Справа № 400/4449/20
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2022-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/4449/20

Головуючий в І інстанції: Мороз А.О.

Дата та місце ухвалення рішення: 14.12.2021 р.

м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Миколаївській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення № 144 від 28 вересня 2020 року про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що нею у встановленому порядку було подано до Фонду соціального страхування України в Миколаївській області документи для виплати найманій працівниці матеріальної допомоги по вагітності та пологах. Однак, згідно оскаржуваного рішення відповідач вимагає від неї повернення коштів, виплачених Фондом як матеріальна допомога по вагітності та пологах у зв`язку із встановленням за результатами проведеної перевірки факту невірного розрахунку такої допомоги. Позивач зазначає, що нею було подано до Управління всі необхідні документи і в силу вимог ст. 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" саме на відповідача покладено обов`язок їх перевірки, а тому він не вправі перекладати відповідальність за виявлену в наступному помилку у розрахунку суми допомоги на позивача. Також позивач посилаючись на норми ст. 1215 Цивільного кодексу України вважає, що законодавством не передбачено можливості утримання зайвих коштів, виплачених як допомога по вагітності та пологах.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що згідно ст. 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" Фонд має право перевіряти достовірність відомостей, поданих роботодавцем для отримання коштів Фонду, дотримання порядку використання роботодавцем виділених йому коштів Фонду та зупиняти виплати з Фонду в разі відмови або перешкоджання з боку роботодавця у проведенні перевірки, виявлення фактів подання ним Фонду недостовірних відомостей або порушення порядку використання роботодавцем коштів Фонду.

На думку апелянта в даному випадку саме відповідачем не було належним чином виконано покладені на нього обов`язки, а тому вона не може нести відповідальність за такі дії Фонду. Позивач наголошує, що в її діях відсутня вина, оскільки умислу на отримання коштів незаконним шляхом вона не мала, а грошові кошти використані на конкретні цілі виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Апелянт також вважає, що в силу положень ст. 1215 ЦК України виплачені в даному випадку найманому працівнику кошти не підлягають поверненню.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що 31.01.2020 року ФОП ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_2 безстроковий трудовий договір № _1. Згідно розпорядження № 2-к ОСОБА_2 прийнято на роботу до ФОП ОСОБА_1

11.03.2020 року ФОП ОСОБА_1 подала до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Миколаївській області заяву-розрахунок на виплату матеріального забезпечення застрахованій особі ОСОБА_2 у виді допомоги по вагітності та пологах за 126 днів непрацездатності з 13 лютого до 17 червня 2020 р. згідно листка непрацездатності серії АДЖ № 112906, в якій вказала розмір допомоги - 63 000 грн. При розрахунку допомоги, позивач виходила з середньоденної заробітної плати ОСОБА_2 в розмірі 500 грн.

Вказана сума допомоги згідно повідомлення про виплату коштів застрахованим особам та виписки по рахунку АКБ «Південний» була виплачена застрахованій особі 06.04.2020 року за рахунок коштів Фонду соціального страхування України в Миколаївській області.

17.07.2020 р. ФОП ОСОБА_1 подала до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Миколаївській області заяву, в якій вказала на самостійне виявлення помилки в заяві-розрахунку від 11 березня 2020 р. та просила вважати правильною суму матеріальної допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_2 в розмірі 39 100,32 грн., у зв`язку з чим нею подана нова заява-розрахунок від 6 липня 2020 р., в якій розмір такої допомоги визначений в сумі 39 100,32 грн.

Також позивачем було подано нову заяву-розрахунок на виплату матеріального забезпечення застрахованій особі ОСОБА_2 у виді допомоги по вагітності та пологах за 126 днів непрацездатності з 13 лютого до 17 червня 2020 р. в сумі - 39 100,32 грн.

Також подано повідомлення про виплату застрахованій особі ОСОБА_2 допомоги по вагітності та пологах за 126 днів непрацездатності згідно листка непрацездатності серії АДЖ № 112906 в сумі 39 100,32 грн.

Листом від 17.07.2020 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Миколаївській області повідомило фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 про те, що проведеним аналізом витрачання коштів Фонду за даними зазначеними у звітності та заявах-розрахунках страхувальників встановлено, що згідно з даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_2 має страховий стаж менше шести місяців у періоді дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку, що впливає на розрахунок середньоденної заробітної плати, з якої обчислювалась допомога по вагітності та пологах. Фондом повідомлено позивача про те, що різниця між заявленою до відшкодування сумою (63 000 грн.) та сумою, яка підлягала виплаті ОСОБА_2 (39 100,32 грн.) з огляду на відсутність стажу, складає 23 899,68 грн. В листі зазначено про відсутність документів, які б підтверджували страховий стаж ОСОБА_2 , в тому числі довідка Пенсійного фонду України ОК-5, хоча про необхідність їх надання до Відділення неодноразово було повідомлено бухгалтера позивача.

З огляду на зазначене, позивача повідомлено про те, що згідно наказу Миколаївського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Миколаївській області від 16.07.2020 року № 109-од буде проведено позапланову перевірку щодо порядку використання коштів Фонду фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та викладено прохання узгодити місце проведення перевірки.

Також листом від 24.07.2020 року Миколаївським міським відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Миколаївській області було повідомлено позивача про те, що надлишково замовлені нею кошти для виплати ОСОБА_2 по листку непрацездатності АДЖ № 112906 підлягають поверненню до Фонду у сумі 23 899 грн. Також повідомлено про неможливість взаємозаліку сум матеріального забезпечення нарахованих за одним листком непрацездатності за рахунок сум, нарахованих за іншим листком непрацездатності, оскільки це суперечить чинному законодавству.

У відповідь на лист Миколаївського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Миколаївській області від 17.07.2020 року ФОП ОСОБА_1 направила лист, який було зареєстровано відповідачем 06.08.2020 року, в якому зазначила про відсутність, на її думку, підстав для утримання виплачених декретних коштів та для проведення перевірки.

15.09.2020 року Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Миколаївській області було проведено позапланову невиїзну перевірку дотримання страхувальником ФОП ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері загальнообов`язкового державного соціального страхування, результати якого оформлені актом № 45 від 15.09.2020 року.

За наслідками проведеної перевірки відповідачем було виявлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог п. 2 ч. 4 ст. 19 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в частині невірного визначення розміру матеріального забезпечення у випадках, коли застрахована особа протягом 12 місяців перед настанням страхового випадку за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування має страховий стаж менше 6 календарних місяців, але не більше за розмір допомоги, обчислений із двократного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку.

В акті зазначено, що при розрахунку середньоденної допомоги по вагітності і пологах ОСОБА_2 за листком непрацездатності серія АДЖ № 112906 за період з 13 лютого по 17 червня 2020 р. (126 днів) була виявлена помилка при її обчисленні. Так, відповідно до ст. 19 ч. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», застраховані особи, які протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців, мають право на матеріальне забезпечення відповідно до цього Закону в таких розмірах: допомога по вагітності та пологах - виходячи з нарахованої заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, але не більше за розмір допомоги, обчислений із двократного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку.

Як встановлено відповідачем, за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, працівнику ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_2 , за 12 місяців, які передували настанню страхового випадку, а саме за період з 1 до 12 лютого 2020 р. (12 робочих днів) нарахована заробітна плата в розмірі 6 000 грн.

Враховуючи те, що страховий стаж ОСОБА_2 протягом 12 місяців перед настанням страхового випадку складає менше 6 місяців, а саме 12 днів, середньоденний розмір допомоги по вагітності та пологах, розрахований виходячи з середньоденної заробітної плати, повинен складати 310,32 грн. В той же час, у заяві-розрахунку від 11 березня 2020 р. позивачем така допомога розрахована в розмірі 500 грн. за день, що на 189,68 грн. більше.

За розрахунком відповідача, сума неправомірно витрачених позивачем коштів фонду склала 23 899,68 грн.

28.09.2020 р. Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Миколаївській області прийнято рішення № 144, яким від ФОП ОСОБА_1 вимагається повернути кошти фонду в сумі 23 899,68 грн., а також застосований штраф в розмірі 11 949,84 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ФОП ОСОБА_3 оскаржила його до суду першої інстанції, посилаючись на його неправомірність та необґрунтованість.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність прийнятого Управлінням рішення та відсутності підстав для його скасування.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, вважає його правильним та таким, що відповідає вимогам норм матеріального а процесуального права, з огляду на наступне.

Принципи та загальні правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян в Україні визначають Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Основи).

Відповідно до Основ, загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом (далі - роботодавець), громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Одним з видів загальнообов`язкового державного соціального страхування залежно від страхового випадку є страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.

Так, статтею 25 Основ передбачено, що за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення, зокрема, як допомога по вагітності та пологах.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі по тексту - Закон №1105-XIV).

Частиною першою статті 4 Закону № 1105-XIV визначено, що Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом

Пунктами 2 та 7 частини першої статті 9 Закону № 1105-XIV встановлено, що основними завданнями Фонду та його робочих органів є: надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону; здійснення контролю за використанням роботодавцями та застрахованими особами коштів Фонду.

Пунктами 1, 2 та 6 частини другої вказаної статті визначено, що Фонд та його робочі органи відповідно до покладених на них завдань: здійснюють управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами Фонду в межах бюджету Фонду, затвердженого Кабінетом Міністрів України, управління майном; проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, страхових виплат; здійснюють контроль за використанням коштів Фонду, веденням і достовірністю обліку та звітності щодо їх надходження та використання, застосовують в установленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи.

Згідно з пунктами 3, 5 та 6 частини першої статті 10 Закону №1105-XIV Фонд має право: перевіряти достовірність відомостей, поданих роботодавцем для отримання коштів Фонду, дотримання порядку використання роботодавцем виділених йому коштів Фонду та зупиняти виплати з Фонду в разі відмови або перешкоджання з боку роботодавця у проведенні перевірки, виявлення фактів подання ним Фонду недостовірних відомостей або порушення порядку використання роботодавцем коштів Фонду; накладати і стягувати фінансові санкції та адміністративні штрафи, передбачені законом за порушення вимог цього Закону; вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій, а також від фізичних осіб усунення виявлених фактів порушення законодавства про соціальне страхування.

Частиною 3 статті 15 Закону №1105-XIV передбачено, що достовірність зазначених у документах даних перевіряється Фондом. У разі подання недостовірних відомостей, використання роботодавцем коштів Фонду з порушенням встановленого порядку роботодавець добровільно чи на підставі рішення суду повинен відшкодувати страховику заподіяну шкоду.

Пунктом 1 частини п`ятої статті 15 Закону №1105-XIV визначено, що роботодавець несе відповідальність за порушення порядку використання коштів Фонду, несвоєчасне або неповне їх повернення.

Частиною 6 цієї статті встановлено, що у разі порушення порядку використання страхових коштів роботодавці відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.

Відповідно до статті 18 Закону № 1105-XIV страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності на інших підставах.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону №1105-XIV право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі (крім працівників та гіг-спеціалістів резидентів Дія Сіті) у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу), обчисленої у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і не залежить від страхового стажу.

Допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі, яка є працівником або гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті, у розмірі заробітної плати (доходу) такої особи, з якого фактично сплачувалися страхові внески до Фонду, незалежно від страхового стажу.

Сума допомоги по вагітності та пологах у розрахунку на місяць не повинна перевищувати розміру максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, з якої сплачувалися страхові внески до Фонду, та не може бути меншою за розмір допомоги, обчислений із мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку.

В свою чергу, частиною 4 статті 19 Закону №1105-XIV передбачено, що застраховані особи, які протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців, мають право на матеріальне забезпечення відповідно до цього Закону в таких розмірах: допомога по вагітності та пологах - виходячи з нарахованої заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, але не більше за розмір допомоги, обчислений із двократного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку.

Згідно з п. 29 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. № 1266 (надалі - Порядок № 1266), якщо протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування застрахована особа має страховий стаж менше шести місяців, середня заробітна плата визначається для розрахунку допомоги по вагітності та пологах - виходячи з нарахованої заробітної плати, з якої сплачуються страхові внески, але в розрахунку на місяць не вище двократного розміру мінімальної заробітної плати та не менше за розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законом у місяці настання страхового випадку.

В даному випадку, з урахуванням положень ч. 4 ст. 19 Закону України №1105-XIV, з огляду на те, що стаж ОСОБА_2 протягом 12 місяців перед настанням страхового випадку складав менше 6 місяців, середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 , з якої розраховується допомога по вагітності і пологам, повинна була складати 310,32 грн., тоді як ФОП ОСОБА_1 у наданому заяві-розрахунку від 11.03.2020 року на виплату такої допомоги було розраховано розмір допомоги, виходячи з суми середньоденної заробітної плати ОСОБА_2 500 грн., що призвело до виплати Фондом допомоги по вагітності і пологах у розмірі більшому, ніж передбачено чинним законодавством.

Заявлена до відшкодування Фондом страхової виплати у розмірі більшому, ніж встановлено законодавством визнане і ФОП ОСОБА_1 , з огляду на подання нею листа до Фонду про самостійно виявлену помилку у заяві-розрахунку від 11.03.2020 року та подання виправленого заяви-розрахунку на виплату ОСОБА_2 допомоги по вагітності і пологах в сумі 39100,32 грн.

Слід зазначити, що п. 13 Порядку фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування України «Про затвердження від 19.07.2018 № 12 передбачено, що у разі виявлення страхувальником помилок при нарахуванні виплат за минулі періоди (за межами діючого бюджетного року) надлишково нараховані та виплачені кошти повертаються страхувальником до робочого органу виконавчої дирекції Фонду або його відділення та одночасно надсилається обґрунтоване письмове пояснення щодо причин повернення страхових коштів.

Однак, в даному випадку позивачем не було вжито заходів для повернення Фонду надмірно виплачених сум допомоги.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що відповідач, за наслідками проведеної перевірки, дійшов вірного висновку про допущення ФОП ОСОБА_1 порушення порядку використання коштів Фонду.

При цьому, посилання позивача на те, що вона не може нести відповідальність за невірний розрахунок суми допомоги по вагітності і пологах, виплаченої ОСОБА_2 , з огляду на те, що саме на Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Миколаївській області покладено обов`язок щодо перевірки розрахунку такої допомоги, є безпідставними та не приймаються до уваги колегією суддів.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що в силу положень пункту 8 Порядку фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування України «Про затвердження від 19.07.2018 № 12, відповідачем здійснюється лише перевірка інформації, наведеної у заяві-розрахунку, але не проводиться перевірка правильності обчислення страхувальником зазначених у заяві сум матеріальної допомоги по суті, оскільки, як правильно зазначив суд, перевірити ці дані можливо виключно під час перевірки та безпосереднього дослідження первинних документів страхувальника.

Враховуючи все вищезазначене, колегія суддів вважає, що рішення відповідача про повернення страхових коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення порядку використання страхових коштів Фонду № 144 від 28 вересня 2020 року є правомірним та скасуванню не підлягає.

В свою чергу колегія суддів також вважає безпідставним посилання позивача на положення ст. 1215 ЦК України, які встановлюють випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Колегія суддів вважає, що в даному випадку ФОП ОСОБА_1 не є особою, яка набула відповідні кошти, а як страхувальник допустила порушення порядку використання коштів Фонду внаслідок невірного розрахунку відповідної допомоги, що тягне за собою відповідальність передбачену ч. 6 ст. 15 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 15.04.2022 р.

Суддя доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька