Справа № 160/24667/21
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним і скасування та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на ті обставини, що позивач звернулася до відповідача з заявою, в якій просила призначити пенсію за віком на підставі п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправно відмовлено в призначені пенсії, у зв`язку з недостатністю страхового стажу.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст. 260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
За ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
25.01.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не погоджується із заявленими позовними вимогами та просить суд відмовити в їх задоволенні.
Відповідач вказує на неможливість зарахування до стажу періодів роботи позивача, оскільки трудова книжка не відповідає вимогам по її заповненню встановленим Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Для розгляду питання щодо зарахування до стажу періодів роботи позивачу пропонувалось надати уточнюючу довідку з місця роботи або архівної установи, натомість такої довідки позивачем надано не було.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 23.10.2021 про призначення пенсії за віком на підставі п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
на титульній сторінці трудової книжки не читається печатка підприємства. Для встановлення факту належності трудової книжки заявниці потрібно надати довідку з першого місця роботи, або встановити цей факт в судовому порядку;
не взято до уваги свідоцтво про народження дитини ОСОБА_5 НОМЕР_3 від 26.02.1990р., оскільки прізвище батька -« ОСОБА_4 », матері « ОСОБА_6 », дитини- « ОСОБА_7 »».
З вказаним рішенням позивач не згодна, вважає його протиправним, незаконним та таким, що порушує її права на гарантований державою соціальний захист, у зв`язку з чим звернулась з відповідним позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (Закон України № 1058-IV), Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (Закон України № 1788-XII) та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно ст. 1 Закону України № 1788-XII громадяни України мають право на державне забезпечення за віком, по інвалідності, в зв`язку з втратою годувальника та інших випадках, передбачених Законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені № 1058-IV.
Статтею 115 Закону № 1058-IV визначено категорії, яким надано право на призначення дострокової пенсії за віком.
Зокрема відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 вказаного Закону жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.
Як вбачається з матеріалів ОСОБА_1 є багатодітною матір`ю, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей:
-Свідоцтво про народження НОМЕР_3 від 26.02.1990 про народження ОСОБА_8 (мовою оригіналу) ІНФОРМАЦІЯ_2 ; отец ОСОБА_9 , мать ОСОБА_10 ;
-Свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 23.03.1994 про народження ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; батько ОСОБА_12 , мати ОСОБА_1 ;
-Свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 від 31.08.2009 про народження ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 ; батько ОСОБА_12 , мати ОСОБА_1 ;
-Свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 від 28.07.2021 про народження ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_5 ; батько ОСОБА_12 , мати ОСОБА_1 ;
-Свідоцтво про народження серії НОМЕР_7 від 24.07.2021 про народження ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_6 ; батько ОСОБА_12 , мати ОСОБА_1 .
Таким чином, позивачем підтверджено право на отримання вказаного виду пенсії.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. (ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV).
За ст. 62 Закону України №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Це ж встановлено і п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року № 637.
Крім того, п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлює, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п. 3 .Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній).
Пунктом 20 вказаного Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій крижці відсутні відомості, що визначають право пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
Судом встановлено, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії в цілому є зауваження щодо заповнення трудової книжки. З цього приводу суд вважає вказати наступне.
Позивачем на підтвердження стажу робіт були надані копії трудової книжки колгоспника заповнені на литовській і російській мові.
Датою заповнення трудової книжки колгоспника позивача вказано 13.06.1988.
Постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 р. N310 затверджені Основні положення про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників (із змінами) (Постанова №310).
Відповідно до пунктів 1,2 Постанови №310 трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з часу прийняття їх у члени колгоспу.
До трудової книжки колгоспника вносяться, зокрема:
-відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;
-відомості про членство в колгоспі: прийом до членів колгоспу,припинення членства у колгоспі;
-відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи (п. 5 Постанови №310).
Пунктом 9 Постанови №310 передбачено, що заповнення трудових книжок та вкладишів до них проводиться тією мовою, якою ведеться діловодство в даному колгоспі. Якщо діловодство ведеться мовою союзною або автономної республіки, то трудова книжка заповнюється одночасно мовою даної республіки російською і засвідчуються обидва текста.
На час заповнення трудової книжки колгоспника позивача діяла також Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 р. № 162 (У редакції постанови Держкомпраці СРСР від 2 серпня 1985 р. № 252 із змінами, внесеними постановою Державного комітету СРСР із праці та соціальним питанням від 19 жовтня 1990 р. № 412).
Пунктом 2.2. Інструкції №162 встановлено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого терміну від часу прийому на роботу. У трудову книжку вносяться, зокрема:
відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;
відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
Пунктом 2.10. Інструкції №162 передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) та дата народження зазначаються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.
Відповідно до п. 2.11. Інструкції №162 після вказівки дати заповнення трудової книжки працівник підписом засвідчує правильність внесених відомостей.
Першу сторінку (титульний лист) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або друк відділу кадрів), де вперше заповнювалася трудова книжка.
Пунктом 2.12. Інструкції №162 передбачено, що зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові та дату народження проводяться адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорти, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові та ін.) та з посиланням на номер та дату цих документів.
Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище чи ім`я, по батькові, дата народження та записуються нові дані.
Посилання на відповідні документи записуються на внутрішній стороні обкладинки та засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Щодо вказаного на титульній сторінці прізвища позивачки « ОСОБА_6 », то на час зміни позивачем дівочого прізвища Лепайте адміністрація обґрунтовано виходила зі Свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_8 від 30.071988, про що зроблено запис на внутрішній сторінці обкладинки трудової книжки. Такий же переклад прізвища наведений і в Свідоцтві про народження НОМЕР_3 від 26.02.1990. Чи це був на той час професійний переклад встановити неможливо.
В той же час суд приймає і переклад прізвища позивача « ОСОБА_4 » з латинської мови на українську зроблений зі Свідоцтва про шлюб НОМЕР_9 від 08.09.2020 і Свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_10 від 02.07.1993 перекладачем Молочко О.А.
11.02.201, ОСОБА_17 , приватним нотаріусом міського нотаріального округу, засвідчено справжність підпису перекладача. Особу перекладача встановлено, його дієздатність та кваліфікацію перевірено.
Крім того, такий переклад прізвища з литовського" ОСОБА_4 " на український « ОСОБА_4 » видає і Google Перекладач.
Безпідставним є також посилання відповідача на виправлення в трудовій книжці прізвища ОСОБА_2 по батькові « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 ». Оскільки такі зміни були зроблені відповідно до вимог п. 2.12. Інструкції №162 на підставі паспорту НОМЕР_11 , виданого Кривоозерським РВ УМВС України в Миколаївській області 25.09.2006.
За п. 13 Постанови №310 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність у відповідно до статуту та правил внутрішнього розпорядку колгоспу, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Аналогічні норми відповідальності за заповнення трудових книжок встановлені і постановою Ради Міністрів СРСР і Всеспілки Центральної ради професійних спілок від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників і службовців» (із змінами)
З аналізу наведених правових норм випливає, що обов`язок ведення трудових книжок покладено на адміністрацію підприємств, отже її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірних періодів роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.
За встановлених обставин, суд критично оцінює неврахування відповідачем страхового стажу позивача посилаючись на те, що на титульній сторінці трудової книжки колгоспника нечіткий відбиток печатки підприємства, прізвище, яке позивачка мала до одруження з ОСОБА_21 у різних документах має різне написання, а прізвище по батькові « ОСОБА_2 » змінено на « ОСОБА_2 ».
Крім того у рішенні про відмову позивачу у нарахуванні пенсії відповідач не ставить під сумнів відомості, які занесені до трудової книжки щодо трудової діяльності ОСОБА_1 , враховуючи при цьому зміну прізвища позивача у зв`язку з одруженням та вказує, що за його підрахунками стаж позивача становить 20 років 2 місяці 19 днів.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.
Суд зазначає, що надмірний формалізм при вирішені питання щодо призначення пенсії і відмова позивачу у зв`язку з різним перекладом прізвища (яке згодом було змінено на інше) та нечіткість відбитку печатки підприємства на титульній сторінці трудової книжки колгоспника порушують законні права та інтереси позивача, що в свою чергу не відповідає принципам адміністративного судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За вимогами ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Суд, керуючись положеннями статті 139 КАС України, враховуючи задоволення позову вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача судовий збір у сумі 908,00 грн.
Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона