Справа № 240/12584/21
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2022-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року м. Житомир справа № 240/12584/21

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича, 7, м.Житомир, 10003, ), в якому позивач просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, оформлену листами від 28.04.2020 №0600-0305-8/4387 та від 06.05.2020, у перерахунку та виплаті пенсії за вислугу років на підставі довідки Офісу Генеральної прокуратури України від 04.03.2020 №21-282зп;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Офісу Генеральної Прокуратури України від 04.03.2020 №21-282зп без обмежень максимального розміру з 01.04.2020 та провести виплати з урахуванням раніше виплачених коштів у відповідності до норм ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ у редакції чинній на час призначення пенсії в 2008 р. у розмірі 90% від розміру заробітної плати/грошового забезпечення, визначеній у наведеній довідці Офісу Генеральної прокуратури України;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області згідно його заперечення в наданому додатку №15 від 04.06.2021 №0600-0802-8/Д180, яке стосується зміни позивачем предмета позову в адміністративній справі №295/11933/16-а, 8-а/295/1/21, пов`язаними з безпідставними відмовами ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті пенсії з 01.04.2021 по довідці Офісу Генеральної прокуратури України від 30.03.2021 №21-454зп з врахуванням 90% від розміру заробітної плати/грошового забезпечення без обмежень максимального розміру з 01.04.2021 та з даної дати протиправно здійсненими Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області з застосуванням 60% від середньомісячної заробітної плати/грошового забезпечення в розмірі 58188,00 грн з обмеженнями суми до 17690 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області утриматися від подальшого вчинення таких дій та здійснити перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки Офісу Генеральної прокуратури України від 30.03.2021 №21-454зп без обмежень максимального розміру з 01.04.2021 та провести виплати з урахуванням раніше виплачених сум у відповідності до вимог ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ у редакції, чинній на час призначення пенсії в 2008 р. у розмірі 90% від заробітної плати/грошового забезпечення, визначеній у довідці Офісу Генеральної прокуратури України від 30.03.2021 №21-454зп.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику учасників справи.

15.09.2021 від відповідача на адресу Житомирського окружного адміністративного суду за вх.№32425/21 надійшов відзив на адміністративний позов, у якому відповідач проти позову заперечує. У відзиві зазначає про те, що довідка надана позивачем для перерахунку пенсії з 01.04.2020 не може бути використана для перерахунку пенсії, оскільки не містить необхідних даних для здійснення перерахунку на 2020 рік, а саме: даних про заробітну плату станом на 01.01.2020. Щодо здійсненого перерахунку за 2021 рік, відповідач з посиланням на судову практику зазначив, що правомірно провів перерахунок пенсії з 01.04.2021 в розмірі 60% від суми місячної заробітної плати та із застосуванням обмеження максимального розміру пенсії, а тому просить відмовити у задоволенні позову (а.с. 64-67).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 22.04.2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про перерахунок пенсії, до якої долучив довідку Офісу Генерального прокурора від 04.03.2020 №21-282зп про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується при перерахунку пенсій (а.с. 13).

28.04.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надіслало ОСОБА_1 повідомлення про відмову у перерахунку пенсії, у зв`язку з тим, що відсутні підстави для врахування заробітної плати, зазначеної у довідці, при перерахунку пенсії (а.с. 9).

Після отримання повідомлення ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з питання перерахунку пенсії.

06.05.2020 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області роз`яснено ОСОБА_1 , що йому було відмовлено у перерахунку пенсії, а детальні причини відмови роз`яснено у листі від 28.04.2020 №0600-0305-8/14387 (а.с. 10).

13.04.2021 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про перерахунок пенсії, до якої долучив довідку Офісу Генерального прокурора від 30.03.2021 №21-454зп про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується при перерахунку пенсій (а.с. 24, 25).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області з 01.04.2021 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за його заявою.

Позивач не погоджується із відмовою відповідача у перерахунку пенсії за 2020 рік та із розміром перерахованої пенсії за 2021 рік, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами суд зазначає наступне.

Щодо правомірності відмови у перерахунку пенсії за 2020 рік.

Після прийняття Конституційним Судом України рішення від 13 грудня 2019 року №7-р(ІІ)/2019 частина 20 статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII Про прокуратуру (далі Закон України Про прокуратуру 2014 року) підлягає застосуванню в первинній редакції.

Відповідно до частини 20 статті 86 Закону України Про прокуратуру 2014 року призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки

Отже, позивач набув права на перерахунок пенсії з 13.12.2019, а перерахунок пенсії позивачу має бути здійснений з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії, тобто з 01.01.2020.

Як вже було встановлено судом, у квітні 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, до якої долучив довідку Офісу Генерального прокурора від 04.03.2020 №21-282зп про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується при перерахунку пенсій.

Однак, згідно даних довідки, вона містила дані про розмір заробітної плати за нормами чинними на 01.03.2018 (а.с. 13).

Офіс Генерального прокурора листом від 18.02.2020 року №21-698вих20 звернувся до Міністерства соціальної політики України щодо погодження порядку здійснення перерахунку пенсій прокурорів з огляду на ухвалення Другим Сенатом Конституційного Суду України рішення від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 року.

Пунктом 2 розділу І Порядку здійснення перерахунку пенсій прокурорів передбачено, що перерахунок пенсії проводиться за зверненням пенсіонерів до органів Пенсійного фонду України (незалежно від факту їх роботи) на підставі довідок про заробітну плату (додаток 1), виданих органом прокуратури, в яких складові заробітної плати визначаються на момент виникнення права на перерахунок.

Листом від 21.02.2020 року вих.№2690/0/2-20/54 Міністерство соціальної політики України повідомило Офіс Генерального прокурора про погодження запропонованого порядку здійснення перерахунку пенсій працівникам органів прокуратури.

Також, листом від 25.02.2020 вих.№1416/0/196-20 Міністерство соціальної політики України повідомило Пенсійний фонд України про узгодження порядку здійснення перерахунку пенсій працівникам органів прокуратури.

Тобто, подана позивачем довідка не могла бути використана для перерахунку пенсії з 01.01.2020, оскільки не містила даних про складові заробітної плати станом на час виникнення права на перерахунок пенсії, а саме: станом на 13.12.2019 (а.с. 13).

За наведених обставин, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області правомірно відмовило ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за 2020 рік.

Щодо розміру перерахованої пенсії за 2021 рік, зокрема розміру відсотків, який підлягає застосуванню при перерахунку призначеної працівнику прокуратури пенсії суд зазначає наступне.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду сформував правовий висновок про те, що оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, а положення частини 2 статті 86 Закону України Про прокуратуру 2014 року, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, то при перерахунку пенсії прокурорів має застосовуватись норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Такий правовий висновок викладено, зокрема у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 у справі №580/5238/20.

Однак, 21 грудня 2021 року Верховний Суд прийняв постанову у справі №580/5962/20, у пунктах 25-27 якої зазначив, що до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом України Про прокуратуру 2014 року, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, Закону України Про прокуратуру 2014 року не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми Закону України від 05.11.1991 №1789-ХІІ Про прокуратуру (далі Закон України Про прокуратуру 1991 року), що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами. Такий правовий висновок узгоджується з покладеним в основу Законом України Про прокуратуру 2014 року принципом єдності системи прокуратури України, що забезпечується, зокрема єдиним статусом прокурорів, який передбачає однакове матеріальне та соціально-побутове забезпечення, зокрема пенсійне забезпечення прокурорів. Ураховуючи наведене, розмір відсотків, який враховується під час перерахунку пенсії має бути співмірним із тим, який застосовується під час призначення пенсії працівникам прокуратури. Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності Законом України Про прокуратуру 2014 року порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього Закону та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону України Про прокуратуру 1991 року, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до Закону України Про прокуратуру 2014 року.

Колегія суддів у пунктах 29-30 наведеної постанови зазначила, що гарантією належного пенсійного забезпечення працівників прокуратури є право на безумовний перерахунок розміру пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Таке право за своєю суттю направлене на збільшення розміру виплачуваної працівнику прокуратури пенсії, а гарантія дотримання конституційного права на соціальний захист, зокрема щодо недопущення зменшення такого розміру у випадку перерахунку пенсії, має бути забезпечена виплатою пенсії в раніше встановленому розмірі. Ураховуючи наведене, колегія суддів визнала за необхідне відступити від висновку, викладеного, зокрема у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 у справі №580/5238/20 у подібних правовідносинах, та сформувати правовий висновок, відповідно до якого до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом України Про прокуратуру 2014 року, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Оскільки на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії стаття 50-1 Закону України Про прокуратуру 1991 року відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України Про прокуратуру 2014 року у частині перерахунку пенсії втратила чинність, то на спірні правовідносини поширюються положення частини 2 статті 86 Закону України Про прокуратуру 2014 року, у силу вимог яких пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, що відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2021 року у справі №580/5962/20.

Щодо питання застосування при перерахунку пенсії, призначеної працівнику прокуратури відповідно до Закону України Про прокуратуру 1991 року, обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

У постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №589/3997/16-а викладено висновок про те, що оскільки позивач є непрацюючим пенсіонером, і пенсія призначена йому до 01.01.2016, то до розміру пенсії позивача не застосовуються обмеження максимального розміру пенсії, визначені абзацом шостим частини 15 статті 86 Закону України Про прокуратуру 2014 року.

За змістом статті 2 Закону України від 8 липня 2011 року №3668-VI Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи (далі Закон України №3668-VI), який набрав чинності 1 жовтня 2011 року, максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України Про прокуратуру, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Цим Законом було внесено зміни до статті 50-1 Закону України Про прокуратуру 1991 року, положення частини п`ятнадцятої якої викладено в аналогічній редакції.

При цьому абзацом першим пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.

На думку колегії суддів Верховного Суду, викладеній у пунктах 42-44 постанови Верховного Суду від 21 грудня 2021 року у справі №580/5962/20, положення пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України №3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону України №3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.

Закону України Про прокуратуру 1991 року втратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом України Про прокуратуру 2014 року, за правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Ураховуючи наведене, з моменту набрання чинності Законом України Про прокуратуру 2014 року питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.

З огляду на викладене, колегія суддів Верховного Суду пункті 45 постанови Верховного Суду від 21 грудня 2021 року у справі №580/5962/20 вирішила відступити від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №589/3997/16-а у подібних правовідносинах та сформувати правовий висновок, відповідно до якого пункт 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України №3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України №3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону України Про прокуратуру 1991 року, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України Про прокуратуру 2014 року.

Враховуючи наведений правовий висновок Верховного Суду у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2021 року у справі №580/5962/20, на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України Про прокуратуру 2014 року, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, а позовні вимоги ОСОБА_1 у частині здійснення перерахунку пенсії у розмірі 90% та без обмеження її максимальним розміром на 2021 рік задоволенню не підлягають.

З наведених мотивів та з урахуванням положень статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, за змістом якої захисту підлягають лише порушені права, а не права, що можуть бути порушені у майбутньому, не підлягають задоволенню також позовні вимоги про зобов`язання утриматися від подальшого вчинення таких дій.

Окрім того, суд зазначає, що аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що, неодноразово висловлюючи правову позицію щодо можливості обмеження розміру соціальних виплат, ЄСПЛ, не заперечуючи право держав зменшувати такий розмір, не сформулював правової позиції щодо достатнього розміру таких соціальних виплат, підкреслюючи водночас необхідність забезпечення прозорості, недискримінаційного характеру відповідних змін, не покладення надмірного тягаря на заявників внаслідок такого втручання держави. Така практика свідчить про достатньо широке поле для розсуду, яке ЄСПЛ залишає державам у питаннях соціального забезпечення.

ЄСПЛ визнає можливість того, що виплати соціального страхування можуть бути зменшені або припинені, однак, розглядаючи питання відповідності таких дій, у кожній конкретній справі ураховує всі відповідні обставини справи і з`ясовує: чи було законним таке втручання, чи переслідувало легітимну мету таке втручання та чи не поклало таке втручання надмірний тягар на особу, якої це стосується.

За аналогічних обставин ЄСПЛ не констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа Valkov and Others v. Bulgaria (заява №2033/04); справа Khoniakina v. Georgia (заява №17767/08)). Хоча виплати соціального страхування є майном у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, однак обмеження максимальним розміром пенсій працівникам прокуратури не може вважатися порушенням їх права володіння цим майном, оскільки такі здійснені державою шляхом введення нових законодавчих положень з метою регулювання політики соціального забезпечення. Встановлені обмеження не є непропорційними та не призводять до порушення сутності пенсійних прав.

Водночас розмір пенсії працівників прокуратури, з урахуванням встановлених обмежень максимальною сумою, залишається вищим середньомісячного розміру пенсії в Україні. Тобто, встановлення максимального розміру пенсії для працівників прокуратури не поставило їх у невигідне становище, оскільки їх право на соціальне забезпечення було за ними збережене, вони не були позбавлені своїх засобів для існування і не були піддані ризикові недостатності таких засобів для життя. Тому встановлення максимального розміру пенсії не можна вважати таким, що поклало на працівників прокуратури надмірний чи непропорційний тягар, чи порушило їх право на мирне володіння своїм майном.

При цьому таке обмеження не є дискримінаційним, оскільки стосується не лише працівників прокуратури, а й інших категорій пенсіонерів, зокрема поширюється на пенсії, призначені відповідно до Митного кодексу України, законів України Про державну службу, Про статус народного депутата України, Про Національний банк України, Про Кабінет Міністрів України, Про дипломатичну службу, Про службу в органах місцевого самоврядування, Про судову експертизу, Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів, Про наукову і науково-технічну діяльність, Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Про пенсійне забезпечення.

Наведена позиція суду повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, яку викладено у постанові від 21.12.2021 у справі №580/5962/20.

Враховуючи наведене суд відмовляє у задоволенні адміністративного позову, у зв`язку з чим суд не стягує з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича, 7, м.Житомир, 10003, ) про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.М. Гурін