Справа № 140/403/19
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2022-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/403/19 пров. № А/857/1323/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Сеника Р.П.,

за участю секретаря судового засідання Хабазні Ю.Є.,

за участю представника позивача Чабана Р.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року, прийняте суддею Волдінером Ф.А. об 11 годині 10 хвилині у місті Луцьку, повний текст складений 20.12.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (надалі - ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06 лютого 2019 року №, № та №.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року, позов задоволено: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 06 лютого 2019 року за №, № та №.

Постановою Верховного Суду від 06 серпня 2021 року касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області задоволено частково: скасовано постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року та рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд зазначив, що суди попередніх інстанцій не з`ясували, чи витребовувалась інформація щодо здійснених позивачем поштових відправлень та отриманих ним грошових переказів від ТОВ «Нова Пошта» та ТОВ «Пост Фінанс», якщо так - який зміст отриманих ДФС України від указаних підприємств відомостей. При цьому колегія суддів зазначила, що принцип офіційного з`ясування обставин справи зобов`язує суд до встановлення таких обставин шляхом витребування відповідних відомостей саме у надавачів такої інформації - ТОВ «Нова Пошта» та ТОВ «Пост Фінанс». Разом з тим, суди попередніх інстанцій не встановили обставини справи в цій частині у належний процесуальний спосіб.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що будь-які документальні підтвердження щодо сум грошових переказів, і як наслідок отримання позивачем доходу за період 2015-2018 роки в сумі 3 927 537,00 грн., в матеріалах справи відсутні, що підтверджується листом ГУ ДФС у Волинській області від 18 січня 2019 року №536/ФОП/03-20-13-02-06, з якого слідує, що документи, отримані ДФС України від ТОВ «Нова пошта» та ТОВ «Пост Фінанси» в ГУ ДФС у Волинській області відсутні (а. с. 73).

Також суд звернув увагу, що запит відповідача від 28 листопада 2018 року №1835/Б/03-20-13-02-06 про надання інформації та її документального підтвердження щодо придбання товарів та їх реалізації у 2015-2018 роках не містить конкретних посилань на інформацію, надану ТОВ «Нова пошта» та ТОВ «Пост Фінанс» з якої вбачається порушення позивачем вимог податкового законодавства (накладні, чеки, виписки, договори про надання послуг), а також джерело походження даної інформації, а тому, в силу приписів Порядку №1245 не відображає мотивів та правових підстав, визначених законом для отримання інформації від платника податків, отже, ненадання відповіді на такий запит, в силу положень пункту 73.3 статті 73 ПК України, не породжує жодних негативних наслідків для платника податків та не може бути підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача.

В той же час, підпункт 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 ПК України визначає, що документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Однак, як слідує із змісту акту перевірки від 04 січня 2019 року №16/03-20-13-02/ , остання проводилась за місцем знаходження податкового органу: місто Луцьк, Київський майдан,4, що позбавило позивача надати будь-які пояснення та докази, а також підтвердити інформацію, надану ДФС України у листі від 18 січня 2019 року №536/ФОП/03-20-13-02-06.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ГУ ДПС у Волинській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що відповідно до наданої Державною фіскальною службою України інформації, громадянин ОСОБА_1 користувався послугами ТОВ «Нова Пошта», ТОВ «Пост Фінанс» та протягом 2015-2017 років за відправлені запчастини отримав дохід в загальній сумі 3 927 537,00 грн., зокрема сума грошових переказів отримана позивачем протягом 2015 року склала 245 025,00 грн., протягом 2016 року - 1 081 155,00 грн., протягом 2017 року - 2 601 357,00 грн.

Звертає увагу на те, що в позовній заяві позивач підтверджує факт відмови від отримання та підпису направлення на перевірку №5930 від 20.12.2018 року та наказу від 19.12.2018 року №4564 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки».

При цьому, необґрунтованим є твердження позивача про те, що він сприйняв працівників Головного управління ДФС у Волинській області не як посадових осіб ДФС, а як шахраїв, оскільки працівники за підписом яких складено акт відмови від отримання та підпису направлення та наказу про проведення перевірки, перед пред`явленням зазначених документів не лише представилися, а й пред`явили позивачу службові посвідчення працівників Головного управління ДФС у Волинській області встановленого зразка.

Оскільки за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено відсутність позивача або інших законних представників, а в подальшому громадянин ОСОБА_1 відмовився від отримання та підпису направлення та наказу про проведення позапланової перевірки, документальна позапланова перевірка позивача дійсно була проведена в приміщені Головного управління ДФС у Волинській області за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, Київський майдан, 4.

При цьому, звертає увагу суду, що жодних порушень порядку проведення перевірки з боку позивача немає.

Зазначає, що у матеріалах справи міститься підтвердження факт продажу ОСОБА_1 автозапчастин через ОLХ і в рішенні суду першої інстанції також зазначено про те, що позивач, а також представник позивача в судовому засіданні підтверджують факти користування послугами ТОВ «Нова Пошта» та продажу і відправлення через вказаного оператора поштового зв`язку (з отриманням коштів) бувших у вжитку автозапчастин та розміщення оголошення в мережі Інтернет про їх продаж для власних потреб чи потреб друзів та родичів.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 2 листопада 2018 року ДФС України направило ГУ ДФС у Волинській області лист № 36393/7/99-99-13-04-03-17 щодо опрацювання на предмет повноти декларування доходів і сплати податків наявну інформацію про суми отриманих платниками - фізичними особами через ТОВ «Пост Фінанс» грошових переказів за здійснені відправлення поштових вантажів із залученням ТОВ «Нова Пошта» за 2015- 2018 роки, у додатку до якого вказано про наявну інформацію щодо ОСОБА_1 та отримані ним суми грошових переказів готівкою за відправлені посилки з запчастинами протягом 2015- 2018 років.

28 листопада 2018 року Головне управління ДФС у Волинській області направило ОСОБА_1 письмовий запит № 1835/Б/03-20-13-02-06, в якому вказало про отриману інформацію щодо грошових переказів через ТОВ «Пост Фінанс» за здійснені відправлення поштових вантажів із залученням ТОВ «Нова Пошта» та недекларування отриманих доходів за 2015- 2018 роки, а також запропонувало надати письмове пояснення та документальне підтвердження щодо цих обставин.

Поштове відправлення, у якому направлено зазначений запит, не було вручено та повернуто на адресу Головного управління ДФС у Волинській області з відміткою відділення поштового зв`язку - «за закінченням встановленого строку зберігання».

19 грудня 2018 року Головне управління ДФС у Волинській області видало наказ № 4564 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )», яким відповідно до підпунктів 78.1.1, 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 ПК України, у зв`язку із неподанням податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2015, 2016 та 2017 роки, із отриманням інформації щодо грошових переказів ОСОБА_1 через ТОВ «Пост Фінанс» за здійснені відправлення поштових вантажів із залученням ТОВ «Нова Пошта» і ненаданням пояснень та їх документального підтвердження на письмовий запит Головного управління ДФС у Волинській області від 28 листопада 2018 року № 1835/Б/03-20-13-02-06, наказано провести документальну позапланову виїзну перевірку ОСОБА_1 із 20 грудня 2018 року тривалістю 5 робочих днів.

При виїзді за юридичною адресою платника встановлено відсутність ОСОБА_1 або інших законних представників, станом на 20 грудня 2018 року виявилося неможливим вручення копії наказу від 19 грудня 2018 року № 4564 та ознайомлення із направленням № 5930.

21 грудня 2018 року складено акт № 719/03-20-13-02/ НОМЕР_1 відмови ОСОБА_1 від отримання та підпису направлення та наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

За результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства фізичною особою ОСОБА_1 за період із 1 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року Головне управління ДФС у Волинській області оформило акт від 4 січня 2019 року № 16/03-20-13-02/ НОМЕР_1 , за висновками якого порушено вимоги: підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162, підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, пунктів 164.1, 164.3 статті 164, пункту 179.1, пункту 179.7 статті 179 ПК України (у результаті чого занижено на 704 549,16 грн суму зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб); пункту 162.1 статті 162, підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, пункту 164.1 статті 164, підпункту 1.3 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України (внаслідок чого занижено на 58 913,07 грн суму зобов`язання зі сплати військового збору); підпункт 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, пункту 179.1 статті 179, підпункту 176.1 «в» статті 176 ПК України (внаслідок неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2015- 2017 роки).

За наслідками дослідження в ході перевірки листа ДФС України від 22 листопада 2018 року №36393/7/99-99-13-04-03-17 контролюючий орган дійшов висновку, що протягом періоду, що перевірявся, ОСОБА_1 отримав дохід у сумі 3 927 537,00 грн, який підлягав би відображенню у річній декларації про доходи та майновий стан, та з якого підлягав сплаті податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

На підставі висновків цього акта перевірки Головне управління ДФС у Волинській області прийняло податкові повідомлення-рішення від 6 лютого 2019 року: № (яким збільшено на 880 686,46 грн суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у тому числі за податковим зобов`язанням - 704 549,16 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 176 137,30 грн); № (яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 510,00 грн); № (яким збільшено на 73 641,35 грн суму грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у тому числі за податковим зобов`язанням - 58 913,07 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 14 728,28 грн).

Спірні правовідносини виникли з приводу наявності підстав для нарахування та сплати позивачем як фізичною особою, що не є суб`єктом господарювання, податку на доходи фізичних осіб, військового збору та подання відповідної податкової звітності за 2015- 2017 роки.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Платники податку зобов`язані подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим (підпункт «в» пункту 176.1 статті 176 ПК України).

Згідно з підпунктом 179.1 статті 179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, серед іншого, інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу (підпункт 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 ПК України).

Абзацом першим пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України передбачено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

За змістом підпунктів 1.2 та 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Аналіз наведеного правового регулювання дає підстави для висновку, що кожна особа, яка отримує дохід, зобов`язана сплачувати податок на доходи фізичних осіб, військовий збір та подавати у зв`язку з цим до податкового органу податкову звітність. Водночас, для застосування наведених норм права слід встановити, чи дійсно у спірному періоді особа отримала дохід, якщо так - в якому саме розмірі і чи підлягав він оподаткуванню. Ці обставини, поміж інших, входили до предмета доказування у даній справі.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої, другої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом (частина перша статті 74 Кодексу КАС України).

За правилами частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З акта перевірки вбачається, що податковим органом під час перевірки була використана інформація, наведена, зокрема у листі ДФС України від 22 листопада 2018 року № 36393/7/99-99-13-04-03-17, щодо здійснення позивачем торгівлі автозапчастинами з використанням послуг ТОВ «Нова Пошта» та ТОВ «Пост Фінанс»; з наданих цими товариствами відомостей ОСОБА_1 за результатами таких відправлень отримав 3 927 537,00 грн.

Із наявного у матеріалах справи листа, наданого ТОВ «Нова Пей» (попередня назва - «Пост Фінанс» ) на виконання ухвали Волинського окружного адміністративного суду від 05.10.2021 року у справі №140/403/19, вбачається, що фінансова установа у відповідь на запит ДФС України №3521/16/99-99-13-04-03-15 від 29.10.2018 року направляла на адресу ДФС України листа №16-11/2018-5 від 16.11.2018 року про отримані платниками податку - фізичними особами грошові перекази за 2015 - 2018 роки, зокрема, щодо розміру отриманих ОСОБА_1 грошових коштів за 2015 - 2017 роки.

Наданий витяг, із інформацію щодо грошових переказів через ТОВ «Пост Фінанс» із залученням ТОВ «Нова Пошта» містить чіткі та конкретні дані щодо суми грошових переказів отриманих ОСОБА_1 ..

Крім того, в матеріалах справи міститься підтвердження факт продажу ОСОБА_1 автозапчастин через ОLХ.

Також факт продажу ОСОБА_1 автозапчастин під замовлення підтверджує і наявний в матеріалах справи витяг із сайту автомобільного порталу України Avto Rynok, де розміщене відповідне оголошення із зазначенням контактного номеру НОМЕР_2 , тобто саме того номеру ОСОБА_1 , який зазначений в наданій ДФС інформації і саме того номеру телефону, за яким посадові особи Головного управління ДФС у Волинській області здійснили дзвінок і домовилися із позивачем про зустріч, під час якої громадянину ОСОБА_1 для отримання та підпису було пред`явлено направлення на перевірку та наказ №4564 від 19.12.2018 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки».

Таким чином, зазначені вище документи підтверджують факт отримання ОСОБА_1 доходу без сплати податків, зокрема, податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Щодо проведення перевірки у приміщенні податкового органу, а не за місцезнаходженням платника податку, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 78.4. статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до статті 42.2. статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

На виконання вищезазначеної норми, з метою вручення копії наказу від 19.12.2018 року №4564 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки», працівниками управління податків і зборів з юридичних осіб Головного управління ДФС у Волинській області Деркач В.С. та Тимощуком В.С. о 14:00 год. 20.12.2018 року було здійснено виїзд за податковою адресою позивача: АДРЕСА_1 .

При прибутті за вищезазначеною адресою було встановлено відсутність громадянина ОСОБА_1 або інших законних представників. За вказаною адресою знаходиться житловий будинок з огорожею заввишки 2 метри. Двері огорожі були зачинені і їх ніхто не відчинив.

У зв`язку із зазначеним вручити позивачу наказ від 19.12.2018 року №4564 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки» з об`єктивних причин не було можливо, про що складено акт від 20.12.2018 року №713/13-02/.

У свою чергу, направлення на перевірку №5930 від 20.12.2018 року та наказ від 19.12.2018 року №4564 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки» було пред`явлено громадянину ОСОБА_1 для отримання та підпису за адресою АДРЕСА_2 .

Проте, позивач від отримання та підпису вищезазначених документі відмовився.

Позивач підтверджує факт відмови від отримання та підпису направлення на перевірку №5930 від 20.12.2018 року та наказу від 19.12.2018 року №4564 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки».

Відповідно до пункту 81.1. статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Враховуючи вищезазначене, оскільки за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено відсутність позивача або інших законних представників,, а в подальшому громадянин ОСОБА_1 відмовився від отримання та підпису направлення та наказу про проведення позапланової перевірки, документальна позапланова перевірка правомірно була проведена в приміщені Головного управління ДФС у Волинській області за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, Київський майдан, 4.

При цьому, жодних порушень порядку проведення перевірки з боку відповідача немає, оскільки підстави для проведення документальної позапланової перевірки передбачені пунктом 78.1. статті 78 ПК України, у свою чергу відповідно до пункту 79.1. статті 79 ПК України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що Верховний Суд, скасовуючи постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року та рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції не ставив під сумнів порядок проведення перевірки.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову у задоволенні позову.

Апеляційний суд не здійснює розподілу судових витрат в силу вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року у справі № 140/403/19 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 15.04.2022 року.