Справа № 160/3490/22
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2022 року Справа № 160/3490/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу №160/3490/22 за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «МП ДНІПРО», третя особа Департамент контролю Харківської міської ради про стягнення штрафу, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач, 15.02.2022 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
Ухвалою суду від 21.02.2022 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.
Ухвалою суду від 21.02.2022 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, а саме, копії таких документів:
- докази сплати штрафних санкцій в загальному розмірі 6783,00 гривень.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 18.04.2022 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідач має штраф за порушення Закону України «Про рекламу» у загальному розмірі 6783,00 грн., який добровільно сплачено не було, а отже вказана сума підлягає стягненню в судовому порядку.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Ухвалою суду від 21.02.2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, відповідно до ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою суду від 21.02.2022 року, відповідачу було запропоновано надати відзив на позовну заяву позивача по справі №160/3490/22.
Відповідачем отримано вказану вище ухвалу суду, що також підтверджується розпискою про вручення, яка міститься в матеріалах справи.
Згідно із ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно положень ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач є належно повідомленим про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
ІV. ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ
Ухвалою суду від 21.02.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.
Також, цією ухвалою суду від 21.02.2022 року, третій особі було запропоновано надати пояснення по справі.
Станом на 18.04.2022 року від Департаменту письмові пояснення по справі не надали, хоча третя особа повідомлялася судом належним чином згідно з положень КАС України, що також підтверджується матеріалами справи.
V. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на адресу Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, у відповідності до п.46 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 року № 2067, листом від 26.04.2021 року №448/0/172-21 Харківською міською радою надано інформацію про невиконання вимоги щодо усунення порушень порядку розміщення зовнішньої реклами у м. Харкові визначений строк, згідно з приписом від 25.03.2021 року № 7/56 про усунення порушення законодавства про рекламу, який видано розповсюджувачу зовнішньої реклами ТОВ «МП ДНІПРО».
Головним управлінням виявлено розміщення зовнішньої реклами: щит на фасаді з інформаційним полем «HOR HEY» за адресою: м.Харків, вул.Гвардійців Широнінців, 33 з ознаками порушення вимог ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу», а саме: без наявності дозволу на розміщення зовнішньої реклами.
Так, на юридичну адресу ТОВ «МП ДНІПРО», Головним управлінням було надіслано вимоги від 31.05.2021 року № 5.2-057/2/7731-21; від 09.08.2021 року № 5.2-1289НС про надання документів, письмових пояснень, необхідних для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу тощо, а також інформації щодо вартості розповсюдженої реклами.
Відповідь на вище вказані вимоги на адресу Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області не надходила.
Оскільки, відповідачем не було надано запитуваних документів, Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області було складено протокол про порушення законодавства про рекламу від 29.07.2021 року № 235, та прийняті рішення про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу від 03.08.2021 року №248 та від 27.08.2021 року № 282.
Листом Головного управління, вимога від 09.08.2021 року № 5.2-1289 НС суб`єкта господарювання повідомлено про дату, час та місце засідання щодо розгляду справи про порушення законодавства про рекламу.
Протоколами засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу №282 від 28.09.2021 року та № 283 від 28.09.2021 року було вирішено, у зв`язку з доведенням факту порушення ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу» запропонувати начальнику Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області прийняти рішення про накладення штрафу у відповідності до ч.ч. 6, 7 ст. 27 Закону України «Про рекламу» та Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №693 від 26.05.2004 року.
Рішенням № 270 від 28.09.2021 року про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу на підставі матеріалів справи та протоколу засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу №282 від 28.09.2021 року, за недотримання встановлених законом вимог щодо порядку розповсюдження реклами, а саме: за неподання інформації щодо вартості розповсюдженої реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення передбачених законом повноважень, у відповідності до ч. 6 ст. 27 Закону України «Про рекламу» накладено штраф на суб`єкта господарювання у розмірі одна тисяча сімсот гривень.

Рішенням № 271 від 28.09.2021 року про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу на підставі матеріалів справи та протоколу засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу № 283 від 28.09.2021 року, за недотримання встановлених законом вимог ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу», у відповідності до ч. 7 ст. 27 Закону України «Про рекламу» накладено штраф на суб`єкта господарювання у розмірі п`ять тисяч вісімдесят три гривні.

У подальшому, Головним управлінням було винесено припис від 28.09.2021 року №235 про усунення порушень у відповідності до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу».

Листом Головного управління від 30.09.2021 року № 7.4-3614НС-21 на адресу ТОВ «МП ДНІПРО» були надіслані рішення від 28.09.2021 року № 270 та № 271; другі примірники протоколів засідання від 28.09.2021 року №№ 282, 283 та припис від 28.09.2021 року № 235.

Відповідачем, 17.10.2021 року було отримано вищезазначений лист, що також підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №561.

Враховуючи наведене вище, загальна сума за рішеннями про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 28.09.2021 № 270 (1 700, 00 грн.), № 271 (5083,00 грн.) становить 6783, 00 гривень.

Зважаючи на те, що відповідачем штрафи у добровільному порядку не сплачені та в судовому порядку рішення про накладення штрафів не оскаржувались, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував такі обставини справи та положення чинного законодавства України.

VІ. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Законом України «Про рекламу» № 270/96-ВР від 03.07.1996 р. (в редакції чинній на час виникнення спору, надалі - Закон № 270/96-ВР) визначено засади рекламної діяльності в Україні, врегульовано відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами.

Відповідно до статті 1 Закону №270/96-ВР, реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару; розповсюджувач реклами - особа, яка здійснює розповсюдження реклами;

Зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Приписами частини 1 статті 16 Закону №270/96-ВР визначено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Зовнішня реклама на територіях, будинках та спорудах розміщується за згодою їх власників або уповноважених ними органів (осіб).

Відносини, що виникають у зв`язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами, регулюють Типові правила розміщення зовнішньої реклами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 року №2067 (далі - Типові правила №2067).

У пункті 2 Типових правил №2067 зазначено, що місце розташування рекламного засобу - площа зовнішньої поверхні будинку, споруди, елемента вуличного обладнання або відведеної території на відкритій місцевості у межах населеного пункту, що надаються розповсюджувачу зовнішньої реклами в тимчасове користування власником або уповноваженим ним органом (особою); спеціальні конструкції - тимчасові та стаціонарні рекламні засоби (світлові та несвітлові, наземні та неназемні (повітряні), плоскі та об`ємні стенди, щити, панно, транспаранти, троли, таблички, короби, механічні, динамічні, електронні табло, екрани, панелі, тумби, складні просторові конструкції, аеростати, повітряні кулі тощо), які використовуються для розміщення реклами.

Згідно пункту 3 Типових правил №2067 зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Відповідно до частини 8 статті 8 Закону №270/96-ВР розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.

Вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою (ч. 6 ст. 9 Закону №270/96-ВР).

За визначенням, наведеним у пункті 2 Типових правил №2067, вивіска чи табличка - елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім, випадків, коли суб`єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, який не є рекламою.

Пунктом 48 Типових правил №2067 визначено, що вивіски чи таблички: - повинні розміщуватися без втручання у несучі конструкції, легко демонтуватися, щоб не створювати перешкод під час робіт, пов`язаних з експлуатацією та ремонтом будівель і споруд, на яких вони розміщуються; - не повинні відтворювати зображення дорожніх знаків; - не повинні розміщуватися на будинках або спорудах - об`єктах незавершеного будівництва; - площа поверхні не повинна перевищувати 3 кв. метрів.

Забороняється вимагати від суб`єктів господарювання будь-які документи для розміщення вивісок чи табличок, не передбачені законодавством.

Статтею 26 Закону №270/96-ВР визначено, що контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснює у межах своїх повноважень спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами. На вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

Згідно статті 27 Закону №270/96-ВР, особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону. Норми цієї статті не поширюються на порушення, зазначені у статті 24 -1 цього Закону (частина перша).

Частиною 2 статті 27 Закону № 270/96-ВР передбачено, що за порушення законодавства про рекламу несуть: 1) рекламодавці, винні: у замовленні реклами продукції, виробництво та/або обіг якої заборонено законом; у наданні недостовірної інформації виробнику реклами, необхідної для виробництва реклами; у замовленні розповсюдження реклами, забороненої законом; у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами; у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно; 2) виробники реклами, винні у порушенні прав третіх осіб при виготовленні реклами; 3) розповсюджувачі реклами, винні в порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами.

Відповідно до частини 7 статті 27 Закону № 270/96-ВР у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

VІІ. ОЦІНКА СУДУ

Питання накладення уповноваженими особами Держспоживінспекції та її територіальних органів в Автономній Республіці Крим, областях, м.Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) штрафів на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Антимонопольного комітету і регулюється законодавством з питань авторського права та суміжних прав) регулює Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року № 693 (далі - Порядок №693).

Відповідно до пункту 11 Порядку № 693 накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу за наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.

Справа розглядається у місячний строк з дня прийняття рішення про початок її розгляду (п. 12 Порядку № 693).

Пунктом 9 Порядку № 693 встановлено, що підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу (далі - справа) є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою.

Згідно з пунктом 16 Порядку № 693 справа розглядається за участю представника особи, щодо якої порушено справу. В разі його відсутності справу може бути розглянуто, якщо незважаючи на своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до пункту 18 Порядку №693 за результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку.

Згідно з пунктом 19 Порядку №693 рішення у справі може бути оскаржено в установленому порядку.

Пунктом 20 Порядку №693 передбачено, що сума штрафів за порушення законодавства про рекламу сплачується добровільно або стягується в судовому порядку відповідно до законодавства.

Штрафні санкції до порушників законодавства про рекламу застосовуються на підставі рішення Держпродспоживслужби, яке приймається за наслідками розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, підставою для початку розгляду якої, у свою чергу, є протокол про порушення законодавства про рекламу.

Сума штрафної санкції, визначена за наслідками розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, після закінчення строку на оскарження відповідного рішення, якщо його не було оскаржено, набуває статусу узгодженого грошового зобов`язання та підлягає сплаті до державного бюджету.

Не сплачені у добровільному порядку узгоджені штрафні санкції за правопорушення законодавства про рекламу підлягають стягненню з винних осіб у судовому порядку.

Як встановлено судом, за результатами розгляду справи про порушення законодавства про рекламу Головним управління Держпродспоживслужби в Харківській області винесено рішення № 270 від 28.09.2021 про накладення штрафу у розмірі 1700,00 грн., та рішення №271 від 28.09.2021 року про накладення штрафу у розмірі 6753,00 гривень, яким на відповідача відповідно до ч.ч.6,7 ст.27 Закону України «Про рекламу» накладено штраф у загальному розмірі 6783,00 гривень.

Суд звертає увагу, що вимогою заявленого позову є стягнення заборгованості зі сплати штрафних санкцій за правопорушення законодавства про рекламу, у зв`язку з чим предметом доказування у цій справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення відповідної заборгованості в судовому порядку: дотримання суб`єктом владних повноважень встановленої процедури прийняття рішення про застосування штрафних санкцій; узгодження визначеного у рішенні грошового зобов`язання; сплата узгоджених грошових зобов`язань у встановлений законом строк.

Згідно матеріалів справи, відповідач фактично заперечує наявність порушень, визначених у цих рішеннях. Вважає, що ним не порушено Закону України «Про рекламу».

Проте, питання правомірності визначених суб`єктом владних повноважень застосування штрафних санкцій у відповідних рішеннях не охоплюється предметом цього позову, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду цієї справи здійснювати їх правовий аналіз.

Оскільки рішення позивача про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 28.09.2021 року за №270 та за №271, відповідачем не оскаржені, штраф у добровільному порядку не сплачено, то відповідно факт вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.27 Закону України «Про рекламу», підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідач під час розгляду справи обставин наявності у нього спірної заборгованості, не сплаченої у встановлені законом строки, що є предметом розгляду даної адміністративної справи, не спростував.

Як наслідок, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

VІІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі Рисовський проти України (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу доброго врядування.

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах Beyeler v. Italy № 33202/96, Oneryildiz v. Turkey № 48939/99, Moskal v. Poland № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі Hasan and Chaush v. Bulgaria № 30985/96).

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За викладених вище обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «МП ДНІПРО», третя особа Департамент контролю Харківської міської ради про стягнення штрафу.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

Згідно із частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «МП ДНІПРО», третя особа Департамент контролю Харківської міської ради про стягнення штрафу - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МП ДНІПРО» штраф за порушення Закону України «Про рекламу» у загальному розмірі 6783,00 грн. (шість тисяч сімсот вісімдесят три грн.) до Державного бюджету України для зарахування надходжень за реквізитами: код бюджетної класифікації 21081100, символ звітності 106, в установі банку - Казначейство України (ЕАП), одержувач ГУК у Дніпропетровській обл./ТГсмт.Слобожанське, код одержувача 37988155, номер рахунку UА0004457 найменування платежу: «Адміністративні штрафи та інші санкції».

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Позивач: Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області (61166, м. Харків, пр-т. Науки, 40, 6 поверх, ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «МП ДНІПРО» (52005, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вул. Бабенка, 2, ).

Третя особа: Департамент контролю Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, 7, оф. 9, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 18.04.2022 року.

Суддя В.В. Ільков