Справа № 140/2060/22
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2022-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року ЛуцькСправа № 140/2060/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ Волинської області, відповідач) про визнання протиправними дії щодо незарахування отриманого доходу (заробітної плати) за період роботи з 01.07.2017 по 30.04.2021 для здійснення перерахунку пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»; зобов`язання зарахувати отриманий дохід (заробітну плату) за період роботи з 01.07.2017 по 30.04.2021 для здійснення перерахунку пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням зазначеного доходу у розмірі, передбаченому статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з моменту звернення до органів ПФУ за таким перерахунком, тобто з 21.04.2021, з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 у справі № 140/6686/21 зобов`язано ГУ ПФУ Волинської області зарахувати позивачу до пільгового страхового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи з 01.07.2017 по 30.04.2021 на посаді електрослюсаря підземного та здійснити перерахунок та виплату пенсії у розмірі, передбаченому статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з моменту звернення до органів ПФУ за таким перерахунком, тобто з 21.04.2021. Зазначене рішення суду набрало законної сили, відповідачем на виконання рішення суду здійснено перерахунок пенсії. Листом від 28.12.2021 відповідач повідомив про те, що на виконання вказаного рішення суду проведено перерахунок пенсії позивача, до страхового стажу роботи зараховано період роботи з 01.07.2017 по 30.04.2021; для перерахунку пенсії враховано середньомісячний заробіток, який обчислено за періоди роботи з 01.09.1988 по 31.08.1993 та з 01.07.2000 по 31.08.2018; підстав для зарахування отриманих позивачем доходів в період з 01.09.2018 по 30.04.2021 для обчислення пенсії та здійснення перерахунку з урахуванням зазначених сум немає, оскільки згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу у системі персоніфікованого обліку відсутня інформація про сплату страхових внесків за період роботи з 01.09.2018 по 30.04.2021.

Позивач вважає дії відповідача щодо незарахування отриманого ним доходу (заробітної плати) за період роботи з 01.07.2017 по 30.04.2021 при здійсненні перерахунку пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» протиправними та такими, що порушують його майнові права, оскільки призводять до нарахування пенсії у заниженому розмірі.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 21.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного від 06.09.2021 у справі №140/6686/21 відповідачем зараховано позивачу до пільгового та страхового стажу період роботи з 01.07.2017 по 30.04.2021 на посаді електрослюсаря підземного та здійснено перерахунок та виплату пенсії у розмірі, передбаченому статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з 21.04.2021. При цьому, для визначення розміру пенсії враховано середньомісячний заробіток 7842,96 грн., який обчислено за періоди роботи з 01.09.1988 по 31.08.1993 та з 01.07.2000 по 31.08.2018 із застосуванням середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки 5426,60 грн. (індивідуальний коефіцієнт заробітку 1,44528). Вказує, що оскільки рішення Волинського окружного адміністративного від 06.09.2021 у справі №140/6686/21 не містить вимоги щодо зобов`язання відповідача врахувати заробітну плату при обчислені пенсії за період роботи з 01.09.2018 по 30.04.2021 у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», тому відсутні правові підстави для обчислення пенсії з врахуванням заробітної плати за період роботи з 01.09.2018 по 30.04.2021 із застосуванням статей 40, 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому зазначає, що згідно із індивідуальними відомостями про застраховану особу на момент перерахунку пенсії у системі персоніфікованого обліку була відсутня інформація про сплату страхових внесків за період роботи з 01.09.2018 по 30.04.2021 у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», тому зарахувати вказані періоди роботи для обчислення заробітної плати та визначення розміру пенсії підстави відсутні. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та з 26.01.2017 отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 у справі №140/6686/21, яке набрало законної сили 07.10.2021, визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до пільгового страхового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоду роботи з 01.07.2017 по 30.04.2021 на посаді електрослюсаря підземного та відмову у перерахунку пенсії у розмірі, передбаченому статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»; зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового страхового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи з 01.07.2017 по 30.04.2021 на посаді електрослюсаря підземного та здійснити перерахунок та виплату пенсії у розмірі, передбаченому статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з моменту звернення до органів ПФУ за таким перерахунком, тобто з 21.04.2021.

03.12.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив повідомити чи враховано при проведенні перерахунку пенсії на підставі рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 у справі №140/6686/21 отримані доходи (заробітну плату) в період роботи з 01.07.2017 по 30.04.2021 на ВП «Шахта «Бужанська».

Листом від 28.12.2021 № №16143-16112/Р-02/8-0300/21 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 у справі №140/6686/21 проведено перерахунок пенсії з 21.04.2021 та зараховано до страхового та пільгового стажу період роботи з 01.07.2017 по 30.04.2021. При цьому, для визначення розміру пенсії враховано середньомісячний заробіток 7842,96 грн., який обчислено за періоди роботи з 01.09.1988 по 31.08.1993 та з 01.07.2000 по 31.08.2018 із застосуванням середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки 5426,60 грн. (індивідуальний коефіцієнт заробітку 1,44528). Згідно із індивідуальними відомостями про застраховану особу на момент перерахунку пенсії у системі персоніфікованого обліку була відсутня інформація про сплату страхових внесків за період роботи з 01.09.2018 по 30.04.2021 у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», тому зарахувати вказані періоди роботи для обчислення заробітної плати та визначення розміру пенсії підстави відсутні.

Вважаючи протиправними дії щодо незарахування отриманого доходу (заробітної плати) за період роботи з 01.07.2017 по 30.04.2021 при здійсненні перерахунку пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», позивач звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Згідно з абзацом 3 частини 1 статті 28 Закону №1058-IV мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» передбачено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Як передбачено частиною 2 статті 40 Закону №1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

При цьому, відповідно до пункту 1 статті 41 Закону №1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Згідно зі статтею 1 Закону №1058-IV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно із частиною першою статті 15 Закону № 1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (частина друга статті 20 Закону №1058-IV).

Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Таким чином, аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладено саме на підприємство, як роботодавця, який здійснив нарахування внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

При цьому, невиконання підприємством обов`язку по сплаті страхових внесків не може позбавити позивача соціальної захищеності та страхового стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту. Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина (страхувальником), сплачені щомісячні страхові внески.

Чинне законодавство покладає обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків на страхувальника. Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків за спірний період не є підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії.

Як встановлено судом, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 у справі №140/6686/21, яке набрало законної сили 07.10.2021, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового страхового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону № 1058-IV період роботи з 01.07.2017 по 30.04.2021 на посаді електрослюсаря підземного та здійснити перерахунок та виплату пенсії у розмірі, передбаченому статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з моменту звернення до органів ПФУ за таким перерахунком, тобто з 21.04.2021.

На виконання вказаного рішення суду ГУ ПФУ у Волинській області зараховано позивачу до пільгового та страхового стажу період роботи з 01.07.2017 по 30.04.2021 та здійснено перерахунок та виплату пенсії позивачу у розмірі, передбаченому статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 21.04.2021. Як слідує з розрахунку заробітку для обчислення пенсії, для визначення розміру пенсії позивачу враховано середньомісячний заробіток, який обчислено за періоди роботи з 01.09.1988 по 31.08.1993 та з 01.07.2000 по 31.08.2018 із застосуванням середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки.

При цьому, з листа ГУ ПФУ у Волинській області від 28.12.2021 № №16143-16112/Р-02/8-0300/21 вбачається, що згідно із індивідуальними відомостями про застраховану особу на момент перерахунку пенсії у системі персоніфікованого обліку була відсутня інформація про сплату страхових внесків за період роботи з 01.09.2018 по 30.04.2021 у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», тому зарахувати вказані періоди роботи для обчислення заробітної плати та визначення розміру пенсії підстави відсутні.

Однак, суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 1 статті 41 Закону №1058-IV суми виплат, з яких були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 у справі №140/6686/21, яке набрало законної сили, встановлено, що період роботи з 01.07.2017 по 30.04.2021 у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» не було зараховано до страхового та пільгового стажу позивача у зв`язку з тим, що в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про сплату страхових внесків. Разом з тим, судом було встановлено, що позивач з 14.02.2012 працював у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», зокрема, з 01.07.2017 по 30.04.2021 на посаді електрослюсаря підземного 3-го розряду з повним робочим днем під землею, що підтверджується записами у трудовій книжці позивача. Також з матеріалів справи вбачалося, що позивачу з 01.07.2016 по 30.04.2021 включно була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку в свою чергу нараховувалися страхові внески, що підтверджується довідкою ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» від 27.05.2021 №632/7.2.4/0179. При цьому, за висновком суду у справі у справі №140/6686/21 порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки. Таким чином, оскільки з наявних у справі письмових доказів убачається, що з 01.07.2017 по 30.04.2021 позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку в свою чергу нараховувалися страхувальником ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» страхові внески, тому при призначенні пенсії у відповідача були відсутні підстави не зараховувати до страхового та пільгового стажу позивача вказаний період його роботи.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» про доходи ОСОБА_1 від 27.05.2021 №632/7.2.4/0179, з якої вбачається, що позивачу у період з 01.07.2016 по 30.04.2021 включно нараховувалась та виплачувалась заробітна плата, з якої було нараховано та сплачено страхові внески (єдиний внесок).

Таким чином, отриманий позивачем дохід (заробітна плата) за період роботи з 01.07.2016 по 30.04.2021 включно повинен бути врахований при обчисленні розміру пенсії позивача.

Водночас, на думку суду, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків за період з 01.09.2018 по 30.04.2021 не є підставою для позбавлення позивача права на обчислення розміру пенсії із заробітку, з якого фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески, проте не з вини застрахованої особи такі внески не були зараховані на відповідні рахунки.

При вирішенні даного спору судом також враховано, що відповідачем при перерахунку пенсії позивача на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 у справі №140/6686/21 для визначення розміру пенсії враховано середньомісячний заробіток, який обчислено за періоди роботи з 01.09.1988 по 31.08.1993 та з 01.07.2000 по 31.08.2018, що підтверджується розрахунком заробітку для обчислення пенсії, долученого до відзиву на позовну заяву, відтак підстави для повторного зарахування доходу (заробітної плати) за період з 01.07.2017 по 31.08.2018 відсутні. При цьому, суд звертає увагу на те, що Індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 (Форма ОК-5), які долучені до позовної заяви, були сформовані 21.01.2022, водночас перерахунок пенсії позивача на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 у справі №140/6686/21 здійснювався 27.10.2021, що підтверджується рішенням про перерахунок пенсії від 27.10.2021 №76, вказані обставини пояснюють розбіжність щодо періоду, за який зараховано сплату страхових внесків (з 01.09.2018 по 31.12.2018), оскільки зарахування внеску здійснюється у порядку календарної черговості виникнення недоїмки, штрафних санкцій та пені.

Отже, з огляду на встановлені у справі обставини, на підставі положень законодавства, що врегульовує спірні правовідносини, з урахуванням наданих статтею 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову шляхом прийняття рішення про визнання протиправними дій відповідача щодо незарахування позивачу отриманого доходу (заробітної плати) за період роботи з 01.09.2018 по 30.04.2021 включно при здійсненні перерахунку пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»; зобов`язання відповідача зарахувати позивачу отриманий дохід (заробітну плату) за період роботи з 01.09.2018 по 30.04.2021 для здійснення перерахунку пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії з урахуванням зазначеного доходу у розмірі, передбаченому статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 21.04.2021. При цьому суд звертає увагу, що питання про право позивача на отримання пенсії у розмірі, передбаченому статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 21.04.2021 уже вирішене судом у справі №140/6686/21.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частинами першою, третьою 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, у зв`язку із частковим задоволенням позову на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 496,20 грн., який сплачений квитанцією від 10.02.2022 в сумі 992,40 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами четвертою, п`ятою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин шостої та сьомої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За приписами частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вказаних правових норм, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника сторони за договором. При цьому такі послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду надано копії таких документів: договір про надання правової допомоги №44/21 від 28.11.2021, додаткову угоду від 01.02.2022 до договору про надання правової допомоги №44/21 від 28.11.2021, акт виконаних робіт від 10.02.2022, квитанції від 10.02.2022 №0.0..1 на суму 3000,00 грн.

За умовами договору про надання правової допомоги №44/21 від 28.11.2021, який укладений між Адвокатським бюро Герасимчук Л. Р. та позивачем, розмір гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього Договору.

У свою чергу, згідно додаткової угоди від 01.02.2022 до договору про надання правової допомоги №44/21 від 28.11.2021 сторони погодили вартість послуг та порядок оплати гонорару за надання правової допомоги, а саме: оплата послуг з представництва інтересів у суді здійснюється у вигляді 100 % післяоплати на підставі акту виконаних робіт.

Згідно акту виконаних робіт від 10.02.2022 загальна сума наданих послуг становить 3000,00 грн. та включає такі послуги: вивчення підстав та матеріалів для пред`явлення позову, підготовка запитів (заяв), вивчення відповідей на них 500,00 грн.; підготовка позовної заяви 2500,00 грн.

Оплату послуг з надання правової допомоги відповідно до договору про надання правової допомоги №44/21 від 28.11.2021 підтверджує квитанція від 10.02.2022 №0.0..1 на суму 3000,00 грн.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи.

Відповідно до положень статей 134, 139 КАС України під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись зазначеними вище критеріями, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, покликаючись на невідповідність розміру таких витрат критеріям реальності та розумності.

На думку суду, заявлена до відшкодування сума витрат на правничу допомогу у сумі 3000,00 грн. є завищеною. При цьому суд зазначає, що ця справа є справою незначної складності, пред`явлення цього позову обумовлене неправомірними діями відповідача після виконання рішення суду в іншій, пов`язаній справі, що не вимагало від адвоката опрацювання значної кількості нормативних актів при підготовці позову, здійснення значного обсягу юридичної і технічної роботи. Крім того, надання адвокатом таких послуг як вивчення підстав та матеріалів для пред`явлення позову, підготовка запитів (заяв), вивчення відповідей на них охоплюються загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви і подання її до суду.

Відтак виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, враховуючи також те, що позовні вимоги задоволено частково, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

З урахуванням наведеного, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у загальному розмірі 1996,20 грн., з них: судовий збір - 496,20 грн; витрати на професійну правничу допомогу - 1500,00 грн.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо незарахування ОСОБА_1 отриманого доходу (заробітної плати) за період роботи з 01 вересня 2018 року по 30 квітня 2021 року при здійсненні перерахунку пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 отриманий дохід (заробітну плату) за період роботи з 01 вересня 2018 року по 30 квітня 2021 року для здійснення перерахунку пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії з урахуванням зазначеного доходу у розмірі, передбаченому статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з 21 квітня 2021 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у загальному розмірі 1996,20 грн. (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто шість грн. 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. О. Андрусенко