Справа № 440/2677/22
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2022-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/2677/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 у якій просить:
- визнати неправомірними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 строк навчання у Криворізькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою у загальний стаж військової служби та у строк безперервної служби в Збройних Силах України;
- вважати початком військової служби у Збройних силах України ОСОБА_1 день зарахування до Криворізького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою, тобто 01.09.1992;
- зарахувати ОСОБА_1 строк навчання у Криворізькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою у загальний строк військової служби у Збройних Силах України та у строк безперервної служби.
Позов обґрунтований тим, що у період з 01.09.1992 по 06.06.1995 позивач навчався в Криворізькому військовому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою. Такий період його навчання не відображений в особовій справі, що впливає на обчислення календарного строку військової служби та виникнення права на призначення пенсії за вислугу років.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, витребувано докази.
Відповідач своїм правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, у визначений судом строк такого відзиву до суду не подав.
Згідно з частиною 2 статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 та частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.
Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.
Відповідно до виписки з наказу начальника Криворізької спецшколі інтернат від 28.08.1992 №112, витягу з наказу начальника Криворізького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою від 06.06.1995 №39, довідки Комунального закладу освіти "Криворізький ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою" №307 від 25.06.2007 ОСОБА_1 навчався у період з 01.09.1992 по 06.06.1995 у Криворізькій спеціальній школі-інтернат з посиленим вивченням російської мови і фізичної фізкультури, яка на підставі постанови Кабінету Міністрів №75 від 02.02.1993 була реорганізована в Криворізький ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою.
ОСОБА_1 звернувся до військової частини НОМЕР_1 із рапортом від 14.12.2021 (вх.№2832/в від 15.12.2021), в якій просив здійснити розрахунок вислуги років з урахуванням періоду навчання у Криворізькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою.
Листом військової частини НОМЕР_1 від 18.01.2022 №68/6/4/ю ОСОБА_1 на його звернення повідомлено, що навчання у ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою не входить до видів військової служби відповідно до положень Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" та не передбачений постановою Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992 року, як період, який зараховується до вислуги років для призначення пенсії за вислугу років. У зв`язку з викладеним, відсутні підстави для зарахування часу навчання у ліцеї до вислуги років.
Вважаючи, що відповідачем протиправно відмовлено у зарахуванні ОСОБА_1 строку навчання у Криворізькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою у загальний стаж військової служби та у строк безперервної служби в Збройних Силах України, позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25 березня 1992 року /далі - Закон № 2232-XII (в редакції, яка була чинна на час навчання позивача в ліцеї) /.
Статтею 2 Закону № 2232-ХІІ встановлено такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин; військова служба жінок за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин, прапорщиків і мічманів та офіцерського складу; військова служба за контрактом прапорщиків і мічманів; військова служба за контрактом курсантів (слухачів) військово-навчальних закладів і студентів військових кафедр (факультетів військової підготовки, відділень військової підготовки) вищих цивільних навчальних закладів; військова служба за контрактом офіцерського складу.
Згідно приписів статті 4 Закону № 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші війська комплектуються військовослужбовцями через військові комісаріати шляхом: призову громадян на військову службу на основі загального військового обов`язку; вступу громадян на військову службу за контрактом.
У своїх рішеннях (зокрема, в постановах від 16 квітня 2013 року у справі №21-107а13, від 1 жовтня 2013 року у справі №21-330а13) Верховний Суд України неодноразово вказував, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 року № 490 «Про реформу системи військової освіти» військові ліцеї були створені з метою підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів. Аналогічна позиція міститься й в постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі №818/1880/18 та від 19 грудня 2019 року у справі № 540/902/19.
Так, вказаною постановою затверджено перелік вищих навчальних закладів, в яких здійснюватиметься військова підготовка студентів, до якого жодний із створених ліцеїв, в тому числі і Донецький ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою, в якому навчався позивач, не включений.
На підставі постанови Кабінету Міністрів України № 75 від 02 лютого 1993 року з метою якісної підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів, подання державної допомоги у вихованні дітей-сиріт, дітей з багатодітних сімей, а також учасників бойових дій та учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Кабінетом Міністрів України, створено Криворізький ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою на базі Криворізької спеціальної школи - інтернату з посиленою військово-фізкультурною підготовкою
Отже, цей ліцей не є військовим навчальним закладом в розумінні Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" та навчання у такому ліцеї не можна вважати одним із видів військової служби, перелічених у статті 2 вказаного Закону, а тому строк навчання позивача у Криворізькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою не може бути зараховано у загальний строк військової служби.
Також постановою Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" від 17 липня 1992 року № 393 визначено обмежений перелік підстав для зарахування до вислуги років, до яких навчання у військових ліцеях не відноситься.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом при вирішенні подібних спірних правовідносин у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №813/3997/17.
Окрім викладеного, суд зважає і на те, що необхідною умовою прийняття на військову службу є, зокрема, досягнення громадянином України відповідного віку.
Так, відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про загальний військовий обов`язок та військову службу" (у редакції, що діяла на час навчання позивача у ліцеї) на строкову військову службу в мирний час призиваються придатні до неї за станом здоров`я і віком громадяни, яким до дня відправки у військові частини виповнилося 18 років.
А частиною першою статті 20 Закону № 2232-ХІІ було визначено, що на військову службу у добровільному порядку приймаються особи, які відповідають вимогам військової служби, зокрема громадяни віком від 17 до 21 року, в тому числі ті, котрі досягли 17-річного віку в рік зарахування на навчання, а також військовослужбовці та військовозобов`язані віком від 18 до 23 років, які не мають військових звань офіцерського складу і виявили бажання вчитися у військово-навчальних закладах, - на військову службу курсантів військово-навчальних закладів; курсанти військово-навчальних закладів і офіцери запасу - на військову службу офіцерського складу.
В той же час з матеріалів справи слідує, що позивачу, ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент його зарахування до військового ліцею з 01.09.1992 було лише 15 років. Отже, він був неповнолітньою особою, яка в силу положень законодавства не могла бути призваною на військову службу або добровільно вступити на неї.
Відповідно до змісту наказу Криворізького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою від 06.06.1995 №39 позивач був зарахований до Криворізького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою та відрахований з такого ліцею як «ліцеїст», а не курсант чи слухач. Іншого військового (спеціального) звання позивачу під час навчання та після його завершення не було присвоєно.
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що період навчання позивача з 01.09.1992 по 06.06.1995 не може бути зараховано у загальний строк його військової служби.
Інші доводи позивача не спростовують вищенаведені висновки суду у цій справі.
Отже, адміністративний позов задоволенню не підлягає.
У зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий суддя Н.Ю. Алєксєєва