Справа № 380/5851/20
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2022-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 380/5851/20

адміністративне провадження № К/990/5280/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Усенко Є.А., Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Усенко Є.А., розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Львівській області (далі - ГУ ДПС) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.05.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.11.2021 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Житлоінвестбуд-ЛВ" до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.05.2021, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.11.2021, позов ТОВ "Житлоінвестбуд-ЛВ" задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 06.04.2020 № в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість на 422 436 грн та штрафних санкцій у розмірі 211 218 грн ; здійснено розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов ТОВ «Житлоінвестбуд-ЛВ», суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що в акті камеральної перевірки від 11.03.2020 №415/52.04/33667445 контролюючим органом не було встановлено заниження Товариством суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість за грудень 2019 року. Відповідач лише встановив, що платник податків некоректно заповнив графи 6 рядка 18 уточнюючих розрахунків від 20.02.2020 №, від 24.02.2020 №, від 28.02.2020 №. Це призвело не до неправильного визначення Товариством суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість за грудень 2019 року (які ним були задекларовані у встановленій формі та спосіб), а лише до неправильного нарахування (відображення) відповідних значень у інтегрованій картці платника, яка є інформаційною базою (інформаційною системою) для оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, а її показники самостійно не можуть впливати на обсяг податкових зобов`язань платника податків.

02.02.2022 ГУ ДПС подало до Верховного Суду касаційну скаргу на вищезазначені судові рішення, в якій підставою касаційного оскарження зазначив пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Під час перевірки касаційної скарги встановлено, що вона не відповідає нормі пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якою передбачено, що у касаційні скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

ГУ ДПС підставою касаційного оскарження зазначає пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України. Відповідач у касаційній скарзі наводить довід, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано норми пунктів 200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України. Водночас, ГУ ДПС посилається на висновок Верховного Суду у постанові від 03.04.2020 у справі №813/2523/17 (касаційне провадження №К/9901/40050/18; зазначаючи саме такий номер касаційного провадження, ГУ ДПС помилково у касаційній скарзі вказує номер справи як 815/2423/17), який стосується оцінки доказів, зокрема, первинних документів, при встановленні судом обставин щодо здійснення господарських операцій. Застосування норм Податкового кодексу України, якими встановлено право платника податків на формування в податковому обліку податкового кредиту, Верховним Судом в цій постанові напряму поставлено в залежність від встановлення факту господарської операції на підставі оцінки доказів у справі з урахуванням всіх доводів контролюючого органу щодо відсутності факту господарської операції та недостовірності первинних документів, виписаних за для надання видимості такій господарській операції.

Верховний Суд в зазначеній постанові висновував, що правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару.

У постанові від 03.04.2020 Верховний Суд дійшов висновку, що суди попередніх інстанцій порушили норми процесуального права при встановлені обставин у справі щодо придбання ТОВ «НВФ «Галелектросервіс» (позивач у справі № №813/2523/17) маркетингових послуг у ТОВ «Галелектрод» та товарів у ТОВ «КААПРІ» і ТОВ «Гриффонд», суми податку на додану вартість в ціні яких позивач включив до суми податкового кредиту, що і слугувало підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень та направлення справи на новий судовий розгляд.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац другий пункту 4 частини другої статті 330 КАС України).

Підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, презюмує подібність правовідносин у справі, судові рішення в якій оскаржуються, та у справі, в якій Верховний Суд вже застосував норму матеріального права по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях.

Також із акта камеральної перевірки від 11.03.2020 №415/52.04/33667445 вбачається, що контролюючим органом не було встановлено саме заниження ТОВ «ЖИТЛОІНВЕСТБУД-ЛВ» грошових зобов`язань із податку на додану вартість за грудень 2019 року. Відповідач лише встановив, що платник податків некоректно заповнив графи 6 рядка 18 уточнюючих розрахунків від 20.02.2020 №, від 24.02.2020 №, від 28.02.2020 № (що описано вище). Й це призвело не до неправильного визначення платником податків грошового зобов`язання з податку на додану вартість за грудень 2019 року (які ним були задекларовані у встановленій формі та спосіб), а лише до неправильного нарахування (відображення) відповідних значень у інтегрованій картці платника, яка є інформаційною базою (інформаційною системою) для оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску та її показники самостійно не можуть впливати на обсяг податкових зобов`язань платника.

повідомлення-рішення форми «Р» від 06.04.2020 №, яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 563248,00 грн і штрафними санкціями 281624,00 грн.

Враховуючи, що висновок Верховного Суду в постанові від 03.04.2020 у справі №813/2523/17, на який в обґрунтування підстави касаційного оскарження посилається ГУ ДПС, зроблено у неподібних правовідносинах, в порівнянні з правовідносинами у справі №380/5851/20, слід зробити висновок, що касаційна скарга не містить підстави касаційного оскарження.

З урахуванням змін до глави 2 розділу ІІІ КАС України, які набрали чинності з 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, касаційна скарга ГУ ДПС підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження.

Керуючись пунктом 4 частини другої статті 330, пунктом 4 частини п`ятої статті 332, статтею 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.05.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.11.2021 повернути.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддяЄ.А. Усенко