Справа № 495/9278/21
Суддя: Анісімова Н. Д.
Дата ухвалення: 2022-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

Справа № 495/9278/21

Номер провадження 2-а/495/22/2022

05 квітня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої - судді Анісімової Н.Д.

при секретарі - Красовської А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровському справу адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора 2 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Чагаровського Артема В`ячеславовича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся 10 листопада 2021 року до суду з адміністративним позовом до Інспектора 2 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Чагаровського Артема В`ячеславовича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що постановою інспектора 2 батальйону 5 роти УПП в Одеській області лейтенанта поліції Чагаровського А.В. серії ЕАО №50017665 від 07 листопаду 2021 року за порушення вимог ч. 6 ст.121 КУпАП на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення по справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не у автоматичному режимі, у розмірі 850 грн.

Як вказано у зазначене в оскаржуваній постанові адміністративне правопорушення він - не вчиняв. При цьому, саме по собі описання адміністративного правопорушення у оскаржуваній постанові не може бути належним доказом вчинення мною такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого ним особисто правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Пояснив, що він їхав з міста Миколаїв додому у село Салгани Білгород-Дністровського району Одеській області. Перед тім, як заїхати на круг та повернути на дорогу до міста Білгород-Дністровський, він заправив автомобіль, оглянув автомобіль, все було гаразд, у тому разі номерний знак був у нормальному стані, потім він поїхав на круг. Як він тільки через 5 хвилин після заправки заїхав на круг, інспектор поліції, побачивши його автомобіль на відстані від себе метрів у 10, зупинив його. Місто, де він був зупинений, було без освітлення, було темно, світ був тільки у місті, де знаходився поліцейський.

Інспектор поліції сказав, що номера забруднені, з чим він не погодився, потім він з допомогою лазерної указки став встановлювати відстань у 20 метрів до моєї машини, але машина стояла у темряви, на дорозі вже давно було темно, було 20 годин , номерний знак був у нормальному стану, але інспектор сказав, що він номер не бачить, хоча він при ньому, поки він виміряв відстань, проте номерний знак губкою. Ніяких дій по закріпленню доказами порушення інспектор на скоював, не була проведена відео фіксація, фото фіксація. Таким разом, Доказів протилежного моїм твердженням про нормальний стан номерного знаку, поліцейським надано не було, факт порушення встановлений ним тільки за своєю суб`єктивної точкою зору. Крім того, він їхав відповідно до вимог Правил дорожнього руху, ніяких порушень діючих правил не допускав, у інспектору поліції не було ніяких підстав для його зупинки.

Пунктом 30.2 Правил дорожнього руху встановлено, що номерні знаки транспортних засобів повинні бути чистими і достатньо освітленими. Вказані вимоги він повністю виконував.

Крім того, у порушення ст.268 КУпАП інспектор поліції не роз`яснив йому його права як правопорушника, про що також свідчить відсутність такої вказівки у Постанови.

Зазначену вище постанову позивач ОСОБА_1 вважає неправомірною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона була винесена з порушенням вимог діючого законодавства та інкримінованого позивачу адміністративного правопорушеньня останній не вчиняв.

Відповідач інспектор 2 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Чагаровський А.В. в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, відзив на позов не надав.

Представник відповідача УПП в Одеській області, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, доводи сторін, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що згідно Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №50017665 від 07.11.2021 року: « ОСОБА_1 07.11.2021 року об 20 годині 18 хвилин , в с. Усатове Тираспольське шоссе 22/5, керував автомобілем TOYOTA Land Cruiser НОМЕР_1 , із забрудненими номерним знаком, що не дає чітко визначити символи на відстані 20 м., чим ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9.в. ПДД. Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані працівником поліції як вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, за що на позивача було накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 850 грн..

Частина 6 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Відповідно до п.п.2.9. в) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України «Про дорожній рух», державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Саме суб`єкт владних повноважень (відповідач) зобов`язаний довести, що він діяв законно, правомірно, в межах своїх повноважень, у спосіб, встановлений законом, з дотриманням процедури і з забезпеченням прав особи, якої стосуються вчинювані дії чи прийняті рішення, обґрунтовано, об`єктивно. Також саме відповідач в даній справі повинен надати суду докази на підтвердження наявності події і складу адміністративного правопорушення в діях водія (позивача).

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, однак будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, в графі «до постанови додаються» не зазначено жодних відомостей, та такі докази не були надані відповідачем на доказ правомірності своїх дій під час складання і винесення оскаржуваної постанови.

Єдиним доказом вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.6 ст.121 КУпАП є сама оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Проте, зазначена вище постанова є предметом оскарження, тому не може розглядатися як належний та допустимий доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваних постановах.

Також суд звертає увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку та підтверджує факт скоєння правопорушення.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу, повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Всупереч даним вимогам, суб`єктом владних повноважень жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на ОСОБА_1 штрафу, передбаченого санкцією ч.6 ст.121 КУпАП, до суду не надано.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, однак як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містять інформації про будь-яку фіксацію правопорушеннь.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, в основу якого було покладено, доведений на його думку факт керування позивачем транспортним засобом, який не був зареєстрований у встановленому чинним законодавством порядку.

Матеріали справи не місять будь-яких належних та допустимих доказів ненадання ОСОБА_1 для перевірки працівнику поліції реєстраційних документів на автомобіль, яким він керував.

Суд зазначає, що одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності позивача не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.04.2018 року у справі №338/1/17.

Враховуючи, що відповідачем не було надано жодного допустимого, достовірного та достатнього доказу, який міг би підтвердити правомірність оскаржуваного позивачем рішення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора 2 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Чагаровського Артема В`ячеславовича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

На підставі ч. 1 ст. 139 КАС України підлягають стягненню з Білгород-Дністровського РВ ГУНП в Одеській області на користь держави витрати по сплаті судового збору в сумі 454,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Білгород-Дністровського РВ ГУНП в Одеській області, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору під час звернення до суду з адміністративним позовом.

Згідно частин 1, 2 ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Як передбачено ч.5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 6,7 ст. 134 КАС України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем ОСОБА_1 орієнтовано витрати на правову допомогу при розгляді даної справ складають 1000,00 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено у повному обсязі, будь-яких заперечень щодо неспівмірності витрат на правову допомогу або клопотань про зменшення витрат на послуги адвоката від сторони відповідачів до суду не надходило, з суб`єкта владних повноважень на користь позивача підлягають до стягнення витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 1000,00 грн..

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора 2 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Чагаровського Артема В`ячеславовича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності- задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАО №50017665 від 07.11.2021 року, винесену інспектором 2 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Чагаровським Артемом В`ячеславовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КАС України.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.6 ст.121 КУпАП згідно постанови серії ЕАО №50017665 від 07.11.2021 року винесену інспектором 2 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Чагаровським Артемом В`ячеславовичем - закрити.

Стягнути з Білгород-Дністровського РВ ГУНП в Одеській області (, Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул. Тимирязєва, 21) за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави судовий збір в сумі 454,00 грн.

Стягнути з Білгород-Дністровського РВ ГУНП в Одеській області (, Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул. Тимирязєва, 21) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 1000,00 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Анісімова Н.Д.