Справа № 300/4949/21
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2022-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/4949/21 пров. № А/857/83/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року (прийняте у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Івано-Франківську суддею Микитюком Р. В.) в адміністративній справі № 300/4949/21 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання відмови протиправною, скасування наказу та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із вказаним позовом, в якому просила:

- визнати протиправною відмову ТВО командира військової частини НОМЕР_1 у внесенні змін до акта проведення спеціального розслідування нещасного випадку (смерті) від 19.06.2020 за фактом смерті ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 );

- скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 65-ОД від 25.06.2020 про затвердження акта проведення спеціального розслідування нещасного випадку (смерті) від 19.06.2020;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести повторне спеціальне розслідування нещасного випадку (смерті) за фактом смерті ОСОБА_2 , у ході якої врахувати, що за наслідками досудового розслідування кримінального провадження за фактом смерті ОСОБА_2 ознак самогубства не виявлено.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що комісією військової частини НОМЕР_1 за фактом смерті ОСОБА_2 проведено спеціальне розслідування та складено акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку (смерті) від 19.06.2020, затверджений наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 65-од від 25.06.2020. З висновків цього акта видно, що причиною смерті ОСОБА_2 стало самогубство.

Проте, за вказаним фактом слідчим Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області зареєстроване кримінальне провадження № 1143 від 11.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Постановою старшого слідчого СВ Бахмітського ВП ГУНП в Донецькій області від 25.12.2020 кримінальне провадження № 1143 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення; із вказаної постанови видно, що ОСОБА_2 загинув внаслідок необережного поводження зі зброєю та ознак самогубства не виявлено.

Враховуючи наведене, позивач вважає висновки комісії військової частини НОМЕР_1 передчасними, позаяк вони не відповідають фактичним обставинам смерті ОСОБА_2 та порушують її права, як законної дружини.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову ТВО командира військової частини НОМЕР_1 у внесенні змін до акта проведення спеціального розслідування нещасного випадку (смерті) від 19.06.2020 за фактом смерті ОСОБА_2 .

Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 25.06.2020 № 65-ОД про затвердження акта проведення спеціального розслідування нещасного випадку (смерті) від 19.06.2020.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести повторне спеціальне розслідування нещасного випадку (смерті) за фактом смерті ОСОБА_2 , з урахуванням рішення суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 908 грн 00 коп. та частину витрат на правничу (правову) допомогу в розмірі 1500 грн 00 коп.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржила військова частина НОМЕР_1 , яка вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте без урахування фактичних обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому просить скасувати рішення суду першої інстанції і винести постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 231, виданого 12 червня 2020 року Бахмутським відділенням судово-медичної експертизи встановлено, що причиною смерті ОСОБА_2 стало розтрощення мозку, множинні переломи черепу та кісток обличчя, навмисне самоушкодження пострілом із ручної вогнепальної зброї; висновок - смерть ОСОБА_2 настала внаслідок навмисного самоушкодження.

Разом з тим, постанова слідчого про закриття кримінального провадження винесена через 6 місяців після внесення відомостей до ЄДРД за цим фактом. У зв`язку з цим військова частина НОМЕР_1 при проведенні спеціального розслідування не могла дійти до висновку, що зазначений у постанові від 25.12.2020, оскільки вона винесена в строки, що перевищують максимальний термін проведення спеціального розслідування, та суперечить лікарському свідоцтву про смерть.

Також вважає стягнення судових витрат на правову допомогу в розмірі 1500 грн надмірним.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд апеляційної інстанції відповідно до статті 308 КАС України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали спільно однією сім`єю з 28.12.2011 по 11.06.2020, що встановлено рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17.09.2020 у цивільній справі № 343/1380/20, яке набрало законної сили 20.10.2020 (а.с. 3 - 4).

ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 64 від 16.03.2020 (а. с. 5) та виконував обов`язки військової служби у зоні проведення операції об`єднаних сил на території Донецької області згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2020.

11.06.2020, під час перебування за адресою: АДРЕСА_1 у розташуванні медичної роти військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_2 виявлений мертвим із вогнепальним пораненням в голову із автомату АК-74У.

Комісія військової частини НОМЕР_1 за фактом смерті ОСОБА_2 провела спеціальне розслідування та склала акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку (смерті) від 19.06.2020, затверджений наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 65-од від 25.06.2020, за висновками якого причиною смерті ОСОБА_2 стало самогубство (а. с. 8 - 10).

Разом з тим, за фактом смерті ОСОБА_2 слідчим Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області зареєстроване кримінальне провадження № 1143 від 11.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ Бахмітського ВП ГУНП в Донецькій області від 25.12.2020 кримінальне провадження № 1143 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. З вказаної постанови про закриття кримінального провадження № 1143 від 25.12.2020 видно, що ОСОБА_2 загинув внаслідок необережного поводження зі зброєю та ознак самогубства не виявлено (а. с. 6 - 7).

Позивач, вважаючи висновки комісії військової частини НОМЕР_1 передчасними, такими, що не відповідають фактичним обставинам смерті ОСОБА_2 та порушують її права, як його законної дружини, 14.06.2021 звернулася з заявою до Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону з проханням ініціювати перед керівництвом військової частини НОМЕР_1 питання щодо внесення змін в акт проведення спеціалізованого розслідування нещасного випадку (смерті) від 19.06.2020 та встановлення причиною смерті ОСОБА_2 необережне поводження зі зброєю.

Львівською спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Західного регіону скерована заява позивача командиру військової частини НОМЕР_1 для вирішення по суті (а.с. 11).

Командування військової частини НОМЕР_1 листом від 19.07.2021 відмовило позивачу у внесенні змін у наказ про завершення вказаного спеціального розслідування (а. с. 11 - 12).

Вважаючи вказану відмову суб`єкта владних повноважень протиправною, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції мотивував це тим, що задля всебічного з`ясування всіх обставин справи відповідач повинен провести повторне спеціальне розслідування нещасного випадку (смерті) за фактом смерті ОСОБА_2 , у ході якої врахувати наслідки досудового розслідування кримінального провадження за фактом смерті ОСОБА_2 і за його результатами надати оцінку викладеним позивачем обставинам.

У той же час, заявлені позивачем вимоги в контексті врахування, що за наслідками досудового розслідування кримінального провадження за фактом смерті ОСОБА_2 ознак самогубства не виявлено, суд вважав дискреційними повноваженнями відповідача і відмовив у їх задоволенні.

Враховуючи наведене та виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд вважав, що розмір вказаних витрат підлягає стягненню в сумі 1500,00 грн.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року № 1232, та з метою визначення єдиного порядку розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, у Верховній Раді України, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, місцевих радах, у державних органах, установах, організаціях, а також у Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України, до яких військовослужбовці прикомандировані як депутати для виконання депутатських повноважень або відряджені для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, наказом Міністра оборони України від 06.02.2001 № 36, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.02.2001 за № 169/5360, затверджено Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України (надалі - Інструкція).

Пунктом 1 розділу І вказаної Інструкції встановлено, що вона визначає порядок розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України (в тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України військовослужбовцями), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті під час виконання обов`язків військової служби та аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини).

Пунктом 1 розділу ІІ Інструкції передбачено, що розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища під час виконання ним обов`язків військової служби, внаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.

Згідно із приписами пункту 2 розділу ІІ Інструкції про кожний нещасний випадок потерпілий або військовослужбовець, який його виявив, чи інша особа повинен(на) негайно сповістити безпосереднього командира (начальника) чи керівника робіт і вжити заходів щодо надання необхідної допомоги потерпілому.

У разі настання нещасного випадку безпосередній командир (начальник) або керівник робіт зобов`язаний:

- терміново організувати надання домедичної допомоги, а по можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги потерпілому військовослужбовцю, забезпечити за необхідності його доставку до військового або найближчого лікувального закладу;

- негайно повідомити про нещасний випадок командира військової частини;

- зберегти до прибуття комісії з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку місце події та устаткування, яке там знаходилось, у такому стані, у якому вони перебували на момент настання нещасного випадку (якщо це не загрожує життю чи здоров`ю інших військовослужбовців і не призведе до більш тяжких наслідків), а також вжити заходів щодо недопущення подібних нещасних випадків.

Згідно із пунктом 3 розділу ІІ Інструкції нещасний випадок, про який не було своєчасно повідомлено командуванню військової частини або внаслідок якого втрата працездатності настала не відразу, розслідується згідно з цією Інструкцією протягом місяця з дня надходження рапорту потерпілого військовослужбовця або заяви особи, яка представляє його інтереси.

У разі переформування військової частини, у якій стався такий нещасний випадок, розслідування проводиться її правонаступником, а у разі ліквідації військової частини за відсутності її правонаступника встановлення факту настання нещасного випадку розглядається у судовому порядку.

За пунктом 5 розділу ІІ Інструкції командир військової частини, який отримав повідомлення про нещасний випадок, у свою чергу зобов`язаний негайно через засоби зв`язку повідомити про нещасний випадок (зникнення, смерть) старшого командира (начальника) та протягом доби надати йому письмове повідомлення за формою НВ-1 згідно з додатком 2 до цієї Інструкції (далі - повідомлення за формою НВ-1), а також протягом доби призначити комісію з розслідування нещасного випадку чисельністю не менш як три особи у складі голови комісії (яким є один із його заступників) та членів - командира батальйону (дивізіону, ескадрильї тощо), до складу якого входить підрозділ, де стався нещасний випадок, та залежно від того, з чим пов`язаний нещасний випадок, - фахівців профільних служб (озброєння, тилу, пожежної, автомобільної, інженерної, медичної тощо).

Пункт 8 Розділу ІІ Інструкції вказує, що комісія з розслідування нещасного випадку проводить розслідування протягом п`яти діб з моменту її утворення.

Комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана:

- обстежити місце нещасного випадку, опитати свідків і осіб, які причетні до події, та одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо;

- з`ясувати обставини та причини, що призвели до нещасного випадку, установити осіб, які допустили порушення вимог нормативно-правових актів (законів, військових статутів, положень, правил, інструкцій, настанов тощо), а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;

- скласти акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 згідно з додатком 3 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-2) та акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 згідно з додатком 4 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-3) у разі, якщо нещасний випадок (смерть) визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і надати їх командиру військової частини на затвердження. Акти підписуються головою комісії та її членами. У разі незгоди зі змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою НВ-2, як його невід`ємну частину.

До акта додаються письмові пояснення свідків, потерпілого, а за потреби також схеми, фотографії, витяги з експлуатаційної документації та інші документи, що характеризують місце події (устаткування, машини, апаратура, територія, будівля тощо), медичний висновок щодо діагнозу потерпілого, наявності в його організмі алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин.

Як зазначено у пункті 9 Інструкції якщо нещасний випадок визнаний комісією з розслідування таким, що не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, на затвердження командиру військової частини надається тільки акт за формою НВ-2.

З наведеного видно, що Інструкцією регламентовано чіткий порядок та особливості розслідування нещасних випадків з військовослужбовцями у Збройних Силах України, а саме встановлено певний алгоритм дій, які повинні бути вчинені як з боку військовослужбовця або особи, що представляє цього військовослужбовця, з яким трапився нещасний випадок, в тому числі його безпосереднього командира (начальника) або керівника робіт так і зі сторони командування військової частини, у разі отримання ним відповідного звернення від останніх.

При цьому, приписами Інструкції встановлено, що відповідні сповіщення про нещасний випадок повинні відбуватись негайно, після чого визначено певний алгоритм дій уповноважених осіб направлених зокрема на розслідування нещасного випадку, а у протилежному випадку, тобто коли про такий випадок не було своєчасно повідомлено командуванню військової частини або внаслідок якого втрата працездатності потерпілого настала не відразу - зазначене розслідування проводиться протягом місяця з дня надходження рапорту потерпілого військовослужбовця або заяви особи, яка представляє його інтереси.

Колегією суддів встановлено, що у день смерті ОСОБА_2 - 11.06.2020, тобто в один і той же день за цим фактом розпочато спеціальне розслідування Комісією військової частини НОМЕР_1 та зареєстроване кримінальне провадження № 1143.

При цьому Комісією військової частини НОМЕР_1 спеціальне розслідування закінчене 19.06.2020, а кримінальне провадження № 1143 закрито 25.12.2020.

У зв`язку з чим колегія суддів погоджується із доводами військової частини НОМЕР_1 про те, що Комісія при проведенні спеціального розслідування не могла дійти до висновку, що зазначений у постанові від 25.12.2020, оскільки вона винесена в строки, що перевищують максимальний термін проведення спеціального розслідування.

Колегія суддів зазначає, що цей факт не заперечується позивачем. Разом з тим, позивач, враховуючи наведене, просив військову частину НОМЕР_1 внести зміни до акта від 19.06.2020, скасувати наказ про затвердження цього акта та провести повторну перевірку, у зв`язку з тим, що у постанові про закриття кримінального провадження №1143 від 25.12.2020 зазначено, що ОСОБА_2 загинув внаслідок необережного поводження зі зброєю та ознак самогубства не виявлено.

Щодо доводів скаржника про те, що внесення змін в акт від 19.06.2020 суперечитиме лікарському свідоцтву про смерть, колегія суддів зазначає таке.

У свідоцтві про смерть № 231 причиною смерті ОСОБА_2 зазначено навмисне самоушкодження пострілом із ручної вогнепальної зброї.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що зазначення у свідоцтві про смерть такої причини смерті не може вважатися належною кваліфікацією діяння ОСОБА_2 , що спричинило його смерть, оскільки не враховує всіх обставин.

Так, зокрема, внаслідок проведення необхідних слідчих дій, які повністю відображають обставини справи працівниками СВ Бахмітського ВП ГУНП в Донецькій області встановлено, що ОСОБА_2 загинув внаслідок необережного поводження зі зброєю та ознак самогубства не виявлено (а. с. 6 - 7).

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що визнання протиправною відмови у внесенні змін до акта проведення спеціального розслідування нещасного випадку (смерті) від 19.06.2020, скасування наказу про затвердження цього акта та зобов`язання відповідача провести повторне спеціальне розслідування забезпечить належний юридичний захист позивачці, яка вважає, що її права порушено та відповідатиме статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997, набула чинності для України 11.09.1997).

Вирішуючи питання про застосування ст. 13 Конвенції, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Аманн проти Швейцарії" (Заява N 27798/95 п.88) зазначено, що стаття 13 Конвенції вимагає, щоб кожен, хто вважає себе потерпілим внаслідок заходу, який, на його думку, суперечив Конвенції, мав право на засіб правового захисту у відповідному національному органі для вирішення свого спору, а в разі позитивного вирішення - для одержання відшкодування шкоди. Однак, це положення не вимагає безумовного досягнення вирішення спору на користь заявника.

Колегія суддів апеляційного погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відшкодування судових витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн, оскільки такий розмір витрат є цілком обґрунтованими та пропорційними до предмета спору, а також співмірний з виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Щодо решти обставин та доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що такі не спростовують викладених вище висновків та на законність судового рішення не впливають.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційних скарг зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року в адміністративній справі № 300/4949/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин