Справа № 320/15161/21
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2022-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2022 року № 320/15161/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Державного сільськогосподарського підприємства "Головний селекційний центр України" до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

Державне сільськогосподарське підприємство "Головний селекційний центр України" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Київській області від 11.03.2021 №8432/6/10-36-18-08 про відмову Державному сільськогосподарському підприємству "Головний селекційний центр України" у переході на спрощену систему оподаткування, як платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік

- зобов?язати Головне управління ДПС у Київській області підтвердити Державному сільськогосподарському підприємству "Головний селекційний центр України" статус платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік та вчити дії щодо включення Державного сільськогосподарського підприємства "Головний селекційний центр України" до реєстру платників єдиного податку четвертої групи з 01.01.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податковим органом протиправно було відмовлено підприємству у підтвердженні статусу платника єдиного податку 4 групи на 2021 рік.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що станом на 01.01.2021 у позивача був наявний податковий борг у розмірі 4112,81 грн., що, в свою чергу, свідчить про порушення підприємством вимог пп. 291.5-1.3. п. 291.5-1 ст. 291 ПК України, якою визначено, що не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи суб`єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Таким чином, на думку відповідача, відмовляючи позивачу у переході на спрощену систему оподаткування, як платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік, посадові особи контролюючого органу діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому останній не погоджується з наведеними у відзиві аргументами, та зазначає, що податковий борг у розмірі 4112,81 грн. скасований рішенням суду, що набрало законної сили, а отже у контролюючого органу були відсутні підстави для відмови підприємству в переході на спрощену систему оподаткування, як платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Державне сільськогосподарське підприємство "Головний селекційний центр України" (, місцезнаходження: 08400, Київська область, м. Переяслав-Хмельницький, вул. Новокиївське шосе, буд. 1-А) зареєстроване державним реєстратором Виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області як юридична особа 05.01.2001.

У період з 2018 року по 2020 рік позивач мав статус платника єдиного податку четвертої групи, що підтверджується змістом інформаційних листів, копії яких наявні в матеріалах справи.

Судом встановлено, що листом від 11.03.2021 №8432/6/10-36-18-08, податковий орган повідомив позивача про те, що йому відмолено у переході на спрощену систему оподаткування, як платнику єдиного податку четвертої групи на звітний (податковий) період 2021 рік.

Підставою для такого рішення вказано те, що станом на 01.01.2021 за платником рахувався податковий борг у сумі 4112,81 грн.

Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.

Згідно з п. 291.2 ст. 291 ПК України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених п. 297.1 ст. 297 ПК України, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Пунктом 291.3 ст. 291 ПК України встановлено, що юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно до п. 291.4 ст. 291 ПК України, суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: 1) перша група; 2) друга група; 3) третя група; 4) четверта група сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Згідно з п. 298.8 ст. 298 ПК України, порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до підпунктів 298.8.1-298.8.4 цієї статті.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку врегульований ст. 299 ПК України, п. 299.1 якої передбачено, що реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Відповідно до пп. 291.5-1.3 п. 291.5-1 ст. 291 ПК України, не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи суб`єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Згідно з абз. 2 п. 299.11 ст. 299 ПК України, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

Суд зазначає, що предметом даного позову є підтвердження статусу платника єдиного податку, а не обрання або перехід на спрощену систему оподаткування.

На думку суду, доводи контролюючого органу про наявність податкового боргу, як на підставу для відмови у підтверджені статусу платника єдиного податку з посиланням на норми пп. 291.5-1.3 п. 291.5-1 ст. 291 ПК України є помилковими, оскільки ці норми встановлюють умови за якими суб`єкти господарювання не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи.

Умовою, яка виключає набуття цього статусу, серед іншого, є податковий борг станом на 1 січня базового (звітного) року, і ця умова не стосується підтвердження статусу такого платника.

Також суд зазначає, що способом реалізації владних управлінських функцій податковим органом за наявності встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Проте, суду не надано доказів проведення відповідачем документальної перевірки позивача, а також прийняття рішення про анулювання реєстрації шляхом виключення позивача з реєстру платників єдиного податку.

Аналогічну правова позиція висловлена Верховним Судом, у постанові від 29 березня 2018 року у справі №804/2321/17; постанові від 08 травня 2018 року у справі №816/1088/17; постанові від 29 січня 2019 року у справі №818/945/17; постанові від 26 лютого 2019 року у справі №816/513/17.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення відповідача від 11.03.2021 №8432/6/10-36-18-08 про відмову Державному сільськогосподарському підприємству "Головний селекційний центр України" у переході на спрощену систему оподаткування, як платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік є протиправним, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Ураховуючи скасування судом спірного рішення, вимоги позивача щодо зобов?язання Головне управління ДПС у Київській області підтвердити Державному сільськогосподарському підприємству "Головний селекційний центр України" статус платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік та вчити дії щодо включення Державного сільськогосподарського підприємства "Головний селекційний центр України" до реєстру платників єдиного податку четвертої групи з 01.01.2021 також підлягають задоволенню.

Приймаючи рішення у цій справі, суд також враховує, що складовою верховенства права є принцип правової визначеності (п. 61 рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі "Брумареску проти Румунії").

Основу принципу правової визначеності утворює ідея передбачуваності (очікуваності) суб`єктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає наявним у суспільстві нормативним приписам.

Принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми та забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишалися передбачуваними (правові позиції Конституційного Суду України висловлені у рішеннях від 22.09.2005 №5-рп/2005, від 29.06.2010 №17-рп/2010, від 22.12.2010 №23-рп/2010, від 11.10. 2011 №10-рп/2011).

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, згідно якої закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку (п. 109 рішення від 13.12.2001 у справі "Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови").

Досліджуючи принцип правової визначеності у вказаних правовідносинах, суд зазначає, що суб`єкт владних повноважень має діяти лише в рамках, наданих йому законодавством повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду правомірність оскаржуваного рішення.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 4540,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №11 від 10.11.2021 та №12 від 10.11.2021.

Вказана сума судового збору підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Київській області.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 242-246, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Київській області від 11.03.2021 № 8432/6/10-36-18-08 про відмову Державному сільськогосподарському підприємству "Головний селекційний центр України" у переході на спрощену систему оподаткування, як платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Київській області підтвердити Державному сільськогосподарському підприємству "Головний селекційний центр України" статус платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік та вчити дії щодо включення Державного сільськогосподарського підприємства "Головний селекційний центр України" до реєстру платників єдиного податку четвертої групи з 01.01.2021.

Стягнути на користь Державного сільськогосподарського підприємства "Головний селекційний центр України" () за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ВП 44096797) судові витрати у розмірі 4540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Василенко Г.Ю.