Справа № 160/22767/21
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправної відмови суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні ді,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити виплату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 різниці між отриманою та належною до сплати суми пенсії починаючи з 16 березня 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області з 16.03.2020 призначено пенсію відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», проте нарахування і подальша виплата здійснювалась з безпідставним обмеженням її максимального розміру.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позову.
За поясненнями відповідача органи Пенсійного фонду України, які здійснюють перерахунки вже призначених пенсій працівникам прокуратури, керуються діючою на момент перерахунку ст. 86 Закону України №1697-VІІ «Про прокуратуру», відповідно до якої пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування,одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Враховуючи зазначене, посилання позивача щодо застосування норм Закону №911 є безпідставним, оскільки термін дії обмежень припинився 31.12.2017 року та на даний час не застосовується.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 2015 є учасником бойових дій, будучі військовослужбовцем військової прокуратури обьєднаних сил під час дії особливого періоду звернувся о Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 16.03.2020 із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ.
У зв`язку з відмовою Пенсійного фонду позивач звернувся з позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 у справі №160/8154/20 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 24.03.2020 року за № 2902/03.05.17 (001226) року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, періоди безпосередньої участі у антитерористичній операції з 20.07.2015 року по 16.09.2015 року та з 27.09.2017 року по 30.04.2018 року в потрійному розмірі (один місяць служби за три).

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу період роботи з березня 2015 року по червень 2016 року у Військовій прокуратурі Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , подану 16.03.2020 року для призначення пенсії, та провести розрахунок вислуги років для призначення пенсії, з урахуванням правової позиції, викладеної в цьому рішенні.

Позивач зазначає, що відповідно до рішення суду від 26.10.2020 у справі №160/8154/20 повторно звернувся із заявою щодо виконання судового рішення та повторний розгляд заяви про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №0400-010303-8/12535 від 28.01.2021 позивачу було відмовлено в призначенні та виплаті такої пенсії.

Вказане рішення Пенсійного фонду було оскаржено до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 у справі №160/1829/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , яке викладено в листі Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28.01.2021 року № 0400-010303-8/12535.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, період проходження військової служби з 01.08.2002 року по 27.06.2003 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.03.2020 року про призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення суду у справі №160/1829/21 рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області позивачу з 16.03.2020 призначено пенсію відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 18540,00 грн. і з 01.12.2021 в розмірі 19340,00 грн. довічно.

10.09.2021 у зв`язку із застосуванням під час розрахунку пенсії обмеження максимального її розміру, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії з 16.03.2020 в розмірі обчисленому відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» та виходячи з розміру 60 відсотків від суми його місячної (чинної) заробітної плати без обмеження її максимальним розміром та виплатити донараховані суми.

Позивач просив врахувати Прикінцеві та перехідні положення Закону №911-VІІІ і Закону №1774- VІІІ щодо непоширення на нього як учасника бойових дій, залученого до проведення антитерористичної операції та операції Об"єднаних сил, який проходив службу в особливий період у військовій прокуратурі, обмежень.

Листом №33875-28751/П-01/8-0400/21 від 28.09.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило позивачу у перерахунку пенсії, посилаючись на те, що відповідно до ч. 15 ст. 86 Закону №1697 максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Таке рішення відповідача позивач вважає незаконним, не обгрунтованним та таким, що порушує його права та протирічить вимогам Закону.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

У ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64 Конституції України).

Відповідно до ч. 2ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України №1697-VІІ від 14.10.2014 «Про прокуратуру» (Закон №1697-VІІ).

Зокрема, пенсійне забезпечення працівників прокуратури врегульовано у ст. 86 вказаного Закону.

Положеннями ч.1. ст. 86 Закону №1697-VІІ встановлено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців.

За змістом ч. 8 ст. 86 Закону №1697-VІІ право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

Наявність підстав для призначення позивачу пенсії за вказаним Законом підтверджена судовими рішеннями у справах №160/8154/20 і №160/1829/21.

Частинами 2 і 3 ст. 86 Закону №1697-VII визначено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат на 60. Коригування зазначених виплат проводиться із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу та надбавок до нього. Посадовий оклад, надбавки за вислугу років під час призначення пенсії враховуються в розмірах за останньою займаною посадою прокурора, встановлених на момент виникнення права на перерахунок пенсії за вислугу років (ч. 4 ст. 86 Закону №1697-VII).

Отже, розмір пенсії залежить від суми місячної (чинної) заробітної плати працівника прокуратури, до якої крім посадових окладів, надбавок за вислугу років включаються всі види оплати праці.

З частин 1, 2 ст. 81 Закону №1697-VII вбачається, що заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за:

1) вислугу років;

2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Преміювання прокурорів здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором, за результатами оцінювання якості їх роботи за календарний рік у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Розмір щорічної премії прокурора не може становити більше 30 відсотків розміру суми його посадового окладу, отриманої ним за відповідний календарний рік.

За абз. 6 ч. 15 ст. 86 81 Закону №1697-VII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Аналогічні норми містить і п. 13-2 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV визначено, що максимальний розмір пенсії, призначеної на умовах законів України «Про державну службу» , «Про прокуратуру» , «Про статус народного депутата України» , «Про наукову і науково-технічну діяльність (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації, інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною»), не може перевищувати десяти розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Предметом спору є питання правомірності обмеження Пенсійним фондом максимального розміру пенсії позивача.

Законом України від 24.12.2015 року № 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" і Законом України від 06.12.2016 року № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" встановленно тимчасове обмеження на періоди з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року та з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року максимального розміру пенсії у розмірі 10740 грн.

В той же час пунктом 3 Прикінцевих положень вказаних законів передбачено, що обмеження щодо виплати пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, передбачені цим Законом, не застосовуються протягом особливого періоду до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені особам, які проходять військову службу або перебувають на посадах у Міністерстві оборони України, Головному управлінні розвідки Міністерства оборони України, Міністерстві внутрішніх справ України, Національній поліції України, Апараті Ради національної безпеки і оборони України, Державній спеціальній службі транспорту, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України, Державній прикордонній службі України, Управлінні державної охорони України, Державній пенітенціарній службі України, Державній службі України з надзвичайних ситуацій, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національній гвардії України, органах військової прокуратури або беруть участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об`єктів у разі захоплення, відбитті спроб насильницького заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені відповідно до законів України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", на період виконання особами, яким вони призначені, повноважень членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Вищої ради юстиції.

Після завершення особливого періоду виплата пенсій таким особам здійснюється згідно із законодавством.

Чинним законодавством надано наступне визначення особливого періоду і часу його дії.

За ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період розпочався з 17 березня 2014р., коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 р. № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого встановленим порядком, оголошено часткову мобілізацію, у зв`язку з чим в Україні настав особливий період.

Верховний Суд однозначно сформулював правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період» в постанові від 25.04.2018 у справі № 205/1993/17-ц (касаційне провадження № 61-1664св17). У постанові зазначено, що особливий період діє в Україні від 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

З копії трудової книжки позивача НОМЕР_2 судом встановлено, що на момент звернення із заявою про призначення пенсії -16.03.2020 ОСОБА_1 перебував на посаді старшого прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України з 06.02.2015 по 06.04.2020 (записи №7 і№8).

За ч. 1 ст. 7 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 28.11.2019 на час виникнення спірних відносин) до системи прокуратури України входять у тому числі і військові прокуратури.

До військових прокуратур належать Головна військова прокуратура (на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України), військові прокуратури регіонів (на правах регіональних), військові прокуратури гарнізонів та інші військові прокуратури (на правах місцевих), перелік яких визначається в Додатку до цього Закону (ч. 1 ст. 7 Закону) .

Відповідно до витягу із наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 04.02.2015 №62 наказано укласти з офіцерами запасу у тому числі і ОСОБА_1 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на п"ять років та прийняти на військову службу за контрактом.

04.02.2015 між позивачем і Міністерством оборони України було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на п"ять років.

Відповідно до витягу з наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 11.01.2020 №12 на підставі поданого рапорту з позивачем був продовжений контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на 1 рік.

Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_3 від 15.08.2016 позивач є учасником бойових дій.

В матеріалах справи міститься також довідка Військової прокуратури об`єднаних сил від 14.02.2020 №15-407вих 20., яка видана підполковнику юстиції ОСОБА_1 про те, що він дійсно з 20.07.2015 по 16.09.2015 та з 27.09.2017 по 30.04.2018 безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення відповідно на посадах:тво прокурора третього відділу військової прокуратури Донецького гарнізону, прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчого відділу, заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів та виконанням судових рішень у кримінальних провадженнях територіальних органів поліції слідчого управління, заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів у кримінальних провадженнях територіальних органів поліції військової прокуратури сил антитерористичної операції.

З 01.05.2018 по 04.02.2019 приймав участь на посаді заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів у кримінальних провадженнях територіальних органів поліції слідчого управління військової прокуратури об"єднаних сил, а з 05.02.2019 по 14.03.2019 заступника начальника першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальномупровадженні військової прокуратури об"єднаних сил, з 15.03.2019 по 11.02.2020 начальника слідчого відділу управління нагляду за додержанням законів, виконанням судових рішень у кримінальному провадженні та при проведенні оперативно-розшукової діяльності військової прокуратури обьєднаних сил, а з 12.02.2020 по теперішній час ОСОБА_1 приймає участь в операції об"єднаних сил, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, знаходячись у розпорядженні військового прокурора об"єднаних сил.

Таким чином, належними доказами позивач довів розповсюдження на нього вищенаведених норм щодо незастосування до нього обмеження максимального розміру виплати пенсії протягом особливого періоду.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

У своїх рішеннях Конституційний Суд України (від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 17.03.2004 №7-рп/2004, від 01.12.2004 №20-рп/2004, від 09.07.2007 №6-рп/2007) зазначав, що положення статті 17 Конституції України поширюються і на службу в Збройних Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов`язані з постійним ризиком для життя і здоров`я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Конституційний Суд України також зазначав, що багато таких пільг встановлених серед іншого Законом України "Про прокуратуру" є не пільгами, а гарантіями та іншими засобами забезпечення професійної діяльності окремих категорій громадян, ефективного функціонування відповідних органів (пункт 3 рішення КСУ №1-15/2002 від 20.03.2002).

Згідно із положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною 5 статті 19 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 за №3477-IV, суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Пенсія як гарантована щомісячна грошова виплата та вид соціального забезпечення є джерелом існування, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Згідно статті 1 Закону України №2235-III "Про громадянство України" заробітна плата і пенсія включені до переліку законних джерел існування.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення вперше було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рішенні від 16.12.1974 у справі "Міллер проти Австрії" (заява № 5849/72), де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні "Гайгузус проти Австрії" (заява №17371/90) від 16.09.1996, в якому зазначено, що якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у рішенні від 08.11.2005 по справі "Кечко проти України" (заява №63134/00) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Суханов та Ільченко проти України" (заяви №68385/10 та №71378/10) від 26.06.2014 Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (заява №25921/02) Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності.

Право позивача на призначення пенсії, є "законними сподіваннями" на отримання пенсії в належно обчисленому розмірі, та підпадає під дію статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відмова у проведенні нарахування пенсії позивачу без обмеження її максимального розміру на підставі та у порядку, визначеному законом, чинним на момент призначення пенсії позивачу, є втручанням у майнові права позивача у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином позовні вимоги позивача суд вважає обгрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач як учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору за подання адміністративної позовної заяви, у зв`язку з чим суд не здійснює розподіл судових витрат у відповідності до ст. 139 КАС України.

Позивач також просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у встановлений судом строк подати звіт про виконання рішення суду.

Суд відмовляє позивачу у задоволенні цього клопотання, оскільки в даному випадку воно є передчасним, враховуючи наступне:

За приписами ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За змістом наведеної норми суд на власний розсуд приймає рішення про необхідність чи відсутність потреби в зобов`язанні суб`єкта владних повноважень подати звіт.

При цьому, вирішуючи питання щодо встановлення судового контролю, суд має врахувати надані позивачем докази, особливості покладених на суб`єкта владних повноважень обов`язків згідно із судовим рішенням та його можливості ці обов`язки виконувати в рамках законодавства.

Позивачем не наведено обґрунтованих аргументів необхідності застосування ч. 1ст. 382 КАС України та не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач буде ухилятись від виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 250, 262,295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ) про визнання протиправної відмови суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні ді.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №33875-28751/П-01/8-0400/21 від 28.09.2021 року в нарахуванні, обчисленні та виплаті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 починаючи з 16.03.2020 р. та виходячи з розміру 60 відсотків від суми заробітної плати (грошового забезпечення), без застосування обмежень її максимального розміру.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ) нарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за вислугу років та виплачувати її в розмірі, обчисленому відповідно до частин 2-4 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014, починаючи з 16.03.2020 та виходячи з розміру 60 відсотків від суми заробітної плати без застосування обмежень її максимального розміру.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ) здійснити виплату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) різниці між отриманою та належною до сплати суми пенсії починаючи з 16 березня 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона