Справа № 300/5020/21
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2022-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2022 р. справа № 300/5020/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Микитин Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Перегінської селищної ради про визнання незаконними рішень та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Перегінської селищної ради (далі - відповідач) про визнання незаконним та скасування рішення № 640-53/2020 "Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" від 07.08.2020, зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та погодити межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0.0364 га для ведення особистого селянського господарства.

Позовні вимоги мотивовані тим, рішення № 640-53/2020 від 07.08.2020, відповідачем повторно надано дозвіл на відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0.3866 га для обслуговування кінотеатру, куди входить спірна земельна ділянка площею 0,0364 га. Згідно з витягом з протоколу комісії містобудування, будівництва, земельних відносин, екології та охорони навколишньою природного середовища від 02.06.2021 заяву позивача про внесення змін до рішення сесії № 640-53 2020 від 07.08.2020 року та виключення із переліку земельної ділянок відведених для обслуговування кінотеатру належну позивачу на праві користування спірну земельну ділянку площею 0,0364 га, прийнято до уваги та рекомендовано викласти п. 12 рішення сесії у новій редакції зменшивши орієнтовану площу земельної ділянки для розміщення та обслуговування кінотеатру до 0.32021 га. Однак, ні наявність судових рішень, ні протоколу комісії віл 02.06.2021 не були взяті до уваги відповідачем, в зв`язку із чим 14.06.2021 № 221-9/2021 сесія селищної ради вирішила не вносити зміни до раніше прийнятого незаконного рішення № 640-53/2020 віл 07.08.2020. Відтак, на думку позивача вищенаведені незаконні дії Перегінської селищної ради порушують законне право на приватизацію земельної ділянки, що перебуває у користуванні її сім`ї позивача з 1962 року. Крім того, ОСОБА_1 звернула увагу суду на те, що вона перебуваючи у похилому віці, з 2012 року змушена боротись із свавіллям органів місцевого самоврядування та постійно захищати свої законні права. З наведених підстав, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.09.2021 дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам, визначеним статтями 123, 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків.

12.10.2021 позивачем зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки усунуто та подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

У зв`язку із усуненням позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, згідно із правилами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вищезазначену ухвалу про відкриття провадження від 18.10.2021 та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідач отримав 21.10.2021, яку йому було надіслано на електронну адресу зазначену у позовній заяві ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 21.10.2021 о 15 год. 38 хв, що підтверджується довідкою від 21.10.2021 та звітом про направлення. Заяв чи клопотань відповідач суду не подав, правом на подання відзиву на позов, не скористався. Також відповідачем не повідомлено суд про поважність причин ненадання такого відзиву.

Згідно частини 6 статті 162, частини 2 статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.04.2022 провадження у справі № 300/5020/21 в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Перегінської селищної ради про розгляд заяви щодо погодження меж та зобов`язання погодити межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0.0364 га - закрито.

Відтак, судом продовжено розгляд справи в межах вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення № 640-53/2020 "Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" від 07.08.2020.

Суд, на підставі положення частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши і оцінивши докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечують проти позову, встановив наступне.

ОСОБА_1 , є громадянкою України, проживає в смт. Перегінське, Рожнятівський район, Івано-Франківська область, що не заперечується сторонами.

Відповідно до акту від 22.04.2010, комісія в складі заступника сільського голови, спеціаліста землевпорядника та депутата сільської ради вирішила дати дозвіл ОСОБА_2 на складання проекту землеустрою пл.0,0386 га по АДРЕСА_1 (а.с.47).

В подальшому, рішенням 24 сесії 5 демократичного скликання Перегінської селищної ради № 229-24/2010 від 20.07.2010, ОСОБА_2 , було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки пл. 0,0360 га по АДРЕСА_1 для ведення особистою селянського господарства (а.с.48).

ОСОБА_2 доводився чоловіком позивачки та ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, як встановлено рішення Рожнятівського районного суду від 11.02.2021 № 350/1601/20 (а. с. 18-20).

Рішення Перегінської селищної ради п.37 від 20.12.2012, надано дозвіл на складанню проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок № НОМЕР_1 площею 0,2952 га та № НОМЕР_2 площею 0,0193 га під розміщення та обслуговування кінотеатру по АДРЕСА_1 за рахунок земель селищної ради на основі схеми (а.с.49).

Згідно протоколу сесії Перегінської селищної ради від 05.02.2013 у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 визнала нечинним рішення №229-24/2010 від 20.07.2010 яким надано дозвіл ОСОБА_2 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки пл. 0,0360 га по АДРЕСА_1 для ведення особистою селянського господарства та відмовлено ОСОБА_1 у наданні земельної ділянки у зв`язку із тим, що дана земельна ділянка відноситься до земель громадського призначення (а.с.50-51).

Рішенням у справі № 350/598/16-ц були частковою задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 , та визнати незаконним та скасовано п.37 рішення Перегінської селищної ради від 20 грудня 2012 року про надання дозволу Перегінській селищній раді на складанню проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, ділянка № НОМЕР_1 площею 0,2952 га, ділянка № НОМЕР_2 площею 0,0193 га під розміщення та обслуговування кінотеатру по АДРЕСА_1 за рахунок земель селищної ради на основі схеми. Скасовано і визнано незаконним п.1 рішення Перегінської селищної ради від 2 лютого 2016 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 (а.с.54-55).

Згідно рішення Рожнятівського районного суду від 15.10.2019 у справі №350/159/19 яке набрало законної сили, визнано незаконними та скасовані пункти 1 та 2 рішення Перегінської селищної ради від 6 лютого 2013 року (а.с.54-55).

В подальшому, відповідачем прийнято рішення № 640-53/2020 від 07.08.2020, яким повторно надано дозвіл на відведення земельної ділянки площею 0.3566 га для обслуговування кінотеатру (а.с.73-76).

Рішенням Рожнятівського районного суду від 11.02.2021 у справі №350/1601/20 яке набрало законної сили 25.02.2021, було визнано за ОСОБА_1 право на завершення розпочатої її чоловіком ОСОБА_2 процедури приватизації земельної ділянки площею 0,0360 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.58-60).

За результатом розгляду усного звернення ОСОБА_1 про погодження меж земельної ділянки площею 0,0364 га для ведення особистого селянського господарства, комісія містобудування, земельних відносин, екології та охорони навколишнього середовища комісія одноголосно проголосувала за рекомендацію щодо внесення змін до рішення сесії Перегінської селищної ради від 07.08.2020 року № 640-53/2020 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» та викласти п . 12 в такій редакції : «Дати дозвіл Перегінській селищній раді на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,3202 га для розміщення та обслуговування приміщення кінотетатру по АДРЕСА_1 », що підтверджується витягом з протоколу комісії містобудування, земельних відносин, екології та охорони навколишнього середовища від 02.06.2021(а.с. 61).

Підставою такого рішення комісії слугувало рішення Рожнятівського районного суду від 11.02.2021 № 350/1601/20.

Згідно рішення Перегінської селищної ради від 14.06.2021 №221-9/2021 «Про внесення змін до рішення сесії Перегінської селищної ради «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» № 640-53/2020 від 07.08.2020», розглянуто усне звернення ОСОБА_1 про погодження меж земельної ділянки площею 0,0364 га для ведення особистого селянського господарства та відмовлено у внесенні змін до пункту 12 рішення № 640-53 2020 від 07.08.2020 (а.с.62).

Не погодившись з такими рішеннями суб`єкта владних повноважень, позивач звернулася до суду з відповідними позовними вимогами.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Суд, у відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на момент врегулювання спірних правовідносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Абзацом 1 статті 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд зазначає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 за №280/97-В (надалі по тексту, також - Закон №280/97-В) місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

За змістом статті 5 Закону №280/97-В система місцевого самоврядування, серед іншого, включає: територіальну громаду; міську раду; міського голову; виконавчі органи міської ради.

Згідно частини 1 статті 10 Закону №280/97-ВР, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 25 Закону №280/97-ВР передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до пунктів 30, 34 частини 1 статті 26 Закону №280/97-В виключно на пленарних засіданнях, зокрема, сільської ради, поряд з іншим, вирішуються питання прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна та вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування (частина 1 статті 1 Закону №280/97-В)

Згідно частин 1, 2, 5 статті 60 Закону №280/97-В територіальним громадам сіл належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, землю.

Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Аналіз вказаних норм закону свідчить, що Перегінська селищна рада є органом місцевого самоврядування, який наділений повноваженнями, зокрема, у сфері регулювання земельних відносин і розпорядження комунальним майном.

В частині 1 статті 3 Земельного кодексу України (надалі також ЗК України) закріплено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно із статтею 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, організація землеустрою.

Відповідно до пункту "б" частини 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Частини 1 статті 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно статті 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара.

Статтею 118 ЗК України врегульовано порядок безоплатної приватизації земельних ділянок. Так, частинами 1, 2, 6, 7, 10 статті 118 ЗК України передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Відтак, аналіз усіх вищенаведених положень законодавства дозволяє суду дійти висновку про те, що процедура приватизації розпочинається після надання громадянину дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органом державної влади або місцевого самоврядування, який надає відповідні дозволи.

Статтею 131 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до ЦK України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Згідно матеріалів справи судом встановлено, що рішенням 24 сесії 5 демократичного скликання Перегінської селищної ради № 229-24/2010 від 20.07.2010, ОСОБА_2 покійному чоловікові ОСОБА_1 було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки пл. 0,0360 га по АДРЕСА_1 для ведення особистою селянського господарства (а.с.48).

Відтак, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 чоловік ОСОБА_1 розпочав процедуру приватизації спірної частини земельної ділянки та не завершив її у зв`язку із смертю.

Суд зазначає, що рішенням Рожнятівського районного суду від 11.02.2021 у справі №350/1601/20, яке набрало законної сили 25.02.2021, визнано за ОСОБА_1 право на завершення розпочатої її чоловіком ОСОБА_2 процедури приватизації спірної земельної ділянки площею 0,0360 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 .

Попередньо відповідачем було прийнято рішення № 640-53/2020 від 07.08.2020, яким Перегінській селищній раді надано дозвіл на відведення земельної ділянки площею 0.3566 га для обслуговування кінотеатру, площа якої складається також і земельної ділянки 0,0364 га ОСОБА_1 про що сказано у протоколі комісії містобудування, будівництва, земельних відносин, екології та охорони наколишнього середовища (а.с.73-76).

Водночас, незважаючи на рішення суду від 11.02.2021 у справі №350/1601/20, яке набрало законної сили 25.02.2021, відповідач відмовився вносити зміни в п. 12 рішення Перегінської селищної ради № 640-53/2020 від 07.08.2020 в частині зменшення розміру земельної ділянки з метою забезпечення права ОСОБА_1 на завершення розпочатої ОСОБА_2 процедури приватизації земельної ділянки площею 0,0364 га, про що прийняв відповідне рішення від 14.06.2021 № 221-9/2021.

Надаючи оцінку таким діям та рішенням відповідача суд зазначає наступне.

Згідно зі статями 129 та 129-1 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судових рішень. Суд ухвалює рішення іменем України, яке є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Статтею 14 КАС України також передбачено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Разом з цим, згідно зі статтею 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у справі "Серінг проти Сполученого Королівства" від 07.07.1989 року Європейський суд визначив, що Конвенція як правовий акт, що забезпечує захист прав людини, передбачає, що її гарантії мають бути реальними та ефективними. Будь-яке тлумачення прав та свобод, що гарантуються, має відповідати загальним рисам Конвенції, мета якої забезпечення і розвиток ідеалів і цінностей демократичного суспільства. Таким чином, на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст.6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 року вказав, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Крім того, у Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Європейський суд з прав людини також у справах "Іммобільяре Саффі" проти Італії", "Горнсбі проти Греції", "Жовнер проти України", "Бурдов проти Росії", "Ясіун`єне проти Литви", "Руйану проти Румунії" зазначає, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або не спроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані стороні статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на судовому етапі, втрачають свою мету.

Таким чином, Конституція України та Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок забезпечення виконання остаточного судового рішення незалежно від статусу боржника.

Таким чином, суд встановив, що фактичне виконання рішення суду № 350/1601/20, яке набрало законної сили 25.02.2021, залежало також від волевиявлення боржника - Перегінської селищної ради, в частині виключення площі земельної ділянки 0,0360 га по АДРЕСА_1 із земельної ділянки площею 0,3866 га дозвіл на відведення якої для обслуговування кінотеатру надано Перегінській селищній раді (п. 12 рішення від 07.08.2020 № 640-53/2020), яке в спірному випадку відсутнє, про що свідчить рішення про відмову у внесенні змін від 14.06.2021 № 221-9/2021.

Таким чином, суд констатує відсутність перешкод та поважних причин для виконання рішення суду.

Наведені обставини вказують на те, що невиконання судового рішення у справі №350/1601/20 відбулось, на думку суду, з неповажних причин та за наявності об`єктивних можливостей боржника прийняти рішення з метою виконання судового рішення.

Суд звертає увагу, що виконання рішення суду не може ставитись у залежність лише від волі та/або бажання боржника щодо такого виконання.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що пункт 12 рішення Перегінської селищної ради № 640-53/2020 від 07.08.2020 "Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" в частині "дати дозвіл Перегінській селищній раді на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3566 га для розміщення та обслуговування приміщення кінотеатру по вул. Сагайдачного в смт. Перегінське на основі заяви", є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Разом з цим, суд звертає увагу, що відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював необхідність ефективного захисту прав заявників. Наприклад, у пункті 75 рішення від 05.04.2005 у справі «Афанасьєв проти України» (заява №38722/02) ЄСПЛ зазначає, що засіб захисту, який вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9).

При цьому, згідно рішення Перегінської селищної ради від 14.06.2021 №221-9/2021 Про внесення змін до рішення № 640-53/2020 від 07.08.2020, розглянуто усне звернення ОСОБА_1 про погодження меж земельної ділянки площею 0,0364 га для ведення особистого селянського господарства та відмовлено у внесенні змін до пункту 12 рішення № 640-53 2020 від 07.08.2020 (а.с.62).

Однак жодних позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Перегінської селищної ради від 14.06.2021 №221-9/2021, яким відмовлено у внесенні змін до пункту 12 рішення № 640-53 2020 від 07.08.2020, позивач не ставить.

Проте, суд зазначає, що скасування пункт 12 рішення Перегінської селищної ради № 640-53/2020 від 07.08.2020 "Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" в частині "дати дозвіл Перегінській селищній раді на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3566 га для розміщення та обслуговування приміщення кінотеатру по АДРЕСА_1 на основі заяви" не відновить порушене право позивача, оскільки рішення Перегінської селищної ради від 14.06.2021 №221-9/2021, яким відмовлено у внесенні змін до пункту 12 рішення № 640-53 2020 від 07.08.2020 продовжуватиме існувати та створювати незручності для відновлення порушеного права позивача.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що для захисту права позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та поновити порушене право шляхом визнання протиправним та скасування рішення Перегінської селищної ради від 14.06.2021 №221-9/2021, яким відмовлено у внесенні змін до пункту 12 рішення № 640-53 2020 від 07.08.2020, з урахування висновків, викладених у мотивувальній частині рішення суду.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Окрім цього суд також враховує, що відповідно до частини 4 статті 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відтак, суд кваліфікує неподання відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, відзиву на позов без поважних причин як визнання позову. Відповідно до частини 4 статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України у разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог.

Враховуючи вищевикладене, при обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави та принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, яка звернулась за судовим захистом та вважає, що належним способом захисту прав та інтересів позивача в спірних відносинах є:

- визнання протиправним та скасування пункту 12 рішення Перегінської селищної ради № 640-53/2020 від 07.08.2020 "Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки";

- визнання протиправним та скасування рішення Перегінської селищної ради від 14.06.2021 №221-9/2021;

В статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд також враховує частину 2 статті 2 КАС України, відповідно до приписів якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач під час розгляду справи не надав оскільки не скористався правом подання відзиву на позовну заяву.

Враховуючи вищевикладене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до приписів частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн, сплачений згідно квитанції №0.0..1 від 08.09.2021 (а.с.1).

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати пункт 12 рішення Перегінської селищної ради № 640-53/2020 від 07.08.2020 "Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки".

Визнати протиправним та скасувати рішення Перегінської селищної ради від 14.06.2021 №221-9/2021 «Про внесення змін до рішення сесії Перегінської селищної ради "Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 сплачену нею суму судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 );

відповідач: Перегінська селищна рада (, вул. Сагайдачного, 26, смт. Перегінське, Рожнятівський район, Івано-Франківська область, 77662).

Суддя /підпис/ Микитин Н.М.