена зазначена перевірка та отримано відповідь митних органів країни експортера про непідтвердження походження товарів продавця.

На підтвердження вказаної обставини, відповідачем до матеріалів справи був наданий лист від 13.01.2022 року № 7.12-1/15-01/15/284 щодо ініціювання направлення запитів з метою необхідності перевірки достовірності декларацій про походження, зокрема, і № VFК21-07254 від 12.11.2021 року та даних, які в них містяться.

Таким чином, відповідачем на підтвердження проведення перевірки, яка була здійснена у листопаді 2021 року наданий запит від січня 2022 року, тобто відповідачем суду не надані належні та допустимі докази щодо фактичного здійснення вказаної перевірки. Крім цього, відповідачем до матеріалів справи не надано відповіді митних органів країни експортеру продавця щодо непідтвердження походження таких товарів, про які йдеться мова у спірній картці відмови і саме які стали підставою для зупинення застосування преференцій.

За таких обставин, у відповідача були відсутні правові підстави для зупинення застосування тарифних преференцій зі сплати мита.

Відтак, оскільки відповідачем не доведено обґрунтованості сумніви, підстави щодо достовірності декларації-інвойс № VFК21-07254 від 12.11.2021 року, відповідно позовні вимоги в частині скасування картки відмови є обґрунтованими.

Суд також наголошує на тому, що згідно висновків, викладених у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання індивідуально-правового акту протиправним хоча і є окремим способом захисту порушеного права, проте є передумовою для застосування інших способів захисту - "скасування" або "визнання нечинним" акту.

Таким чином, суд зазначає, що вказана позовна вимога підлягає задоволенню у спосіб визнання протиправною та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA401000/2021/002079

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у застосуванні преференції по ввізному миту за кодом "410" на підставі декларації-інвойс № VFК21-07254 від 12.11.2021 року та щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої позивачем, суд зазначає наступне.

До адміністративного суду підлягають оскарженню лише ті дії, рішення або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, які порушують права, інтереси юридичних осіб чи права, інтереси, свободи фізичних осіб.

У даному випадку, вказані дії мають своїм правовим наслідком (результатом таких дій) прийняття суб`єктом владних повноважень саме спірних рішень щодо зупинення застосуванні преференції по ввізному миту за кодом "410" та відмови у застосуванні митної вартості, заявленої позивачем. Само по собі визнання протиправними вказаних дій, не призведе до відновлення порушених прав позивача, оскільки залишаються у наявності правові наслідки таких дій у вигляді спірних рішень, які, власно, і оскаржуються позивачем також.

За таких обставин, зазначений спосіб захисту позивачем своїх прав є неналежним, відповідно вказані позовні вимоги не підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про корегування митної вартості № UA40100/2021/000070/2 від 19.11.2021 року, суд зауважує таке. Ст. 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів. Ч. 4, 5 ст. 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (ч. 1, 2 ст. 52 МК України). Ч. 1, 2 ст. 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З наведеного вбачається, що МК України містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Водночас, у разі якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч. 3 ст. 53 МК України).

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що МК України визначено перелік документів, якими декларант може підтвердити митну вартість товарів; водночас, застосування ч. 3 ст. 53 МК України (щодо витребовування митним органом додаткових документів) можливе лише за певних умов, що обумовлені цією частиною, а саме: у разі якщо документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують саме числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; при цьому, вимога щодо надання додаткового (их) документу (ів) повинна стосуватися виключно лише того (тих) документу (ів), відсутність якого (яких) не дає можливості пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.

На необхідності витребовування лише тих документів, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, що визначені ч. 3 ст. 53 МК України, вказував і Верховний Суд у постанові від 30 січня 2018 року у справі № 804/16980/14.

Таким чином, вимога надання додаткових документів можлива лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують саме числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Водночас, як свідчить вимога від 17.11.2021року, відповідачем витребовувалися банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; інші додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості (вказані документи визначені ч. 2 ст. 53 МК України), а також договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третіми особами на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписка з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (про такі документи йдеться у ч. 3 ст. 53 МК України).

Отже, відповідач вимагав у позивача, окрім документів, що передбачені ч. 3 ст. 53 МК України, також і документ, що визначений ч. 2 ст. 53 МК, що не узгоджується із приписами ч. 3 ст. 53 МК України, адже цією нормою не передбачено можливості вимагати інші документи, ніж ті, перелік яких наведений у ч. 3 ст. 53 МК України.

З приводу вимоги про надання додаткових документів (договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов`язаного з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, виписки з бухгалтерської документації, висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини), то такі хоч і містяться у переліку, що визначений ч. 3 ст. 53 МК України, проте, на переконання суду, підстав для витребовування таких документів не було, адже підставою для такого витребовування може бути лише, якщо подані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Однак, відповідачем не обґрунтовано необхідність надання саме таких документів.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що вимога митного органу щодо необхідності надання додаткових документів є безпідставною та необґрунтованою, адже наданих позивачем документів було достатньо для підтвердження числового значення складових митної вартості товару, що імпортувався. Окрім наведеного вище, на протиправність рішення про коригування митної вартості ввезеного товару вказує також і наступне. Відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 55 МК України орган митний орган за відповідних умов має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом.

Ч. 1, 2 ст. 55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. Ч. 2 ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до вимог ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

В даному ж випадку, як вже зазначалось, 05.10.2021 року між покупцем та продавцем укладено зовнішньоекономічний договір, відповідно до умов якого продавець відвантажує, а покупець приймає та оплачує вантажні шини, що були у вжитку , придатні для подальшого використання, у кількості та по цінам, вказаним у інвойсах, що є невід`ємною частиною договору. Ціна за товар визначена у євро за одиницю товару та вказана у інвойс, умови поставки визначаються на умовах FCA (Montfoort) Інкотермс 2010. Відповідно до інвойс від 12.11.2021 року була узгоджена номенклатура, ціна та кількість товару. Загальна кількість товару складає - 290 штук, загальна вартість товару умовах FCA - 8275,00 євро. Для здійснення митного оформлення товару позивачем була надана електронна митна декларація № UA401020/2021/059969 від 17.11.2021 року разом з пакетом супровідних документів.

При цьому, митна вартість товару в декларації № UA401020/2021/059969 від 17.11.2021 року визначена позивачем за першим методом за ціною договору на рівні від 28,60 до 34,26 євро / шт. в залежності від ваги (розміру) шини. Загальна кількість товару, що заявлена до митного оформлення згідно декларації - 231 штук, з них 191 одиниць, є таким що походить з території Європейського союзу (EU), та заявлені із застосуванням преференції по ввізному миту за кодом « 410».

Крім цього, суд зазначає, що спірне рішення не містить, зокрема, обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Визначаючи митну вартість за резервним методом, відповідач зазначив, що джерелом числового значення митної вартості є митна декларація № UA400040/2021/014366 від 25.10.2021 року. При цьому, не визначив складові скоригованої митної вартості товару.

Відповідачем також не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, а також докладну інформацію щодо зроблених коригувань, яка використовувалась митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, що є порушенням ст. 55 МК України.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що оскільки застосовувався резервний метод і джерелом числового значення митної вартості була інша митна декларація, відповідно непотрібно вказувати складові митної скоригованої вартості, оскільки таке твердження також не відповідає вимогам ст. 55 МК України.

І вимоги ст. 64 МК України також не містять такого посилання.

Суд також звертає увагу на те, що відповідач послався на неможливість застосування другорядного методу згідно ст. 59, 60 МК України по причині відсутності у нього інформації по ідентичних та подібних (аналогічних) товарів.

Але, при цьому, застосовує резервний метод та обирає у якості джерела числового значення митної вартості іншу митну декларацію, за якою у вільний обіг випущений товар шини пневматичні гумові для вантажних автомобілів, що використовувались, в асортименті.

Матеріалами справи документально не підтверджено факту надання декларантом документів, що містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

При цьому, сам лише факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Суд наголошує, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що надані позивачем документи підтверджували заявлену митну вартість товарів і обраний метод їх визначення, тому у відповідача не було підстав для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про коригування митної вартості № UA40100/2021/000070/2 від 19.11.2021 року є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з нормами ч. 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи наведене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у сумі 4 012 грн. 21 коп. Керуючись ст. 73- 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Вінницької митниці про визнання дій протиправними, скасування картки відмови, визнання протиправним та скасування рішення задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Вінницької митниці у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/2021/002079.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької митниці про корегування митної вартості № UA401000/2021/000070/2 від 19.11.2021 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у сумі 4 012 грн. 21 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Відповідач: Вінницька митниця (вул. Лебединського, 17, м. Вінниця, 21034)

Повний текст рішення складено та підписано суддею 19.04.2022 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна