Справа № 600/601/22-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2022-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/601/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за позовом Чернівецької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Карпатського округу до Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Чернівецька обласна прокуратура в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Карпатського округу звернулася до суду з позовом до Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області щодо не вжиття заходів з організації проведення робіт із винесення меж карстово-спелеологічного заказника загальнодержавного значення «Чорнопотоцький» в натурі (на місцевості) та зобов`язати Юрковецьку сільську раду Чернівецького району Чернівецької області відповідно до вимог чинного законодавства України забезпечити організацію проведення робіт із винесення меж карстово-спелеологічного заказника загальнодержавного значення «Чорнопотоцький» в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками на місцевості.

Позов обґрунтовано необхідністю відновлення та захисту порушених інтересів держави, які полягають у неухильному дотриманні, режиму охорони та використання об`єкта природно-заповідного фонду, оскільки в ході моніторингу використання земельних ділянок природно-заповідного фонду Чернівецької області прокуратурою виявлено факти порушення законодавства в сфері охорони цих об`єктів.

Ухвалою суду від 02 лютого 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено строк для подання заяв по суті справи.

Відповідач подав до суду лист від 09 лютого 2022 року вих.№111, в якому проти позову не заперечує. Водночас вказано, що Юрковецькою сільською радою будуть вживатися заходи по винесенню меж заказника на місцевості та закріплення його межовими знаками.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши повідомлені обставини, які є достатніми для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно Реєстру територій та об`єктів природно-заповідного фонду, затвердженого рішенням XXII сесії Чернівецької обласної ради від 24.09.2008 №230-22/08, Заказник загальнодержавного значення «Чорнопотоцький» (карстово-спелеологічний), загальною площею 49,0 га, створений на території сіл Юрківці (5,2 га), Погорилівка (19,2 га) та Боянчук (24,6 га) Заставнівського району Чернівецької області (згідно з попереднім адміністративним розподілом) відповідно до Указу Президента України від 10.12.1994 №750/94 «Про створення заказників загальнодержавного значення».

Відповідно до Положення про карстово-спелеологічний заказник загальнодержавного значення «Чорнопотоцький», затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України №11 від 10.031995, заказник створений з метою вивчення, збереження і раціонального функціонування в системі народного господарства цінного комплексу інтенсивно закарстованого правого борту долини р.Чорний Потік з численими різностадійними формами підземних порожнин-печер.

Головним завданням заказника є збереження від руйнування, пошкодження і забруднення цінного природного комплексу інтенсивно закарстованого правогострімкового борту долини р.Чорний Потік на витоку між селами Юрківці та Погорілівка з численими поверхневими та підземними формами карсту, поглинанням поверхневих водотоків і джерелами.

Згідно з пунктами 6 Положення, Погорілівська, Горошівська і Юрківецька сільські ради народних депутатів, їх виконкоми сприяють охороні і збереженню території карстово-спелеологічний заказника, виконанню функцій, покладених на нього. Територія заказника наноситься на всі карти землевпорядкування і не підлягає приватизації, наданню в оренду.

Управлінням екобезпеки в Чернівецькій області Юрківській, Погорілівській та Боянчуцькій сільським радам у 2008 році були видані охоронні зобов`язання щодо забезпечення режиму охорони та збереження заказника (в адміністративних межах кожної сільської ради).

Згідно охоронних зобов`язань та зобов`язань землекористувачів, сільські ради дали згоду на взяття під охорону зазначеного об`єкту природно- заповідного фонду та дотримання режиму його заповідності.

Також судом встановлено, що Юрковецька сільська рада Чернівецького району Чернівецької області є правонаступником усього майна, прав та обов`язків розформованих територіальних громад с. Боянчук та с. Погорілівка Заставнівського району.

Відповідно до листа Юрковецької сільської ради від 29.11.2021 межі заказника в натурі не встановлювалися та на планово-картографічні матеріали не наносились. До листа надані копії наявних документів про заповідник, зокрема, охоронне зобов`язання, зобов`язання землекористувача, Паспорт об`єкту ПЗФ, Положення про заказник, витяг з карти землекористування.

Згідно з інформацією Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 09.12.2021 №10-24-0.3-4149/2-21, документація із землеустрою щодо встановлення меж Заказника загальнодержавного значення «Чорнопотоцький» в управління не надходила.

У зв`язку з виявленими порушеннями у сфері охорони та використання об`єктів природно-заповідного фонду, листом Чернівецької обласної прокуратури №12-75вих-21 від 19.11.2021, повідомлено Чернівецьку обласну державну адміністрацію про виявлені факти недотримання вимог закону та охоронних зобов`язань щодо заказника загальнодержавного значення «Чорнопотоцький». При цьому, запитано про наявні документи на зазначений природоохоронний об`єкт та наміри реагування на зазначене порушення закону.

Відповідно до відповіді Управління екології та природних ресурсів Чернівецької ОДА від 29.11.2021 №04/1483, контролюючі функції у сфері охорони природно-заповідного фонду до повноважень Управління не відносяться. Водночас, управлінням надано копії наявних документів щодо об`єкту ПЗФ (охоронних зобов`язань та зобов`язань землекористувачів). Також повідомлено про направлення територіальним громадам рекомендацій щодо необхідності проведення інвентаризації та приведення у відповідність до чинного законодавства об`єктів та території природно-заповідного фонду на підвідомчій території.

Чернівецькою обласною прокуратурою листами №12-73вих21 від 19.11.2021 та № 12-99вих-21 від 21.12.2021 повідомлено Державну екологічну інспекцію Карпатського округу про виявлені порушення вимог природоохоронного законодавства та з`ясовано питання щодо реалізації наданих законом повноважень у сфері використання об`єкту природно-заповідного фонду, проведених та запланованих перевірок, намірів на відповідне судове реагування.

Державною екологічною інспекцією Карпатського округу листами №03-20/4798 від 24.11.2021 та №03-17/178 від 12.01.2022 повідомлено, що заходи державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства щодо заказника загальнодержавного значення «Чорнопотоцький» не здійснювалися, заходи реагування щодо відсутності меж заказника, винесених в натуру, не вживалися та не заплановані. Також повідомлено, що заходи реагування в судовому порядку щодо зазначеного об`єкту не здійснювалися та інспекція не заперечує проти представництва прокуратурою інтересів держави в суді.

За таких обставин Чернівецька обласна прокуратура в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Карпатського округу звернулася до суду з цим позовом.

Так, згідно зі статтею 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до вимог частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частинами третьою, четвертою та п`ятою статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Згідно з матеріалами справи прокурор, звертаючись до суду із цим позовом в інтересах держави, набув статусу позивача, оскільки у даному випадку орган, уповноважений звертатися до суду з позовом до Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання протиправною бездіяльність щодо невжиття заходів з організації проведення робіт із винесення меж карстово-спелеологічного заказника загальнодержавного значення «Чорнопотоцький» в натурі (на місцевості), відсутній.

Відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Відповідно до пункту 1 абзацу п`ятого частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" у разі відсутності суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина або представництва інтересів держави у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб`єктів, у порядку, визначеному законом.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" від 25 червня 1991 року, №1264-ХІІ (далі - Закон №1264-ХІІ) передбачено, що природні ресурси України є власністю Українського народу.

Згідно зі статтею 5 Закону №1264-ХІІ, державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Особливій державній охороні підлягають території та об`єкти природно-заповідного фонду України й інші території та об`єкти, визначені відповідно до законодавства України.

Пунктом "і" частини першої статті 19 Закону №1264-ХІІ передбачено, що виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у галузі охорони навколишнього природного середовища в межах своєї компетенції приймають рішення про організацію територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення.

Згідно частини другої статті 61 Закону №1264-ХІІ до складу природно-заповідного фонду України входять державні заповідники, природні національні парки, заказники, пам`ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні та зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва, заповідні урочища.

Відповідно до частин другої, третьої статті 2 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (далі - ЗК України) суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Згідно з пунктом "в" частини 1 статті 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення.

Пунктами "д", "к" частини 1 статті 12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить: організація землеустрою; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до статті 43 ЗК України землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

До земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва) (стаття 44 ЗК України).

Згідно з частиною першою статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до частини сьомої статті 79-1 ЗК України винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Частиною восьмою статті 79 ЗК України передбачено, що у разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Згідно з частиною четвертою статті 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" №2456-ХІІ від 16 червня 1992 року (далі - Закон №2456-ХІІ) межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Частиною третьою статті 26 Закону №2456-ХІІ передбачено, що власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених заказником, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.

Відповідно до частини третьої статті 60 Закону №2456-ХІІ органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про землеустрій" від 22 травня 2003 року №858-IV (далі - Закон №858-IV) під проектом землеустрою розуміють сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Статтею 2 цього ж Закону передбачено, що землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно- територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико- культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.

Відповідно до статті 19 Закону №858-IV до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать організація та здійснення землеустрою, проведення інвентаризації земель та земельних ділянок усіх форм власності.

Згідно зі статтею 20 Закону №858-IV землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути).

Статтею 22 цього ж Закону передбачено, що підставою для здійснення землеустрою є рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою, укладені договори між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою, судові рішення.

Згідно із статтею 25 Закону №858-IV одним із видів документації із землеустрою є проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №858-IV замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи.

Статтею 47 Закону №858-IV передбачено, що проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою, зокрема: збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу; визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.

Таким чином, природоохоронне законодавство України передбачає ідентифікацію територій природно-заповідного фонду, в тому числі шляхом встановлення в натурі їх меж, для чого в обов`язковому порядку розробляються проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду.

Наведене убезпечує від використання землі на території природно-заповідного фонду (в тому числі заказника) не за цільовим призначенням та запобігає її протиправному привласненню.

Отже, оскільки відносно карстово-спелеологічного заказника загальнодержавного значення «Чорнопотоцький» станом на день звернення до суду з цим позовом не вжито належних заходів щодо організації проведення робіт із винесення його меж та закріплення їх в натурі (на місцевості), що підтверджується матеріалами справи та визнається відповідачем, то суд погоджується із доводами позову про ймовірність використання цієї території за нецільовим призначенням, що суперечить природоохоронному законодавству.

У зв`язку із наведеним, а також враховуючи норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний вчинити дії щодо організації проведення робіт із винесення меж карстово-спелеологічного заказника загальнодержавного значення «Чорнопотоцький» в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками на місцевості.

Пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

З огляду на встановлені судом обставини під час судового розгляду справи, положення законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до переконання, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо невжиття заходів з організації проведення робіт із винесення меж карстово-спелеологічного заказника загальнодержавного значення «Чорнопотоцький» в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками на місцевості.

Отже, суд зобов`язує відповідача вчинити відповідні дії.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Станом на час розгляду справи доказів вчинення дій, спрямованих на організацію проведення робіт із винесення меж карстово-спелеологічного заказника загальнодержавного значення «Чорнопотоцький» в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками на місцевості, до суду не надано.

Разом з цим, відповідач у поданому до суду листі не заперечував щодо заявленого прокуратурою позову.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки під час розгляду даної справи не залучались свідки та не проводились експертизи, то відсутні підстави для стягнення з відповідача судових витрат.

Керуючись статтями 9, 72, 73, 74, 76, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Чернівецької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Карпатського округу до Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області щодо не вжиття заходів з організації проведення робіт із винесення меж карстово-спелеологічного заказника загальнодержавного значення «Чорнопотоцький» в натурі (на місцевості).

Зобов`язати Юрковецьку сільську раду Чернівецького району Чернівецької області відповідно до вимог чинного законодавства України забезпечити організацію проведення робіт із винесення меж карстово-спелеологічного заказника загальнодержавного значення «Чорнопотоцький» в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками на місцевості.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 15 квітня 2022 року.

Повне найменування учасників справи: Чернівецька обласна прокуратура (вул. М. Кордуби, 21а, м. Чернівці, 58001 ), Державна екологічна інспекція Карпатського округу (вул. Сахарова, 23-А, м. Івано-Франківськ, 76014, ), Юрковецька сільська рада Чернівецького району Чернівецької області (вул. Центральна, 36, с. Юрківці, Чернівецький район, 59440, ).

Суддя О.П. Лелюк