Справа № 520/7124/2020
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2022-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 квітня 2022 року

м. Київ

справа №520/7124/2020

адміністративне провадження № К/9901/23206/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Білак М.В.,

суддів Губської О.А., Калашнікової О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу

за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора

на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року (головуючий суддя - П`янова Я.В., судді: Спаскін О.А., Любчич Л.В.)

у справі №520/7124/2020

за позовом ОСОБА_1

до Прокуратури Харківської області

третя особа Друга кадрова комісія з атестації прокурорів регіональних прокуратур,

про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

I. РУХ СПРАВИ

1. У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Харківської області від 30 квітня 2020 року №854к про звільнення з посади заступника начальника відділу забезпечення обвинувачення в регіоні управління підтримання обвинувачення в суді прокуратури Харківської області;

- поновити на посаді, яку він займав станом на 30 квітня 2020 року, та в органах прокуратури;

- стягнути з Прокуратури Харківської області середній заробіток за час вимушеного прогулу.

2. Позовні вимоги мотивовано протиправністю наказу про звільнення з органів прокуратури оскільки він прийнятий за відсутності обставин, з якими пункт 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» (далі - Закон України «Про прокуратуру», Закон №1697-VII) пов`язує наявність підстав для звільнення прокурора з посади, а саме: ліквідація чи реорганізація органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або скорочення кількості прокурорів органу прокуратури. Також вказано що положеннями частини першої статті 51 Закону №1697-VII не передбачено підстави звільнення прокурора неуспішне проходження ним атестації. Наголошував на те, що дію положень статті 60 Закону №1697-VII, якими встановлюється порядок звільнення прокурорів у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури, зупинено на підставі Закону України від 19 вересня 2019 року №113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі - Закон №113-ІХ). У той же час Законом №113-ІХ протиправно розширено підстави для звільнення прокурора з посади та встановлено інший порядок звільнення, ніж передбачений Законом №1697-VII. Вказано на допущення відповідачем істотних порушень законодавства про працю, оскільки його не було попереджено про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці.

3. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

4. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року рішення суду першої інстанцій скасовано та прийнято нове про задоволення позову.

Визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Харківської області від 30 квітня 2020 року №854к про звільнення ОСОБА_1 .

Поновлено на посаді заступника начальника відділу забезпечення обвинувачення в регіоні управління підтримання обвинувачення в суді Прокуратури Харківської області з 6 травня 2020 року.

Стягнуто з Прокуратури Харківської області середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06 травня 2020 року по 20 квітня 2021 року у сумі 370 404,95 грн., з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

5. У поданій касаційній скарзі Офіс Генерального прокурора із посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

6. Ухвалою Верховного Суду від 29 червня 2021 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора.

7. Ухвалою Верховного Суду від 23 лютого 2022 року справу призначено до розгляду в письмовому провадженні на 24 лютого 2022 року. У зв`язку із запровадженням Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, воєнного стану через акт відкритої агресії з боку Російської Федерації, а також, враховуючи наказ Голови Верховного Суду від 02 березня 2022 року №29/0/8-22 «Про встановлення особливого режиму роботи Верховного Суду в умовах воєнного стану», з метою забезпечення безперервності правосуддя, ця скарга розглядається у перший день можливості вчинення процесуальних дій.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач працює в органах прокуратури з лютого 1998 року, з 23 липня 2018 року на посаді заступника начальника відділу забезпечення обвинувачення в регіоні управління підтримання обвинувачення в суді прокуратури Харківської області.

9. 10 жовтня 2019 року подав заяву про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію, у зв`язку з чим його було допущено до проходження атестації прокурорів.

10. У визначений день, час та місце складання іспиту ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяву про перенесення дати іспиту до кадрової комісії не надав. У зв`язку з цим, кадровою комісією № 2 зафіксовано факт неявки позивача для складання іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора та із посиланням на пункти 13, 17 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ, пункт 11 розділу І, пункт 1 розділу II Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 3 жовтня 2019 року №221 (далі - Порядок №221) прийнято рішення №140 про неуспішне проходження прокурором атестації у зв`язку з неявкою.

11. Керуючись статтею 11, пунктом 2 частини другої статті 41 Закону України «Про прокуратуру», пунктами 2, 3, підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ наказом прокурора Харківської області від 30 квітня 2020 року №854к позивача звільнено з посади заступника начальника відділу забезпечення обвинувачення в регіоні управління підтримання обвинувачення в суді прокуратури Харківської області та з органів прокуратури Харківської області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 5 травня 2020 року. Підставою для наказу вказано рішення кадрової комісії №2.

12. Вказуючи на протиправність наказу про звільнення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ.

13. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності оскаржуваного наказу, оскільки він прийнятий за наявності підстави для звільнення, що передбачена підпунктом 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ.

14. У розглядуваній справі звільнення обумовлено не ліквідацією органу прокуратури, реорганізацією чи скороченням чисельності прокурорів органу прокуратури, а виключно прийняттям кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації прокурором, що є самостійною підставою для звільнення відповідно до підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ.

15. Посилаючись на положення частини третьої статті 16 Закону №1697-VIІ (в редакції Закону №113-ІХ) вказано на необґрунтованість доводів позивача в частині того, що виключно Законом №1697-VIІ можуть встановлюватися підстави та порядок звільнення прокурора з посади.

16. Окружний суд вказував на відсутність факту порушення законодавства про працю при звільненні позивача, оскільки Законом №113-ІХ статті 32 та 40 Кодексу законів про працю України доповнено положеннями, відповідно до яких переведення прокурорів відбувається з урахуванням особливостей, визначених законом, що регулює їхній статус.

17. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з протиправності оскаржуваного наказу оскільки посилання у ньому на підпункт 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX вказує на обов`язкову необхідність сукупності двох юридичних фактів для прийняття рішення про звільнення, а саме: рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури та ліквідацію чи реорганізацію органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або скорочення частини кількості прокурорів органу прокуратури.

18. Вказуючи на відсутність в межах спірних правовідносин факту ліквідації, реорганізації чи скорочення чисельності органу прокуратури, суд апеляційної інстанції вказав також і на протиправність звільнення позивача з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону №1697-VIІ. Також зазначив про те, що звільнення прокурора можливо лише з підстав, визначених Законом України «Про прокуратуру».

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

19. У поданій касаційній скарзі Офіс Генерального прокурора не погодився з висновками суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, оскільки позиція щодо вичерпності переліку підстав для звільнення, встановленого частиною першою статті 51 Закону №1697-VІI, та необхідності наявності двох юридичних фактів для прийняття рішення про звільнення позивача з посади на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ, є помилковою.

20. Додатково наголошено, що відповідно до статті 4 Закону №1697-VIІ організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, яким, у тому числі, є і Закон №113-ІХ.

21. В частині підстав подання касаційної скарги зазначав, що друга кадрова комісія з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора була утворена наказом Генерального прокурора, діяла при Офісі Генерального прокурора та припинила свою діяльність на підставі наказу Генерального прокурора. Також і діяльність кадрової комісії забезпечувалась Офісом Генерального прокурора.

22. Оскільки судове рішення у справі стосується реформування органів прокуратури та може вплинути на права, інтереси або обов`язки Офісу Генерального прокурора, просив прийняти касаційну скаргу до розгляду.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

23. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, вважає за необхідне зазначити таке.

24. Касаційне провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора відкрито з підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

25. Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

26. Зі змісту оскаржуваних судових рішень слідує що предметом спору є наказ прокурора Харківської області від 30 квітня 2020 року № 854к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника відділу забезпечення обвинувачення в регіоні управління підтримання обвинувачення в суді прокуратури Харківської області.

27. Встановлено що Офіс Генерального прокурора не був стороною та не приймав участі у справі під час її розгляду у судах першої та апеляційної інстанцій.

28. Ухвалені у справі судові рішення стосуються прав та інтересів Харківської обласної прокуратури та ОСОБА_1 , який звернувся до суду з цим позовом.

29. У касаційній скарзі Офіс Генерального прокурора посилався на те, що судові рішення у цій справі стосуються реформування органів прокуратури та можуть вплинути на права, інтереси та обов`язки Офісу. Незважаючи на це Офіс Генерального прокурора був позбавлений права участі під час розгляду спірних правовідносин, а тому є підстави для прийняття їх касаційної скарги та її розгляду.

30. Відповідно до частини шостої статі 328 КАС України особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, має право подати касаційну скаргу на судове рішення лише після його перегляду в апеляційному порядку за її апеляційною скаргою, крім випадку, коли судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи було ухвалено безпосередньо судом апеляційної інстанції. У разі відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

31. У той же час позивач проходив службу в прокуратурі Харківської області, заяву про переведення до Офісу Генерального прокурора не подавав, рішення Офісу Генерального прокурора не оскаржував.

32. Пунктом 3 частини першої статті 339 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

33. Таким чином, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що Офісом Генерального прокурора - особою, яка не брала участі у справі, не доведено того, що апеляційним судом вирішено питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, при цьому доводи касаційної скарги не свідчать про протилежне, тому касаційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись статтями 339, 355, 359 КАС України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року у справі №520/7124/2020.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді М.В. Білак

О.А. Губська

О.В. Калашнікова