Справа № 380/3893/22
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2022-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/3893/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Кухар Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в:

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35) про визнання протиправним та скасування рішення, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Львівській області №16195/12/10/52.13-21 від 26.03.2019 року про виключення з реєстру платника єдиного податку фізичної особи підприємця ОСОБА_1 з 01.04.2019 року;

- зобов`язати Головне управління ДФПС у Львівській області поновити реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 2481,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 27000 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідачем безпідставно анульовано позивачу реєстрацію платника єдиного податку з посиланням на п.п. 298.2.3 ст. 298 ПК України. Позивач вважає, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної виїзної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку четвертої групи). Крім того, вказує, що відповідачем приймалися без зауважень подані позивачем декларації платника єдиного податку, що також свідчить про визнання факту перебування позивача на спрощеній системі оподаткування. А відтак, вважає дії податкового органу протиправними, та такими що не базуються на нормах податкового законодавства.

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в загальному позовному провадженні відмовлено.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2022 року в задоволенні клопотання представника Головного управління ДПС у Львівській області про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

Ухвалою про відкриття провадження запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву, а також роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.

Представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позову відмовити з огляду на наступне. Оскаржуваним рішення було виключено з реєстру платника єдиного податку ФОП ОСОБА_2 , оскільки встановлено, що в останнього наявний податковий борг на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів у порядку, встановленому Податковим кодексом України, що підтверджено ІКП податника податку по єдиному податку з фізичних осіб.

Щодо посилань позивача на відсутність акту перевірки, то представник відповідача зазначив наступне. Відповідно до статті 86 Податкового кодексу України, дії по складанню акта перевірки, висновки, викладені у ньому, не є обов`язковими ні для платника податків, ні для керівника контролюючого органу. Останній оцінює викладені в акті або довідці доводи і в разі наявності податкових порушень приймає податкове повідомлення рішення, яке і визначає грошове зобов`язання платникові податків. Тобто акт перевірки має констатуючий, а не владно зобов`язуючий характер, позаяк не містить обов`язкових приписів, розпоряджень, що породжують юридичні наслідки для платника. Рішення Головного управління ДФС у Львівській області №16195/12/10/52.13-21 від 26.03.2019 року прийняте у зв`язку з недотриманням позивачем вимог п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України, який не передбачає проведення документальної перевірки та складання акту перевірки. Відтак, оскаржуване рішення прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа підприємець 19.05.2010 року. З 01.04.2017 року був платником єдиного податку другої групи зі ставкою податку 20%.

Згідно даних інформаційного ресурсу ДПС України «Податковий блок» в інтегрованій картці платника податків значився податковий борг станом на 01.03.2019 року, а саме:

- станом на 01.10.2018 року в сумі 744,20 грн.;

- станом на 01.11.2018 року в сумі 743,80 грн.;

- станом на 01.12.2018 року в сумі 743,80 грн.;

- станом на 01.01.2019 року в сумі 743,80 грн.;

- станом на 01.02.2019 року в сумі 743,80 грн.;

- станом на 01.03.2019 року в сумі 743,80 грн.

Головним управлінням ДПС у Львівській області 26 березня 2019 року прийнято рішення №16195/12/10/52.13-21, яким позивачу анульовано реєстрацію платника єдиного податку на підставі п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України, а саме у зв`язку із наявністю податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів. Документом, яким підтверджує наявність підстав для анулювання реєстрації платника єдиного податку зазначено інтегровану картку платника податку.

Відповідно до цього рішення платник єдиного податку виключений із Реєстру з 31.03.2019 року.

Не погоджуючись з рішенням про анулювання свідоцтва платника єдиного податку, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі по тексту - ПК України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За приписами пункту 54.1 статті ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Підпунктом 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 ПК України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Відповідно до абзацу 2 пункту 294.1, пункту 294.2 статті 294 ПК України, податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.

Податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду.

Згідно з п. 291.2 ст. 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених п. 297.1 ст. 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених вказаною главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Відповідно до п. 291.3 ст.291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

У відповідності до пункту 295. статті 295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року. У разі якщо сільська, селищна або міська рада приймає рішення щодо зміни раніше встановлених ставок єдиного податку, єдиний податок сплачується за такими ставками у порядку та строки, визначені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів (підпункт 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України).

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений ст.299 ПК України.

Так, відповідно до підпункту 3 пункту 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 299.11 статті 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Таким чином, контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп у разі встановлення під час проведення перевірки факту наявності у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки.

При цьому, реєстрація платника єдиного податку анулюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 19.02.2019 по справі №826/7216/17, від 05.02.2019 року по справі № 805/206/17-а, від 05.10.2021 № 815/1764/16, яка, в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України, враховується судом.

Як було встановлено судом в ході судового розгляду та не спростовано позивачем, що у фізичної особи-підприємця значився податковий борг станом на 01.03.2019 року, а саме:

- станом на 01.10.2018 року в сумі 744,20 грн.;

- станом на 01.11.2018 року в сумі 743,80 грн.;

- станом на 01.12.2018 року в сумі 743,80 грн.;

- станом на 01.01.2019 року в сумі 743,80 грн.;

- станом на 01.02.2019 року в сумі 743,80 грн.;

- станом на 01.03.2019 року в сумі 743,80 грн.

Наявність податкового боргу підтверджується інтегрованою карткою платника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Тобто, матеріалами справи підтверджується несплата позивачем узгодженої суми грошового зобов`язання протягом двох послідовних кварталів.

Наявність податкового боргу протягом двох послідовних кварталів у платника, що перебуває на спрощеній системі оподаткування створює обов`язок для такого платника перейти на сплату інших податків і зборів в останній день другого із двох послідовних кварталів (п.п.8 п.298.2.3. п.298.2 ст.298 ПК України) та, відповідно, недотримання такої умови є підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку за рішенням контролюючого органу. (п.3 ст.299.10 ст.299 ПК України).

Враховуючи наявність вищевказаного податкового боргу та керуючись вимогами підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України Головним управлінням ДФС у Львівській області було прийнято рішення №16195/12/10/52.13-21 від 26.03.2019 року про виключення з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1 .

Разом з тим, за наслідками проведення правового аналізу наведених вище норм Податкового кодексу України Верховний Суд при розгляді аналогічних та схожих адміністративних справ дійшов висновку, що прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (постанови від 26.02.2019 у справі №805/1396/17-а, від 05.02.2019 у справі №805/206/17-а, від 24.01.2019 у справі №813/1346/18, від 05.06.2018 у справі №813/4266/17).

Разом з тим, відповідачем не було проведено перевірку, а основою винесення оскаржуваного рішення стали дані ІКП про наявність податкового боргу, що суперечить вимогам Податкового кодексу України.

Окрім цього, судом встановлено, що протягом трьох останніх років фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про прийняття рішення про його виключення з реєстру платників єдиного податку.

Крім того, згідно з пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Отже, в силу положень пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України відповідач зобов`язаний був надіслати позивачу податкову вимогу про сплату боргу у спосіб, визначений Податковим кодексом України, чого зроблено не було,

Враховуючи вищевикладені обставини та норми законодавства, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що контролюючий орган при прийнятті рішення №16195/12/10/52.13-21 від 26.03.2019 року про виключення з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1 діяв всупереч та не у відповідності до повноважень, наданих йому законодавством України, а тому зазначене рішення контролюючого органу є протиправним і підлягає скасуванню.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору і статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд враховує, що скасування рішення №16195/12/10/52.13-21 від 26.03.2019 року про виключення з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1 є належним і достатнім захистом його порушених прав. Відтак, в задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача поновити реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку слід відмовити.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, системно проаналізувавши положення чинного законодавства України та надавши оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення частково.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 27000 грн.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 132 КАС України).

Відповідно до частин 1-5 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представник позивача просить суд стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області на користь позивача 27000,00 грн. витрат на послуги адвоката.

На підтвердження понесеного позивачем розміру витрат на послуги адвоката надано:

- копію договору про надання професійної правничої допомоги №25/01/22 від 25.01.2022 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Парпан та Партнери» та ФОП ОСОБА_1 ;

- ордер про надання правничої (правової) допомоги;

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрати позивача на правничу допомогу, суд виходить з того, що компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у випадку доведення здійснення витрат пов`язаних з розглядом саме цієї справи та враховуючи принцип співмірності здійснених витрат.

Так, позивач просить про стягнення судових витрат по справі №380/3893/22 в сумі 27000,00 грн. проте, не подає доказів понесених судових витрат. Так, до позовної заяви не долучено доказів того, що позивачем реально були сплачені грошові кошти. До позовної заяви не долучено ні акту виконаних робіт, ні квитанції про оплату витрат на правничу допомогу.

Як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Оскільки, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат у межах заяви представника позивача та долучених до неї доказів, які свідчать про недоведеність понесених судових витрат, а відтак у стягненні таких витрат слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Львівській області №16195/12/10/52.13-21 від 26.03.2019 року про виключення з реєстру платника єдиного податку фізичної особи підприємця ОСОБА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 1240 (одну тисячу двісті сорок) грн. 50 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35; код ЄДРПОУ ВП 43968090).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кухар Н.А.