Справа № 500/9524/21
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2022-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/9524/21

18 квітня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним рішенням та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач) в якому просить із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 28.03.2022:

- визнати протиправним рішення Головного управління пенсійного фонду України від 25 листопада 2021 року та 09 грудня 2021 року про відмову у призна ченні пенсії за віком відповідно до ст.12 Закону України « Про пенсійне забез печення» та ст. 26 Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Тернопіль ській області зарахувати до страхового стажу період навчання з 01 вересня 1976 року по 01 березня 1980 року в Бучацькому радгоспі - технікумі, що в місті Бучач Тернопільської області;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Тернопіль ській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 01 січня 1993 ро ку по 01 червня 1993 року землевпорядником Хмелівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 01 січня по 26 грудня 1994 року вантажником на Бучацькому консервному заводі Тернопільської області;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Тернопіль ській області зарахувати до страхового стажу загальний стаж роботи в кількості 40 р.01 міс.17 дн.;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Тернопіль ській області призначити пенсію за віком з 10 грудня 2021 року.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено те, що позивач звернувся 19.08.2021 та 03.12.2021 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, листами від 25.11.2021 №61/03-02 та 09.12.2021 №1900-0212-8/36899 повідомив позивача про відмову у призначення пенсії підставі рішення Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області від 09.12.2021 №6, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №1058. До страхового стажу не зараховано період роботи з 01 червня 1993 року по 02 грудня 2003 року в селянсько-фермерському господарстві «Носко», що в селі Хмелівка Теребовлянського району Тернопільської області, оскільки відсутня титульна сторінка трудової книжки та відсутні документи, що підтверджують сплату внесків на соціальне страхування на кожну окремо особу, а також період навчання згідно диплому НОМЕР_1 , оскільки ім`я в дипломі не співпадає з дани ми паспорта громадянина України.

Позивач не погоджується із прийнятими рішенням відповідача, просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 24.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання на 26.01.2022.

Відповідачем до суду подано 25.01.2022 відзив на позовну заяву, в якому наведені заперечення проти позовних вимог, згідно яких зазначено, що загальний страховий стаж позивача згідно розрахунків Головного управління становить 24 роки 05 днів.

До страхового стажу не враховано період навчання згідно диплому НОМЕР_1 , оскільки ім`я позивача в дипломі не співпадає з даними паспорта громадянина України.

Щодо зарахування до загального трудового стажу періоду роботи в селянсько-фермерському господарстві «Носко» з 01.06.1993 по 02.12.2003 згідно трудової книжки № НОМЕР_2 немає підстав, оскільки відсутня титульна сторінка вищезазначеної трудової книжки (починається із 40 сторінки). Згідно ч.3 ст. 34 Закону України «Про фермерське господарство» визначено, що час роботи у фермерському господарстві членів господарства та осіб, які працюють у ньому за трудовим договором, зараховується до загального і безперервного стажу роботи на підставі записів у трудовій книжці та документів, що підтверджують сплату внесків па соціальне страхування за кожну окрему особу згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5.

Враховуючи вищенаведене, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не вбачає у своїх діях будь-яких ознак порушення прав позивача на соціальне забезпечення.

Ухвалою суду від 26.01.2022 залучено до участі у справі співвідповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та розгляд справи призначено на 24.02.2022 та зобов`язано відповідача надати інформацію про те, який саме страховий стаж позивача зараховано до стажу, що дає право на призначення пенсії.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подав до суду відзив на позов 21.02.2022, в якому просить відмовити у задоволені позовних вимог та зазначено, що відсутні підстави зарахувати період навчання до страхового стажу в зв`язку з невідповідністю ім`я позивача зазначеного в дипломі та архівній довідці з ім`ям позивача, зазначено в інших документах, поданих для призначення пенсії.

Щодо періоду роботи його з 01.01.1993 по 01.06.1993 землевпорядником Хмелівської сільської ради, то за даними трудової книжки НОМЕР_3 відсутня інформація про зазначений період роботи позивача.

Оскільки позивач перебуваючи на посаді голови СФГ "Носко" не надав до пенсійного фонду підтверджуючих документів про сплату страхових внесків, у відповідача відсутні підстави для зарахування періоду роботи з 01.06.1993 по 02.12.2003 до страхового стажу.

На виконання ухвали суду від 26.01.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області надано лист від 17.02.2022, в якому зазначено, що страховий стаж позивача становить 24 роки 05 днів, зокрема розписано зазначені періоди.

Ухвалою суду від 24.02.2022 відкладено розгляд справи на 23.03.2022.

Ухвалою суду від 23.03.2022 відкладено розгляд справи на 18.04.2022.

Позивач подав до суду 28.03.2022 заяву про уточнення позовних вимог, про які описано вище.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подано 06.04.2022 заперечення, в якому підтримано позицію наведену у відзиві на позов та додатково зазначено, що період роботи з 01.01.1994 по 26.12.1994 вантажником в Бучацькому консервному заводу Тернопільської області то даний період вже зараховано позивачу. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судове засідання 18.04.2022 сторони не з`явилися, проте від позивача та від представника відповідача в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи без їх участі в порядку письмового провадження.

З врахуванням наведеного, та керуючись положенням ч.9 ст.205 КАС України, суд вирішив продовжити розгляд справи в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступні обставини у справі.

Судом встановлено, що позивач 19.08.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком па пільгових умовах, на що Головним управлінням надіслано лист від 25.11.2021 №61/03-02 про відмову в призначенні пенсії, та зазначено, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.06.1993 по 02.12.2003 оскільки відсутня титульна сторінка трудової книжки та відсутня інформація про сплату страхових внесків до органів Пенсійного фонду України.

Не погодившись із листом надісланим Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області позивач 03.12.2021 звернувся до уповноваженого органу.

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

За результатами повторного розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надіслало рішення про відмову в призначенні пенсії №56 від 09.12.2021 року відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-1V).

В якому зазначено, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 01 червня 1993 року по 02 грудня 2003 року в селянсько-фермерському господарстві «Носко», що в селі Хмелівка Теребовлянського району Тернопільської області, оскільки відсутня титульна сторінка трудової книжки та відсутні документи, що підтверджують сплату внесків на соціальне страхування на кожну окремо особу, а також період навчання згідно диплому НОМЕР_1 , оскільки ім`я в дипломі не співпадає з дани ми паспорта громадянина України.

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

Зі змісту ст. 22 Конституції України випливає, що конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 №137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі - Закон №1058).

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV умовами призначення пенсії за віком є досягнення віку 60-ти років та наявність страхового стажу не менше 28 років для тих осіб, що досягай пенсійного віку в 2021 році.

Згідно п.1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок №22-1), днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Згідно п.4.2 Порядку №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Відповідно до п.4.7 Порядку №22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

При цьому, згідно п.п.3) п.4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно із ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які, містять відомості про періоди роботи.

Суд зазначає, що під час вирішення питання щодо призначення позивачу пенсії за віком Пенсійним фондом при прийнятті оскарженого рішення до страхового стажу не враховано:

- період роботи з 01 січня 1993 ро ку по 01 червня 1993 року землевпорядником Хмелівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області;

- період навчання в Бучацькому радгоспі - тенікумі з 01.09.1976 по 01.03.1980.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у відзиві зазначає, що період роботи з 01.01.1993 по 01.06.1993 землевпорядником Хмелівської сільської ради не зараховано, оскільки відсутня інформація про зазначений період роботи у трудовій книжці.

Суд не погоджується з такою позицією відповідача виходячи з наступних доводів.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Проте, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 березня 2018 року в справі № 233/2084/17, від 16 травня 2019 року в справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року в справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року в справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року в справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року в справі № 195/840/17.

Як випливає із матеріалів справи, дійсно у трудовій книжці відсутній запис про даний період роботи, проте позивачем подана довідка №418 від 12.11.2021 видана Микулинецькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області про те, що гр. ОСОБА_1 дійсно прийнятий на роботу землевпорядником Хмелівської сільської ради з 01.01.1993 та 01.06.1993 був звільнений згідно розпорядження сільського голови №14 від 01.06.1993 (аркуш справи 15).

З врахуванням наведено, суд прийшов до переконання про те, що відповідачем безпідставно не зараховано до страхового стажу періоди роботи з 01 січня 1993 ро ку по 01 червня 1993 року землевпорядником Хмелівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області.

Щодо навчання в Бучацькому радгоспі-технікумі, суд зазначає наступне.

Відповідач, у рішенні №56 від 09.12.2021 про відмову позивачу у здійсненні перерахунку пенсії, відповідачем не зараховано до страхового стажу даний період, оскільки ім`я заявника в дипломі не співпадає з даними паспорта.

Проте, суд акцентує увагу на тому, що виявлені відповідачем недоліки не стосуються періоду навчання позивача у навчальному закладі, а лише описок у написанні його імені.

Інші підстави для відмови у зарахуванні вказаного періоду до страхового стажу у рішенні відсутні.

Разом з тим, суд враховуючи дослідженні у судовому засіданні докази, періоди навчання, вважає, що у даному випадку дійсно допущено помилки у написанні імені позивача у дипломі НОМЕР_1 .

Проте, позивачем подана до суду архівна довідка Бучацького коледжу Подільського державного аграрно-технічного університету №97 від 09.08.2021, відповідно до якої озивач дійсно навчався в Бучацькому радгоспі-технікумі з 01.09.1976 по 03.03.1980 за денною формою навчання по спеціальності "Ветеринарія" здобув кваліфікацію ветеринарного фельдшера із врученням диплому НОМЕР_1 (аркуш справи 10).

Таким чином, вищенаведені документи безпідставно не взяті до уваги відповідачем для прийняття рішення про зарахування до страхового стажу позивача період його навчання в Бучацькому радгоспі - тенікумі з 01.09.1976 по 01.03.1980.

Водночас самі лише описки у написанні імені позивача в дипломі не можуть слугувати безумовною та обґрунтованою підставою для відмови у зарахуванні періоду навчання до страхового стажу, оскільки факт проходження повного курсу навчання позивача у вказаному навчальному закладі підтверджено його дипломом та довідкою №418 від 12.11.2021.

Щодо періоду роботи позивача вантажником на Бучацькому консервному заводі Тернопільської області з 01.01.1994 по 26.12.1994, суд зазначає, що дана вимога не підлягає до задоволення, оскільки даний період вже зарахований позивачу, що підтверджується розрахунком стажу позивача наданого відповідачем на вимогу суду.

Щодо вимоги позивача про зарахування до страхового стажу загальний стаж роботи в кількості 40 років 01 міс та 17 днів, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 запису трудової книжки позивача зазначається, що в період з 01.06.1993 по 02.12.2003 позивач працював в Селянському (Фермерському ) господарстві "Носко".

Відповідно до частини 3 ст. 34 Закону України "Про фермерське господарство" час роботи у фермерському господарстві членів господарства та осіб, які працюють у ньому за трудовим договором зараховується до загального і безпосереднього стажу роботи на підставі записів у трудовій книжці та документів, що підтверджують сплату внесків на соціальне страхування на кожну окрему особу.

В долученій до матеріалів справи довідкою №2 від 20.12.2021 зазначається, що первинні документи по сплаті Селянським (Фермерським) господарством "Носко" страхових внесків в Пенсійний фонд України за період з 01.06.1993 по 02.12.2003 не збереглися.

Також, статтею 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зазначено, що період роботи до 01.01.2004 враховується в страховий стаж на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло раніше.

Таким чином, Законом України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також за умови членства в колгоспі та інших кооперативах, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Тобто, зі змісту наведених правових норм випливає, що обов`язковою умовою набуття права на трудову пенсію та зарахування до стажу роботи є сплата внесків до Пенсійного фонду.

Оскільки Позивач, перебуваючи на посаді голови СФГ "Носко", не надав до Пенсійного фонду підтверджуючих документів про сплату страхових внесків, в Головного управління відсутні правові підстави для зарахування періоду роботи з 01.06.1993 по 02.12.2003 до страхового стажу.

Щодо іншого періоду роботи, який позивач просить зарахувати до страхового стажу із кількості 40 років 01 місяць 17 днів, позивачем не наведений, а тому дана вимога не підлягає до задоволення.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком з 10.12.2021, суд зазначає наступне.

Оскільки, суд прийшов до висновку про зарахування до страхового стажу позивача періоду його навчання в Бучацькому радгоспі - тенікумі з 01.09.1976 по 01.03.1980 (3 роки та 6 місяців) та періоди роботи з 01 січня 1993 ро ку по 01 червня 1993 року (5 місяців) землевпорядником Хмелівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області і на дату повторного звернення позивача із заявою про призначення пенсії - 03.12.2021 був наявний загальний страховий стаж позивача 28 років, що дає право на призначення пенсії за віком.

Отже, суд вважає, що позивач саме на дату повторного звернення - 03.12.2021 набув право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як випливає із матеріалів справи, позивач звертався до відповідача 19.08.2021 та 03.12.2021, проте, саме 03.12.2021 у позивача був наявний пенсійний вік - 60 років та страховий стаж - 28 років, тому пенсія за віком має бути призначена саме з дати повторного звернення - 03.12.2021, а не з 10.12.2021, як про це просить позивач, а тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 вказаної статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів в повній мірі правомірність своїх дій щодо призначення пенсії позивачу, а тому позовні вимоги є частково обґрунтованими.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки у даній справі позовні вимоги фактично підлягають задоволенню, судовий збір у розмірі 908,00 грн. в дохід Державного бюджету України належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, викладене в листі №25.11.2021 №61/03-02 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №56 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 в страховий стаж:

- період навчання в Бучацькому радгоспі - тенікумі з 01.09.1976 по 01.03.1980;

- періоди роботи з 01 січня 1993 ро ку по 01 червня 1993 року землевпорядником Хмелівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 03.12.2021.

6. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

7. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати, а саме: судовий збір за подання адміністративного позову в сумі 908 грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 18 квітня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769);

- Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Січових Стрільців, 15,м. Івано-Франківськ,768);

Головуючий суддя Осташ А.В.