Справа № 300/996/22
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2022-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про закриття провадження у справі
"20" квітня 2022 р. справа № 300/996/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Кафарського В. В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Космацької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, -
Представник ОСОБА_1 16.02.2022 звернувся до суду з адміністративним позовом до Космацької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування Рішення 13 сесії 8 скликання Космацької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області від 10.09.2021 №532-ХІІІ/2021 «Розгляд заяв громадян».
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.02.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Воднораз витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії усіх документів, які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення, а саме: колективної заяви від 06.09.2021;акта, складеного комісією Космацької сільської ради з питань земельних відносин, містобудування, будівництва та житлово-комунального господарства від 10.09.2021;інформацію про процедуру прийняття оскаржуваного рішення.
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду, відповідачем ухвалу про відкриття провадження було отримано 09.03.2022. Витребувані ухвалою суду від 21.02.2022 року належним чином засвідчені копії документівна адресу суду не надходили. Разом з тим, відповідачем не подано і відзиву на позовну заяву, однак скеровано лист від 16.03.2022 за №123/02.2-17, в якому зазначено, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України працівник Космацької сільської ради, який займався даною справою, на даний час виконує інші функції, не пов`язані з виконанням службових обов`язків Космацької сільської ради.
Відтак, судом вжито законодавчо встановлені заходи щодо належного повідомлення відповідача про відкриття провадження та про можливість подання відповідачем відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали суду.
Згідно з частиною 6 статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
З урахуванням частини 2 статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Враховуючи вищезазначене, та зважаючи на те, що заяв від учасників справи про поновлення/продовження процесуальних строків, для вчинення процесуальних дій, до суду не надходило, з метою недопущення невиправданого затягування судового розгляду, суд проводить розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.
З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення, на їх підтвердження, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 є користувачем двох земельних ділянок, які розташовані по АДРЕСА_1 .
Позивач 28.09.2009 звернулась до Космацької сільської ради із заявою про надання їй у приватну власність даних земельних ділянок.
Рішенням 15 сесії 5 скликання Космацької сільської ради від 23.11.2009 №482 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою» надано ОСОБА_1 дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки орієнтовною площею 1,11 га. Проте з ряду причин, до 2021року позивач не набула у встановленому законом порядку право власності на земельні ділянки.

05.08.2021 позивач звернулась із письмовою заявою до Космацької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області з проханням надати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення їй із земель комунальної власності земельної ділянки орієнтовною площею 0,9340 га для ведення особистого селянського господарства та додано план розміщення вказаної ділянки.

На підставі розгляду колективної заяви жителів с. Космач, а також жителів інших населених пунктів, власників домогосподарств та земельних ділянок за вище вказаною адресою про узаконення дороги в АДРЕСА_1 , урочище «Клинишник», яка зроблена за їхні власні кошти, перешкоди в користуванні якою їм чинять ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 , що мають намір оформити право власності на земельні ділянки через які пролягає дорога, Рішенням 13 сесії 8 скликання Космацької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області від 10.09.2021 №532-ХІІІ/2021 «Розгляд заяв громадян», зобов`язано ОСОБА_1 при складанні документації із землеустрою у місцях, де пролягає дорога до господарств та земельних ділянок заявників, зазначити обмеження у використанні земельних ділянок 07.02 право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху, згідно Переліку обмежень у використанні земель та земельних ділянок.

Водночас, Рішенням 13 сесії 8 скликання Космацької сільської ради Косівського району Івано-Франківської областівід 10.09.2021 №533-ХІІІ/2021 «Про надання дозволу на розробку документації із землеустрою» ОСОБА_1 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,9340 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 , із земель комунальної власності.

На думку представника позивача у даному випадку відсутні перешкоди для формування та приватизації земельної ділянки, яку позивач має намір приватизувати, при цьому, зобов`язання позивача при складанні проекту землеустрою зазначити обмеження у використанні земельних ділянок 07.02 «Право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху», згідно Переліку обмежень у використанні земель та земельних ділянок, відноситься до земельних сервітутів, тому відповідачем неправомірно прийнято спірне рішення.

Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом та просить скасувати рішення 13 сесії 8 скликання Космацької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області від 10.09.2021 №532-ХІІІ/2021 «Розгляд заяв громадян».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами частини першої статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

В силу положеньстатті 14 Конституції Україниправо власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно із статтею 78 Земельного кодексу України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Вирішуючи питання можливості розгляду заявленого позову у порядку адміністративного судочинства суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

При цьому, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як встановлено судом, 13 сесією 8 скликання Космацької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області 10.09.2021 розглянуто колективну заяву жителів с. Космач, а також жителів інших населених пунктів, власників домогосподарств та земельних ділянок, про узаконення дороги в АДРЕСА_1 , урочище «Клинишник», яка зроблена за їхні власні кошти, перешкоди в користуванні якою їм чинять ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 , що мають намір оформити право власності на земельні ділянки через які пролягає дорога, заслухавши пропозиції сільського голови та депутатів сільської ради, взявши до уваги акт складений комісією Космацької сільської ради з питань земельних відносин, містобудування,будівництва та житлово-комунального господарства від 10.09.2021, Рішенням за №532-ХІІІ/2021, зобов`язано ОСОБА_1 при складанні документації із землеустрою у місцях, де пролягає дорога до господарств та земельних ділянок заявників, зазначити обмеження у використанні земельних ділянок 07.02 право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху, згідно Переліку обмежень у використанні земель та земельних ділянок.

У той же час, суд звертає увагу на те, що підставою для зобов`язання внесення обмеження при складанні документації із землеустрою слугувала саме колективна заява суміжних землекористувачів «Про узаконення дороги в АДРЕСА_1 , урочище «Клинишник»», яка зроблена за їхні власні кошти, перешкоди в користуванні якою їм чинять ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 .

Тобто, спір у цій справі фактично стосується наміру оформити право власності на земельні ділянки через які пролягає дорога, у той же час, вказане є неможливим з огляду на спірне рішення відповідача, у якому звертається увага на не вирішення питання позивачем щодо належності та порядку користування проїздом до інших земельних ділянок інших осіб, зокрема ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ..

При цьому, позивач, захищає своє право користування частиною спірної земельної ділянки, яка слугує проїздом до інших земельних ділянок, та фактично не погоджуючись з можливістю затвердження документації із землеустрою щодо відведення частини земельної ділянки для проїзду до суміжних ділянок інших землекористувачів.

Таким чином, правовідносини між позивачем і відповідачем у цій справі є похідними від триваючих спірних правовідносин щодо встановлення права проїзду по наявному шляху до суміжних земельних ділянок.

Відтак спірні правовідносини виникли між позивачем та іншими особами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 щодо вирішення перешкод у землекористуванні.

Відповідно до частини 1 статті 318 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначеністаттею 2 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 2 статті 2 ЦК України визначено, що учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Відповідно до положень частини 5 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Стаття 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Юрисдикція цивільних справ визначена статтею 19 ЦПК, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із частиною 1 статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової або службової особи, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Звідси, визначення предметної юрисдикції справ повинно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, іншим суб`єктом при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій. Однак, оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірного майна має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції.

Отже, позивач обґрунтовує порушення своїх прав наслідками, які спричинені рішенням 13 сесії 8 скликання Космацької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області від 10.09.2021 №532-ХІІІ/2021 «Розгляд заяв громадян», яке він вважає неправомірним, і ці наслідки, на його думку, призвели до неможливості реалізації його права власності на земельну ділянку, відтак визнання незаконним (протиправним) такого рішення є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Критеріями відмежування справ цивільної (господарської) юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 заявлено на захист порушеного, на її думку, права власності на майно, є підстави вважати, що у даній справі позивачем фактично подано позов з метою захисту права власності на земельну ділянку, відтак, цей спір стосується приватноправових відносин і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

Подібну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 04.08.2020 у справі №183/6913/16(2-а/183/43/17), від 18.08.2020 у справі №369/10284/17.

Відтак, цей спір безпосередньо не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства. а в силу наведених приписів статті 19 ЦПК України має вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства.

Розгляд цієї справи за правилами адміністративного судочинства не відповідав би принципу ефективного судочинства як важливому елементу верховенства права.

За приписами частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно достатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Закріплене у вказаній нормі «право на суд» разом із правом на доступ до суду складають єдине ціле (mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» («Golder v.the United Kingdom») від 21.02.1975, заява № 4451/70, § 36).

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Крім того, Європейський суд з прав людини у пункті 44 Рішення від 25.02.1993 у справі «Доббертен проти Франції» зазначив, що частина перша статті 6 Конвенції змушує держав-учасниць організувати їх судову систему в такий спосіб, щоб кожен з їх судів і трибуналів виконував функції, притаманні відповідній судовій установі (Dobbertin v. France, заява №88/1991/340/413).

У пункті 24 рішення в справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006 Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у справі «Занд проти Австрії» від 12.10.1978 вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)» 2. З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Приписами частини 2статті 183 КАС України визначено, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про закриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 1 частини 1статті 238 КАС Українисуд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи, що даний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

За правилами частини першої статті 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першоїстатті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Одночасно суд зазначає, що згідно із пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до частини 6 статті 143 КАС Україниу випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову, у зв`язку з його визнанням, суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат.

З урахуванням наведеного, суд роз`яснює позивачу право звернення з клопотанням про повернення сплаченої суми судового збору на підставі пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 238, статей 243, 248, 295, 297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

провадження у справі №300/996/22 за позовом ОСОБА_1 (с. Космач, Косівський район, Івано-Франківська область, 78640, ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Космацької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області (вул. Шевченка, 4, с. Космач, Косівський район, Івано-Франківська область, 78640, ) про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування - закрити.

Роз`яснити позивачу, що даний спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (ч.2ст. 239 КАС України).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кафарський В.В.