Справа № 308/2033/22
Суддя: Шумило Н. Б.
Дата ухвалення: 2022-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/2033/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі

головуючого судді - Шумило Н.Б.

за участю секретарів судового засідання - Луцак В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Інспектор батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Закарпатській області старший лейтенант поліції Топольницька Мар`яна Іванівна, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад обставин справи:

10 лютого 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якого дії адвокат Дудурич Ігор Володимирович, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Інспектор батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Закарпатській області старший лейтенант поліції Топольницька Мар`яна Іванівна, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову ЕГА №600938 від 03.02.2022 року інспектора батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції Топольницької Мар`яни Іванівни про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.44-3 КУпАП.

Позов обґрунтовує тим, що 03.02.2022 року о 21.42 годин Інспектор батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Топольницькою Мар`яною Іванівною, розглянувши матеріали адміністративної справи, була винесена Постанова ЕГА №600938 від 03.02.2022 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушенні за ч.2 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 170,00 гривень.

Зазначає, що у ст.222 КУпАП перераховані справи про адміністративні правопорушення, які розглядають органи Національної поліції. 01.01.2022 року набув чинності Закон України «Про внутрішній водний транспорт» №1054-ІХ від 03.12.2020 року, яким частину першу ст. 222 КУпАП викладено в новій редакції, в якій відсутні повноваження органів Національної поліції виносити постанови зокрема за ч. 2 ст. 44 КУПАП. Враховуючи наведене, вказує, що момент винесення оскаржуваної постанови відповідач не був наділений повноваженнями на винесення оскаржуваної постанови, і, відповідно, відповідач діяв з перевищенням своїх повноважень.

Посилається на те, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем допущено ряд порушень, зокрема, у постанові зазначені неналежні відомості про особу. У такій не міститься відомостей про місце його проживання, що суперечить положенням ст.283 КУпАП. Крім цього, в оскаржуваній постанові вказані відомості про «паспорт громадянина України від 30.11.2021 року виданий 0000 серія 0000», вказані відомості про позивача є недостовірним, оскільки не відповідають дійсності. Фактично відомості до оскаржуваної постанови вносилися без встановлення особи порушника. Враховуючи викладене посадова особа винесла оскаржувану постанову без встановлення особи, яка вчинила правопорушення.

Процесуальні дії по справі:

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 15.02.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху (а.с.11-12). При цьому, 02.03.2022 року представником позивача було усунуто зазначені в ухвалі недоліки, долучено квитанцію про сплату судового збору та подано позовну заяву у новій редакції.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.03.2022 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду (а.с.21-22).

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. При цьому, 17.03.2022 року на електронну адресу суду від представника позивача - адвоката Дудурича І.В. надійшла заява, згідно якої у зв`язку із неможливістю прийняти участь позивачем та його представником у судових засіданнях у даній справі, просить провести судовий розгляд справи без участі позивача та його представника, позивач підтримує позовні вимоги в повній мірі.

Відповідач у судове засідання свого повноважного представника не направив, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, відзиву чи заперечення до суду не подав.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, пояснень щодо позову не подавала.

Згідно вимог ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до положень ч.4 ст.229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що 03.02.2022 року о 21 год. 42 хв. Інспектором батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції Топольницькою Мар`яною Іванівною, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винесено постанову серії ЕГА №600938 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.44-3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 гривень (а.с.7).

Згідно постанови серії ЕГА №600938 від 03.02.2022 року ОСОБА_1 03.02.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , перебував без засобів індивідуального захисту, а саме маски, у магазині АТБ, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.44-3 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного висновку.

Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів:

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, а саме адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 2 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Конституції України принципу, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів).

Пунктом першим постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції, що була чинною на час винесення постанови) установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 31 березня 2022 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).

У відповідності до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

На виконання доручення Прем`єр-міністра України Міністерство охорони здоров`я надало роз`яснення що таке «громадське місце», де необхідно носити маски чи респіратори у зв`язку з поширенням коронавірусної інфекції відповідно до постанови №211. У вказаних роз`ясненнях, які містяться на офіційному веб-порталі Кабінету Міністрів України, зазначено, що громадське місце - частина будь-якої споруди, яка доступна або відкрита для населення, в тому числі за плату (під`їзди, підземні переходи, стадіони; парки, сквери, дитячі майданчики, стадіони, зупинки громадського транспорту, ліфти, державні установи, медичні установи та інше), що узгоджується з відповідним визначенням, наданим в Законі України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» від 22.09.2005 р. №2899-IV та Наказі Міністерства оборони України «Про затвердження Інструкції про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України».

Статтею 213 КУпАП передбачено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються:

1) адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад;

2) виконавчими комітетами (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчими органами, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад та їх посадовими особами, уповноваженими на те цим Кодексом;

4) районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами (суддями), а у випадках, передбачених цим Кодексом, місцевими адміністративними та господарськими судами, апеляційними судами, вищими спеціалізованими судами, Верховним Судом;

5) органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст.217 КУпАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків. Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у пунктах 2, 5 статті 213 цього Кодексу, розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.

Як вбачається із матеріалів справи оскаржувана постанова винесена інспектором батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції Топольницькою Мар`яною Іванівною.

01.01.2022 року набув чинності Закон України «Про внутрішній водний транспорт» 03.12.2021 (№ 1054-ІХ), яким частину першу статті 222 КУпАП викладено в наступній редакції:

«Органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195)».

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно частини першої статті 13 Закону № 580-VIII систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, зокрема Головне управління Національної поліції в Закарпатській області та окремо Департамент патрульної поліції як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Таким чином, на час винесення оскаржуваної постанови 03.02.2022 року стаття 222 КУпАП була викладена у новій редакції у якій не передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення за частиною другою статті 44-3.

У зв`язку із наведеним суд приходить до висновку, що постанова серії ЕГА №600938 від 03.02.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.44-3 КУпАП винесена неуповноваженою особою, що свідчить про порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно із вимогами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, закріпленій в ст.62 Конституції України - презумпції невинуватості.

Згідно закріпленої в ст.62 Конституції України презумпції особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач суду не надав, доводи позивача, якими він заперечує постанову, не спростував.

У зв`язку із наведеним суд приходить до висновку, що відповідач, виносячи постанову у справі про адміністративне правопорушення, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства, а тому заявлені позовні вимоги позивача є обґрунтованими.

Крім цього, суд бере до уваги, що відповідачем не було надано жодних доказів та матеріалів, на підставі яких ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності.

Щодо посилань позивача, що в оскаржуваній постанові не вказано місце перебування чи проживання особи, суд зазначає, у постанові міститься посилання на наступну адресу проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, з врахуванням з`ясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що оспорювана постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи ч.1 ст.136 КАС України, у зв`язку з задоволенням позову, сплачений судовий збір в розмірі 496,20 грн., що підтверджується квитанцією №9МНС-НАМХ-Е16Т-2ММ6 від 23.02.2022 року, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції на користь позивача.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст.2, 3, 5, 9, 72, 75-77, 90, 286, 293 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Інспектор батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Закарпатській області старший лейтенант поліції Топольницька Мар`яна Іванівна, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,- задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕГА №600938 від 03.02.2022 року винесену Інспектор батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції Топольницькою Мар`яною Іванівною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.44-3 КУпАП та накладення адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: м.Ужгород, вул.О.Кошового, 2.

Третя особа: Інспектор батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Закарпатській області старший лейтенант поліції Топольницька Мар`яна Іванівна, адреса: Закарпатська область, м.Ужгород, вул. Олега Кошового, 2.

Повне рішення суду складено - 18.04.2022 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило