Справа № 260/831/22
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2022-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

про залишення позовної заяви без розгляду

18 квітня 2022 рокум. Ужгород№ 260/831/22

Закарпатський окружний адміністративний суд в особі головуючого - судді Плеханова З.Б. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Хустської міської ради, Департаменту соціального захисту населення Закарпатської ОДА, Управління соціального захисту населення Хустської РДА про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

17 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Управління соціального захисту населення Хустської міської ради, Департаменту соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації, яким просить: 1. Відкрити провадження у справі та здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін. 2.Визнати протиправною бездіяльність управління соціального захисту населення Хустської районної ради Закарпатської області та департаменту соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації щодо контролю, нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за період 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 років у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, визначений Законами «Про Державний бюджет» на кожний рік з у рахуванням раніше виплачених сум. 3.Зобов`язати Управління соціального захисту населення Хустської міської ради Закарпатської області виплатити ОСОБА_1 недоплачену щорічну грошову допомогу до 5 травня за період 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 років у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, визначений Законами «Про Державний бюджет» на кожний рік, починаючи з 2017 і закінчуючи 2021 роком включно з у рахуванням раніше виплачених сум .

10 березня 2022 року судом в частині позовних вимог було повернуто позову заяву за виключення грошової допомоги за 2021 рік.

11 березня 2022 року ухвалою ЗОАС було відкрито спрощене позовне провадження в частині грошової допомоги за 2021 рік.

17 березня 2022 року від Хустської районної ради надійшов лист, в якому зазначено, що засновником і відповідно належним відповідачем по даній справі є виконавчий комітет Хустської міської ради.

23 березня 2022 року від Департаменту соціального захисту населення Закарпатської військової адміністрації надійшов Відзив на позов, в якому викладено заперечення проти позову.

28 березня 2022 року від начальника Управління соціального захисту населення Хустської міської ради Закарпатської області надійшов лист , в якому зазначено , що позивач у них на обліку не перебуває.

18 квітня 2022 року Ухвалою ЗОАС до участі у справі залучено в якості співвідповідача : Управління соціального захисту населення Хустської РДА ( вул. Поперечна,1 м. Хуст, 90400, ) .

Ухвалою ЗОАС від 29 березня 2022 року зобов`язано ОСОБА_1 надати суду в термін 7 днів з дня отримання даної ухвали докази перебування його як учасника бойових дій на обліку у відповідача та докази отримання ним щорічної грошової допомоги до 5 травня у 2021 році ( банківська виписка , тощо).

15 квітня 2022 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків на виконання ухали суду від 29.03.2022 року.

Згідно доданого позивачем до вказаної вище заяви адміністративного позову в новій редакції, зазначено, що ним у квітні 2021 року отримано одноразову грошову допомогу до 5 травня , однак доказів на підтвердження такої виплати у квітні 2021 року не надано.

Розглянувши даний адміністративний позов, суд зазначає наступне.

Предметом оскарження у цій справі є серед іншого дії щодо нарахування та виплати не в повній мірі щорічної грошової допомоги за 2021 рік та зобов`язання виплатити повний розмір щорічно, грошової допомоги до 5 травня.

Відповідно ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, строк звернення до суду у спірних правовідносинах становить 6 місяців.

Відповідно до позиції викладеної в постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі 240/12017/19:

- для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.

В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Також ВС зазначив, що отримання особою листа від суб`єкта владних повноважень у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру виплат, своєчасність/несвоєчасність їх перерахунку, тощо.

Окрім того, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції) , наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства , пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії ).

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Слід зауважити, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись .

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Таке обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом Leges vigilantibus non dormientibus subveniun t , згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

При цьому, особа має вчиняти активні дії з метою з`ясування видів та розміру складових, які враховані при нарахуванні/виплаті допомоги при звільненні шляхом подання відповідних заяв.

Суд наголошує на тому, що допомога до 5 травня є платежем, розмір якої в будь-якому разі відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Окремо слід вказати й на те, що рішення Конституційного Суду України у справі 1-247/2018 (3393/18), яким визнано таким, що не відповідає Конституції України, окреме положення пункту 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ (далі - Закон № 3551) прийнято ще 27.02.2020.

Отже, з дня отримання допомоги до 5 травня відповідного року, особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної їй допомоги при звільненні звернулась до відповідного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від органу відповіді на подану нею заяву.

При цьому, суд вказує, що за змістом статті 17-1 Закону № 3551-XII особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Відповідно до позиції викладеної в постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі 240/12017/19:

- для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.

В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. Також ВС зазначив, що отримання особою листа від суб`єкта владних повноважень у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру виплат, своєчасність/несвоєчасність їх перерахунку, тощо.

Слід зауважити, що обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt , згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

Відтак, позивач зазначає у позові, що ним у квітні 2021 року отримано одноразову грошову допомогу до 5 травня, однак доказу коли він отримав грошову допомогу у 2021 році на вимогу суду не надав, а до суду звернувся 17 лютого 2022 року, тобто з пропуском строку звернення до суду у спірних правовідносинах .

В статті 123 КАСУ встановлено :

-ч.3. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

-ч.4 Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ст. 240 ч.1 п.8 КАСУ суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Керуючись статтями 240,248 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

1.Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Хустської міської ради Департаменту соціального захисту населення Закарпатської ОДА про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії -залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адмінсуду протягом пятнадцяти днів.

СуддяЗ.Б.Плеханова