Справа № 120/15871/21-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 квітня 2022 р. Справа № 120/15871/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Керівника Тульчинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Шпиківської селищної ради, Державної екологічної інспекції у Вінницькій області до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним, скасування наказу та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся керівник Тульчинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Шпиківської селищної ради, Державної екологічної інспекції у Вінницькій області до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним, скасування наказу та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю прийнятого Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області наказу №2-16934/15-20-СГ від 11.12.2020 "Про надання дозволу на розробку документації із землеустрою ОСОБА_1 ", оскільки бажана третьою особою земельна ділянка знаходиться у межах природно-заповітного фонду.

Таким чином, оскільки спірний наказ виданий відповідачем з істотним порушенням вимог чинного законодавства, але при цьому є підставою для подальшого вибуття земельної ділянки від законного власника, яким на сьогодні є Шпиківська селищна рада, у незаконний спосіб, прокурор в інтересах держави звертається до суду з позовом про визнання його незаконним та скасування.

Ухвалою від 23.11.2021 позовну заяву залишено без руху та надано 7-денний строк з дня її отримання для усунення виявлених недоліків шляхом надання доказів сплати судового збору.

01.12.2021 на виконання вимог ухвали суду від 23.11.2021 керівником Тульчинської окружної прокуратури суду надано докази сплати судового збору у розмірі передбаченому ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою від 06.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 262 КАС України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву, а третій особі строк на подання письмових пояснень.

У встановлений судом строк відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначив, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25.11.2020 по справі № 120/4900/20-а, Головним управлінням було повторно розглянуто клопотання гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки площею до 2,0, що розташована на території Печерської сільської ради Тульчинського району Вінницької області.

Відповідно до викопіювання з кадастрової карти (плану) наданого державним кадастровим реєстратором відділу у Тульчинському районі Головного управління № НВ-020 від 30.01.2020 було зазначено, що земельна ділянка яку гр. ОСОБА_1 бажає отримати у приватну власність відноситься до земель сільськогосподарського призначення.

Так, за результатами повторно розгляду клопотання гр. ОСОБА_1 , Головним управлінням прийнято наказ № 2-16934/15-20-СГ «Про надання дозволу на розробку документації із землеустрою» від 11.12.2020, яким гр. ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою.

Представником відповідача звернуто увагу суду на те, що земельна ділянка площею 12,791 га кадастровий номер :01:002:0005 (на даний час архівна), що розташована на території Печерської сільської ради на частину якої гр. ОСОБА_1 надано відповідний дозвіл, була проінвентаризована саме, як землі сільськогосподарського призначення.

При цьому, наголошено на тому, що Печерською сільською радою Тульчинського району не було доведено до відома ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області про прийняте на 51 сесії 7 скликання рішення від 25.09.2020 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж ландшафтного заказника «Прибузький» загальною площею 58,55 га та передачу у комунальну власність Печерської сільської ради Тульчинського району Вінницької області.

Також відповідачем зазначено, що на момент прийняття Головним управлінням оскаржуваного в даній справі наказу, інформація про земельну ділянку, як ділянку природно-заповідного фонду в Державному земельному кадастрі була відсутня.

З урахуванням зазначеного, відповідач вважає, що ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області при прийнятті оскаржуваного наказу № 2-16934/15-20-СГ «Про надання дозволу на розробку документації із землеустрою» від 11.12.2020 діяло виключно у межах норм чинного законодавства, а тому підстави для скасування вказаного наказу відсутні.

23.12.2021 на адресу суду від керівника Тульчинської окружної прокуратури надійшли додаткові пояснення до позовної заяви, в яких, окрім обгрунтувань наведених у позовній заяві, прокурор повідомив, що за аналогічним спором Сьомим апеляційним адміністартивним судом 24.11.2021 прийнято постанову у справі №120/4844/20-а, якою задоволено апеляційні вимоги першого заступник акерівника Вінницької обласної прокуратури та скасовано рішення суду першої інстанції від 11.01.2021 про зобов`язання ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області надати ОСОБА_2 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки із кадастровим номером :01:002:0005 для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га на території Печерської сільської ради Тульчинського району Вінницької області. Підставою для скасування рішення суду першої інстанції слугувало встановлення, що бажана особою земельна ділянка знаходиться в єдиному масиві (земельної ділянки із кадастровим номером :01:002:0005, яка на даний час архівна), у межах ландшафтного заказника місцевого значення «Прибузький».

Також, 11.01.2021 керівником Тульчинської окружної прокуратури до суду подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій прокурор підтримав позицію наведену у позовній заяві та додаткових поясненнях та просив адміністративний позов задовольнити.

Представники Шпиківської селищної ради та Державної екологічної інспекції у Вінницькій області свою позицію щодо заявлених позовних вимог суду не повідомили, хоча були завчасно та належним чином повідомлені про розгляд даної адміністративної справи. При цьому, в матеріалах позовної заяви міститься лист Державної екологічної інспекції у Вінницькій області від 03.09.2021 за №3092/2/21 в якому екоінспекція зазначила, що не заперечує щодо можливості здійснення прокуратурою представництва інтересів держави в суді в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області (а.с. 76).

Третя особа також не скористалась своїм правом на подання пояснень щодо позову. При цьому, варто зазначити, що копія ухвали про відкриття провадження була надіслана на адресу місця її проживання: АДРЕСА_1 , яка вказана в позовній заяві та відповідає адресі зазначеній в паспорті громадянина України мерії НОМЕР_1 . Однак на адресу суду повернувся конверт з відміткою відділення поштового зв`язку «За закінченням терміну зберігання».

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступні обставини справи.

27.01.2020 до Головного управління Держгеокадастру надійшло клопотання вх. № К02809/0/94-20 ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га в наслідок поділу земельної ділянки на території Печерської сільської ради Тульчинського району, Вінницької області, з кадастровим номером :01:002:0005 загальною площею 12,971 га.

В подальшому, 11.12.2020 Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області видано наказ № 2-16934/15-20-СГ про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо виділення земельної ділянки площею до 2,0 га для ведення особистого селянського господарства із земельної ділянки (шляхом поділу) з кадастровим номером :01:002:0005, на території Печерської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, державної власності, сільськогосподарського призначення.

02.06.2021 ДП «Вінницький інститут землеустрою» на підставі розробленої технічної документації землеустрою (інвентаризаційний номер ДП «Вінницький інститут землеустрою» № ДХІІ/XVIII-1668-1669 від 18.03.2021) завантажено заявку на поділ земельної ділянки із кадастровим номером :01:002:0005 та реєстрацію (поділ) в її межах двох земельних ділянок. В результаті чого 15.06.2021 державним кадастровим реєстратором сформовано дві земельні ділянки із кадастровими номерами 052438520:01:002:0001 площею 10,976 га та :01:002:002 площею 2,000 га (для надання у власність ОСОБА_1 ), які повністю перебувають у межах земельної ділянки природно-заповітного фонду - ландшафтного заказника місцевого значення «Прибузький».

При цьому, встановлено, що Ландшафтний заказник місцевого значення «Прибузький» утворено рішенням Вінницької обласної ради від 26.12.1997.

Відповідно до положення про вказаний заказник, затвердженого Наказом Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Вінницькій області № 50 ОД від 26.04.2013, заказник площею 62,3 га, розташований на території Тульчинського району, Печерської сільської ради (вздовж р. Південний Буг в межах Печерської сільської ради і знаходиться в користуванні Печерської сільської ради).

В подальшому 27.05.2008 17 сесією 5 скликання Печерської сільської ради Тульчинського району прийнято рішення «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення та закріплення в натурі меж земельної ділянки ландшафтного заказника «Прибузький», а 27.01.2009 укладено договір № 106/02-01/09 із проектною організацією ДП «Поділлягеодезкартографія» на її виготовлення.

У ході виготовлення вказаної документації із землеустрою при проведенні горизонтальної зйомки з метою встановлення меж, уточнення площі та класифікації угідь встановлено, що площа заказника становить 58,55 га замість 62.3 га. Також, 13.04.2009 виготовлено акт встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки ландшафтного заказника «Прибузький», а саме земельної ділянки № НОМЕР_2 площею 29,75 га, за рахунок якої сформовано вищевказану земельну ділянку із кадастровим номером :01:002:0005, площею 12,971 га.

Після чого, рішенням від 25.09.2020 51 сесії 7 скликання Печерської сільської ради Тульчинського району Вінницької області технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж ландшафтного заказника «Прибузький» загальною площею 58,55 га затверджено та передано у комунальну власність Печерської сільської ради Тульчинського району.

Згідно листа ДП «Вінницького науково-дослідного та проектного інститут землеустрою» Дежгеокадастру від 10.08.2021 та наданого графічного матеріалу вбачається що земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0005 знаходиться в межах земельної ділянки ландшафтного заказника місцевого значення «Прибузький» (а.с. 67-68).

Таким чином, на переконання прокурора, ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області надавши дозвіл на виготовлення технічної документації ОСОБА_1 для отримання у приватну власність земельної ділянки, яка знаходиться в межах природно-заповітного фонду - ландшафтного заказника місцевого значення «Прибузький» у формі наказу №2-16934/15-20-СГ від 11.12.2020, порушило вимоги природоохоронного та земельного законодавства, що й зумовило звернення до суду з даним позовом.

Перевіряючи правомірність оскаржуваних наказу №2-16934/15-20-СГ від 11.12.2020 «Про надання дозволу на розробку документації із землеустрою ОСОБА_1 », суд керується наступним.

Відповідно до положень ст. 14 Конституції України земля визнана основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно із ст. 1 Земельного кодексу України (ЗК України) земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Питання надання земельних ділянок державної або комунальної власності в оренду для створення фермерських господарств регулюється Земельним кодексом України.

Частиною 1 ст. 3 ЗК України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Так, згідно ст. 33 Земельного кодексу України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно із ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно дост. 1 Закону України від 22.05.2003 N 858-IV "Про землеустрій" (Закон N 858-IV)проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.

Згідно зі ст. 25 Закону N 858-ІVдокументація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Види документації із землеустрою: ґ) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; і) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Таким чином, законодавець відносить проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) до різних за своєю суттю документів із землеустрою.

При цьому, зазначені у земельному законодавстві поняття "проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок" та "технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)" не є тотожними, однаковими за своїм змістом та відповідно за процедурою виконання цієї документації.

Відповідно до ст. 55 Закону N 858-IVy разі якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених ст. 122 Земельного кодексу України (у випадках, передбачених законом).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Крім того, ч. 1ст. 79 ЗК України визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Статтею 79-1 ЗК України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок здійснюється:

-у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

- шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок;

- шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

- шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Таким чином, формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою, крім випадків, формування їх шляхом поділу чи об`єднання із раніше сформованих ділянок, що, в свою чергу, здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Частиною 6 ст. 79-1 ЗК України визначено, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

При цьому, зміст ч. 6 ст. 79-1 ЗК України вказує на те, що з метою формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, заявники повинні отримати дозвіл на розроблення відповідної технічної документації із землеустрою, однак, лише при умові, що при цьому не відбудеться зміна цільового призначення такої ділянки.

Так, із матеріалів справи встановлено, що оскаржуваним наказом №2-16934/15-20-СГ від 11.12.2020 надано дозвіл третій особі на розробку документації із землеустрою відносно земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:005 (на час розгляду справи в суді є архівною) загальною площею 12,97 га на території Печерської сільської ради Тульчинського району.

При цьому, судом встановлено та не заперечується відповідачем, що рішенням Вінницької обласної ради від 26.12.1997 створено ландшафтний заказник місцевого значення "Прибузький". Відповідно до положення про вказаний заказник, затвердженого наказом Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Вінницькій області № 50 ОД від 26.04.2013, заказник площею 62,3 га розташований на території Тульчинського району Печерської сільської ради (вздовж р. Південний Буг в межах Печорської сільської ради) і знаходиться в користуванні Печорської сільської ради.

Так, у 2009 році фахівцями ДП "Поділлягеодезкартографія" виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення та закріплення в натурі межі земельної ділянки (без виділення в окреме землеволодіння) ландшафтного заказника місцевого значення "Прибузький" на території Печерської сільської ради Тульчинського району.

Із змісту листа ДП "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" Держгеокадастру від 10.08.2021 та наданого графічного матеріалу судом встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0005 знаходиться в межах земельної ділянки ландшафтного заказника місцевого значення "Прибузький".

Статтею 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" встановлено, що межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їхні межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно- заповідного фонду. На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" одним із засобів збереження територій та об`єктів природно- заповідного фонду є встановлення заповідного режиму, а також додержання вимог щодо охорони територій та об`єктів природно-заповідного фонду під час здійснення господарської, управлінської та іншої діяльності.

Статтею 9 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" визначено можливість використання територій та об`єктів природно- заповідного фонду лише у природоохоронних, науково-дослідних, оздоровчих та інших рекреаційних, освітньо-виховних цілях та для потреб моніторингу навколишнього природного середовища.

Відповідно до вимог п. "в" ч. 4 ст. 83, п. "г" ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України землі під об`єктами природно-заповідного фонду перебувають лише у державній та комунальній власності і не можуть передаватись у приватну власність.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідачем не заперечується, а наявними в матеріалах справи графічними матеріалами підтверджується, що ділянка з кадастровим номером :01:002:0005 щодо частини якої ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області прийнято оскаржуваний наказ, перебуває в межах об`єкта природо-заповідного фонду.

Однак, суд критично оцінює наведені у відзиві на позовну заяву доводи сторони відповідача щодо не доведення Печерською сільською радою до відома відділу у Тульчинському районі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області про прийняте на 51 сесії 7 скликання рішення від 25.09.2020 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж ландшафтного заказника «Прибузький» загальною площею 58,55 га та передачу у комунальну власність Печерської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог, адже наведене не змінює самого факту перебування земельної ділянки щодо якої прийнято оскаржуваний наказ в межах відповідного ландшафтного заказника.

При цьому, дотримання встановлених заборон є необхідною умовою використання земельної ділянки, на яку поширюється режим природо-заповідного фонду, з тією метою, щоб навіть потенційне їх порушення не могло зашкодити охороні навколишнього природного середовища в цілому.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 11.12.2020 не відповідає вимогам чинного законодавства та створює умови для незаконного вибуття земельної ділянки із земель природно-заповітного фонду ландшафтного заказника «Прибузький», у зв`язку з чим наявні підстави для визнання його протиправним та скасування.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач в ході судового розгляду справи не довів правомірності оскаржуваного наказу.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

В силу приписів ч. 2 ст. 139 КАС України у разі задоволення позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Отже, сплачений прокуратурою судовий збір з відповідача не стягується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №2-16934/15-20-СГ від 11.12.2020 "Про надання дозволу на розробку документації із землеустрою ОСОБА_1 ".

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Керівник Тульчинської окружної прокуратури (вул. Гагаріна, 14, м. Тульчин, Вінницька область, 23600, )

Шпиківська селищна рада (вул. Ліпіна, 4 смт. Шпиків, Тульчинський район, Вінницька область, 23614, )

Державна екологічна інспекція у Вінницькій області (вул. 600-річчя, 19, м. Вінниця, 21100, )

Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області (вул. вул. Келецька, 63, м. Вінниця, )

Марценюк Ольга Ігорівна ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Повний текст рішення суду складено 20.04.2022

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна