Справа № 420/10002/21
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2022-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/10002/21
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача - Турецької І. О.,

суддів - Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Джулая Максима Валерійовича на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської обласної прокуратури про визнання протиправними дій щодо ненарахування та невиплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Кіровоградської обласної прокуратури, в якому, з урахуванням уточнень (а.с.83-93), просив:

- визнати протиправними дії щодо ненарахування та невиплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з урахуванням частини 3 статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ;

- зобов`язати здійснити перерахунок заробітної плати за період з 26.03.2020 по 15.04.2021, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного частиною 3 статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-УІІ та виплатити різницю між належною до сплати та фактично отриманою заробітною платою за період з 26.03.2020 по 15.04.2021 з відрахуванням обов`язкових податків і зборів.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначив, що звільнення його з посади першого заступника керівника Кіровоградської місцевої прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» (ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури) від 14.10.2014 № 1697-УІІ (далі - Закон №1697-УІІ), було визнано в судовому порядку протиправним, поновлено на попередній посаді та стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 459 781,38 грн.

Не погоджуючись з розміром нарахованого середнього заробітку за час вимушеного прогулу, позивач вважає, що він повинен розраховуватися, відповідно до частини 3 статті 81 Закону № 1697-УІІ.

Підставою для цього представник позивача вказує рішення Конституційного Суду України №6-р/2020 від 26.03.2020, яким окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, в частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону № 1697-УІІ застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року, ухваленого за правилами загального позовного провадження, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що Кіровоградська обласна прокуратура самостійно не здійснювала розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 26.03.2020 по 15.04.2021, оскільки виплати були проведені за судовим рішенням. До того ж, суд першої інстанції звернув увагу про відсутність оскарження судового рішення, в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Обґрунтування доводів апеляційної скарги зводиться до такого.

Так, на думку представника, рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), окреме положення пункту 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України в частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону № 1697-УІІ застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За таких умов, скаржник вважає, що, станом на період спірних правовідносин, діє редакція статті 81 Закону № 1697-УІІ, відповідно до якої, заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Тому, на його переконання, є протиправними дії прокуратури у використанні, при нарахування заробітної плати ОСОБА_1 з 26.03.2020 по 15.04.2021 заробітної плати за приписами постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Керівник Кіровоградської обласної прокуратури, скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, зазначає про її необґрунтованість та безпідставність, а тому просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви відзиву полягають у двох ключових підставах, які складаються з такого.

Так, як зазначив відповідач, 25.09.2019 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 №113-IX (далі - Закон №113-IX ). Даним Законом запроваджено реформування системи органів прокуратури.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону №113-IX за прокурорами та керівниками регіональних і місцевих прокуратур зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до обласної чи окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників регіональних прокуратур та місцевих прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Водночас, пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону №113 передбачено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у регіональних прокуратурах чи місцевих прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в обласних прокуратурах чи окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Відповідач указує, що ОСОБА_1 атестацію не проходив, а судовим рішенням його поновлено на попередній посаді - першого заступника керівника Кіровоградської місцевої прокуратури. У зв`язку з цим, оплата праці має здійснюватися згідно положень постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Друга підстава полягає у тому, що є обґрунтованою позиція суду першої інстанції, що розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу було здійснено за судовим рішенням, а прокуратура лише його виконала виплативши відповідну суму.

Ураховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про її розгляд за їх участю, суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

З 2008 року по 02.12.2019 ОСОБА_1 проходив службу в органах прокуратури.

Наказом в. о. прокурора Кіровоградської області № 307 - к від 28.11.2019 ОСОБА_1 звільнено з посади першого заступника керівника Кіровоградської місцевої прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону № 1697-УІІ (ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури).

Позивач оскаржив наказ про своє звільнення в судовому порядку.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2021 (справа №420/22/20) наказ в. о. прокурора Кіровоградської області № 307 к від 28.11.2019 скасовано, позивача поновлено в органах прокуратури на посаді першого заступника керівника Кіровоградської місцевої прокуратури та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.12.2019 по 14.04.2021 в сумі 459 781,38 грн.

Розраховуючи суму середнього заробітку ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу, суд апеляційної інстанції керувався постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», а також довідкою про заробітну плату за два повні місяці, що передували звільненню позивача.

06.05.2021 Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі № 420/22/20 про стягнення на користь позивача з прокуратури Кіровоградської області середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 02.12.2019 по 14.04.2021 в сумі 459 781,38 грн.

Відповідно до виписки банку, 16 червня 2021 року позивачу були перераховані кошти в сумі 370 424,65 грн.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

У доводах апеляційної скарги представник ОСОБА_1 не згоден з діями Кіровоградської обласної прокуратури, що заробітна плата його довірителя за вимушений прогул розрахована не за Законом № 1697-УІІ, а за постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Досліджуючи дані обставини, колегія суддів встановила таке.

Кіровоградська обласна прокуратура самостійно не здійснювала позивачу нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу, позаяк сума середнього заробітку була визначена постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2021 у справі №420/22/20.

За правилами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За таких обставин справи, колегія суддів вважає, що дії суб`єкта владних повноважень кореспондуються з наведеною нормою адміністративного судочинства.

Якщо проаналізувати норми, що регулюють спірні правовідносини, слід звернути увагу на таке.

Частиною 1 статті 81 Закону № 1697-VII встановлено, що заробітна плата прокурорів регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 2 статті 81 даного Закону, заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: вислугу років; виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Законом №113-IX, який набрав чинності 25.09.2019, запроваджено реформування системи органів прокуратури та внесено зміни до Закону №1697-УІІ, зокрема, замість системи органів прокуратури, яка складається з Генеральної прокуратури України, регіональних та місцевих прокуратур, після проведення атестації прокурорів передбачено побудову нової структури: Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур (стаття 7 Закону № 1697-VІІ).

Пунктом 66 Закону №113-IX частину 3 статті 81 Закону№ 1697-УІІ викладено в такій редакції: Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року .

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX, до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури. Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором. За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Пунктом 7 Прикінцевих і перехідних положень Закону України №113-IX встановлено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у регіональних прокуратурах чи місцевих прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в обласних прокуратурах чи окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Таким чином, починаючи з 25.09.2019 (дата набрання чинності Закону№113-IX), отримання прокурорами посадового окладу у розмірі, встановленому статтею 81 Закону № 1697-УІІ , пов`язано з набуттям ними статусу прокурорів окружної прокуратури, чому в свою чергу мало передувати переведення до таких окружних прокуратур, після проходження відповідної атестації.

Крім того, проведення атестації прокурорів визначено на законодавчому рівні як умова реформування органів прокуратури, що стосувалась зокрема усіх без винятку прокурорів, які мали бажання продовжувати працювати в органах прокуратури.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що оплата праці прокурорів, які до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури відповідно, працювали в Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах або військових прокуратурах, здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури, якою, на час виникнення спірних відносин, була постанова Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» із урахуванням відповідних змін, внесених постановами Кабінету Міністрів України № 763 від 30.09.2015 та № 1013 від 09.12.2015.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Закон №113-IX є чинним, неконституційним не визнавався, а тому підлягає застосуванню у спірних відносинах.

Оскільки позивач у спірний період (з 26.03.2020 по 15.04.2021) перебував на посаді першого заступника керівника Кіровоградської місцевої прокуратури та не був переведений до окружної прокуратури, заробітна плата за цей період йому повинна виплачуватися відповідно до чинного законодавства, яке встановлювало оплату праці працівників місцевих органів прокуратури, а не окружних.

Посилання апелянта на необхідність врахування у спірних правовідносинах рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 у справі № 6-р/2020, суд апеляційної інстанції вважає недоречним, оскільки таке рішення Конституційного Суду України чітко визначає неконституційним положення виключно Бюджетного Кодексу України, інші нормативно-правові акти, в тому числі і Закон №113-IX, неконституційними не визнавались.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

За результатами апеляційного розгляду розподіл судових витрат не передбачено.

Керуючись статтями 308, 311, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Джулая Максима Валерійовича - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської обласної прокуратури про визнання протиправними дій щодо не нарахування та невиплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 19.04.2022.