Справа № 936/1303/21
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2022-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 рокуЛьвівСправа № 936/1303/21 пров. № А/857/3279/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Ніколіна В.В.,

суддів - Гінди О.М., Пліша М.А.,

за участі секретаря судового засідання - Рибачука А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 19 січня 2022 року (суддя - Софілканич О.А., м. Львів, повне судове рішення складено 19 січня 2022 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у грудні 2021 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (далі - ГУНП), в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №940746 (далі - Постанова БАА №940746); стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП на користь позивача судовий збір у розмірі 454 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 950 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Постанова БАА №940746 була винесена без участі позивача, без роз`яснення його прав, передбачених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та без з`ясування обставин адміністративного правопорушення, які належало з`ясувати при розгляді справи. Посилається на те, що відсутні будь-які докази щодо вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення. Також вказує, що позивач поніс судові витрати в загальному розмірі 1404 грн.

Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 19 січня 2022 року позов задоволено повністю. Постанову БАА №940746 визнано протиправною та скасовано, а справу про адміністративне правопорушення закрито. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП на користь позивача судовий збір у розмірі 454 грн та 950 грн. витрати на правову допомогу, а всього 1404 грн.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його, фактично в частині, оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення 950 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що вказані витрати на правову допомогу є не співмірними складності справи, і суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 11.12.2021 поліцейським СРПП ВП №2 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області старшим сержантом поліції Федьо В.Ю., винесена Постанова БАА №940746 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною другою статті 122 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 510 грн. за те, що він керував транспортним засобом та одночасно користувався засобами зв`язку, а саме розмовляв по мобільному телефону тримаючи його в руках, чим порушив пункт 2.9.д ПДР (а.с. 7).

Вважаючи постанову серії БАА №940746 незаконною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав доказів підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу в сумі 950 грн. є обґрунтованими, доведеними та співмірними по відношенню до складності справи, наданих послуг, пропорційними до обсягу наданих послуг.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Спірним в даному випадку є питання розподілу витрат на правову допомогу.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною третьою статті 132 цього Кодексу до витрат, пов`язаних із розглядом справи належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Отже, витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС України). Склад та обсяг судових витрат визначено у частині третій статті 134 КАС України, згідно з якою для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

У відповідності до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано копію Договору-доручення про надання правової допомоги від 17.12.2021, укладеного між адвокатом Повідайчик О.І. та Тимкович В.І. (далі - Договір; а.с. 9-10).

Предметом цього Договору є, зокрема, надання адвокатом правової допомоги Клієнту в справі про оскарження Постанови БАА №940746.

Згідно пункту 4.2 гонорар адвоката погоджений за взаємною згодою сторін в межах надання послуг згідно пункту 1.1 Договору в справі про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, зазначеної в пункті 1.1 Договору, є фіксованим та становить 950 грн.

Згідно пункту 4.3 Клієнтом проведено оплату гонорару адвокату в розмірі, визначеному пунктом 4.2 Договору одночасно з підписанням Договору.

Апелянт покликається на те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі понесені витрати на професійну правничу допомогу, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Колегія суддів зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджені Договором, а апеляційна скарга відповідача містить лише загальні формулювання стосовно розподілу витрат на правову допомогу. Жодних конкретних доводів, які б підтверджували неспівмірність чи несправедливість стягнутих на користь позивача витрати на правову допомогу апеляційна скарга не містить.

Відтак, апеляційний суд констатує, що в ході розгляду даної справи судом не здобуто, а відповідачем не наведено доводів, які б спростовували визначений розмір витрат на правову допомогу у сумі 950 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції фактично не оскаржується, відтак перегляду не підлягає.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 950 грн..

В підсумку, апеляційний суд переглянув рішення суду в оскаржуваній частині і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження відповідача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 271-272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 19 січня 2022 року в справі №936/1303/21 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 19.04.2022