Справа № 340/56/22
Суддя: В.В. Науменко
Дата ухвалення: 2022-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/56/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Науменка В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом: Дослідно-селекційний дендрологічний лісогосподарський центр «Веселі Боковеньки» (3, адреса: с. Веселі Боковеньки, Долинський район, Кіровоградська область, 28513)

до відповідача: Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (, адреса: вул. Героїв АТО, б. 92, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50103)

про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, через уповноваженого представника, звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати неправомірними дії Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) щодо проведення планової перевірки, в період з 10 серпня 2021 року по 16 серпня 2021 року, Дослідно-селекційного дендрологічного лісогосподарського центру «Веселі Боковеньки».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що посадовими особами відповідача було проведено перевірку Дослідно-селекційного дендрологічного лісогосподарського центру «Веселі Боковеньки» щодо додержання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища. Результати перевірки оформлені актом №212/5/5.1/5.2/21 від 16.08.2020.

Позивач вважає, що вказана перевірка проведена незаконно, адже відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-V від 05.04.2007 року (далі по тексту - Закон 877-V) дія цього закону поширюється на відносини пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. На думку позивача Дослідно-селекційний дендрологічний лісогосподарський центр «Веселі Боковеньки» не належить до переліку суб`єктів господарювання, тому що його діяльність не спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт та надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність в розумінні частини 1 статті 3 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 10.01.2022 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цією ж ухвалою суд встановив відповідачу порядок та строки для подання відзиву на позов та доказів, необхідних для вирішення справи (а.с.55). Відповідач вказану ухвалу отримав 10.01.2022 (а.с.56).

Враховуючи введення воєнного стану в Україні відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, та тимчасову дію правового режиму воєнного стану, судом винесено ухвалу про продовження процесуальних строків для подання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк. Ухвалу було доставлено до електронного кабінету відповідача 30.03.2022 (а.с.60), проте у визначений судом термін правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 251 Кодексу адміністративного судочинства (далі по тексту КАС України) зазначена ухвала суду вважається врученою відповідачу.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, вивчивши доводи позову, виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, дослідивши по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25.06.1991 р. №1264-XII (далі по тексту - Закон №1264-XII), а також земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним Законом №1264-XII.

Відповідно до частини 3 статті 16 Закону №1264-XII, державними органами управління в галузі охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища та інші державні органи, до компетенції яких законами України віднесено здійснення зазначених функцій.

Згідно з частини 1 статті 20-2 Закону №1264-XII до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, зокрема, організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, в тому числі про використання та охорону земель.

Відповідно до статті 34 Закону №1264-XII завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.

Відповідно до частин 6, 7 статті 7 Закону №877-V, за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

Судом встановлено, що наказом Державної екологічної інспекції України від 27.11.2020 року №454 затверджено План здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державної екологічної інспекції України на 2021 рік (далі по тексту - План). План внесено до пілотного модуля планування заходів державного нагляду (контролю) Інтегрованої автоматизованої системи та опубліковано на офіційному веб-сайті Державної екологічної інспекції України. Одним з пунктів Плану визначено проведення планового заходу (контролю) з питань охорони навколишнього природного середовища регіонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів в Дослідно-селекційному дендрологічному лісогосподарському центрі «Веселі Боковеньки», датою початку проведення заходу 03.08.2022 року.

Відповідно до частини 4 статті 5 Закону №877-V органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб`єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу.

Повідомлення надсилається рекомендованим листом та/або за допомогою електронного зв`язку (у тому числі через електронний кабінет чи іншу інформаційну систему, користувачами якої є відповідний орган державного нагляду (контролю) та суб`єкт господарювання, який ним перевіряється) або вручається особисто під розписку керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі.

Суб`єкт господарювання має право не допускати посадову особу органу державного нагляду (контролю) до здійснення планового заходу в разі неодержання повідомлення про здійснення планового заходу.

Позивач таким правом не скористався. Так, 03.08.2021 року позивачем допущено до проведення планового заходу державного нагляду (контролю), а працівниками Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), яка є правонаступником Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області, на виконання наказу від 30.07.2021 року №1237, на підставі направлення на проведення перевірки від 30.07.2021 року №4-958-61, розпочато проведення планової перевірки Дослідно-селекційного дендрологічного лісогосподарського центру «Веселі Боковеньки».

За результатами перевірки складено акт від 16.08.2021 (а.с.9-27) яким встановлено 5 порушень нормативно-правових актів з питань охорони навколишнього природного середовища. Примірник акту перевірки отримано директором підприємства Підтиканою Г.В., 16.08.2021 в останній день здійснення державного нагляду (контролю), що підтверджується її особистим підписом.

Враховуючи наведене, аналіз норм зазначених вище нормативно-правових актів, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, дає змогу дійти висновку, що законом встановлені вимоги щодо процедури проведення перевірок та до оформлення контролюючими органами результатів перевірок, та лише недотримання таких вимог може бути належною підставою для визнання перевірки незаконною та скасування розпорядчих документів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.02.2019 у справі №813/3201/17.

В даному випадку суд не вбачає в діях відповідача недотримання вимог щодо процедури проведення перевірки та оформлення контролюючим органом результатів перевірки.

Стосовно посилання позивача на те, що Дослідно-селекційний дендрологічний лісогосподарський центр «Веселі Боковеньки» не може бути суб`єктом перевірки так як є неприбутковою організацією, а отже не є суб`єктом господарювання, суд зазначає, що пунктом 5 статті 55 Господарського кодексу України (далі по тексту - ГКУ) визначено, що суб`єкти господарювання - це господарські організації, які діють на основі права власності, права господарського відання чи оперативного управління, мають статус юридичної особи, що визначається цивільним законодавством та цим Кодексом.

Відповідно до пункту 4 Положення про Дослідно-селекційний дендрологічний лісогосподарський центр «Веселі Боковеньки», затвердженого Наказом Державного комітету лісового господарства України від 13.08.2007 №434, позивач є юридичною особою та в розумінні статті 55 ГКУ є суб`єктом господарювання.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Верховний Суд у своїх висновках неодноразово звертав увагу на те, що під підставою адміністративного позову слід розуміти обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, доводить факт порушення своїх прав.

Відповідно до вимог частини 4 статті 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Водночас незалежно від підстав позову, визначених позивачем, адміністративні суди перевіряють коло обставин, що можуть слугувати підставами позову, з одного боку - для встановлення обов`язку вчинити певну дію, з іншого - на доведення правової заінтересованості особи у виконанні цього обов`язку саме на її користь.

За приписами статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною 3 статті 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Отже, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються права позивача. При цьому, позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Проте право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31 січня 2020 року справа №648/1899/17, від 13 листопада 2019 року у справі №687/1539/16-а та від 24 жовтня 2018 року у справі №731/216/17.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Судові витрати вважати фактично понесеними.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду В.В. Науменко