Справа № 380/9205/21
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2022-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/9205/21 пров. № А/857/22937/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Хобор Р.Б. та Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.09.2021р. в адміністративній справі за позовом Головного управління ДПС у Львівській обл. до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу (суддя суду І інстанції: Братичак У.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 22.09.2021р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

08.06.2021р. позивач Головне управління /ГУ/ ДПС у Львівській обл. звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив стягнути з відповідача фізичної особи ОСОБА_1 до бюджету суму податкового боргу в розмірі 104375 грн. 56 коп. (а.с.1-2).

Розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (в письмовому провадженні) (а.с.18-19).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.09.2021р. заявлений позов задоволено; стягнуто з відповідача фізичної особи ОСОБА_1 на користь бюджету податковий борг в розмірі 104375 грн. 56 коп. (а.с.23-26).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржила відповідач фізична особа ОСОБА_1 , яка покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.32-36).

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що відповідач не отримував від податкового органу будь-яких документів, що б вказували на підстави виникнення (об`єкти оподаткування та розрахунки нарахування) обов`язку сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та орендної плати з фізичних осіб на підставі податкового повідомлення-рішення № 06-1313 від 01.09.2020р., через що висновки суду про узгодженість визначених податкових зобов`язань є помилковими.

Також рішенням суду не визначено, з яких об`єктів оподаткування та за які періоди у відповідача виникла заборгованість із вказаних податків (обов`язкових платежів), при цьому ОСОБА_1 не сплачувала будь-якої орендної плати протягом 2020 року.

Стосовно договору оренди від 07.02.2019р., укладеного між відповідачем та Малехівською сільською радою Жовківського району Львівської обл., то 14.01.2019р. ОСОБА_1 сплатила гарантійний внесок в сумі 6272 грн. 71 коп., а також річну орендну плату за перший рік оренди (07.02.2019р.-06.02.2020р.) в розмірі 120435 грн. 98 коп.; всього - 126708 грн. 69 коп. Вказаний договір достроково припинений шляхом його розірвання 06.02.2020р. сторонами згідно додаткової угоди від 04.02.2020р.

За таких умов податкове повідомлення-рішення № 06-1313 від 01.09.2020р. на суму 126708 грн. 69 коп. є протиправним.

21.03.2022р. на адресу апеляційного суду надійшов відзив ГУ ДПС у Львівській обл. на подану апеляційну скаргу, в якому останній вважає доводи апелянта безпідставними та помилковими. Наголошує на тому, що податкове повідомлення-рішення № 06-1313 від 01.09.2020р. в сумі 126708 грн. 69 коп. (залишок до сплати 104375 грн. 56 коп.) є узгодженим; нарахування по ньому виникло на підставі відомостей Малехівської сільської ради про укладені договори оренди землі (а.с.84-86).

Ухвалами апеляційного суду від 23.02.2022р., 09.03.2022р. та 23.03.2022р. витребовано з ініціативи апеляційного суду від позивача ГУ ДПС у Львівській обл. додаткові докази по справі, а саме: детальний розрахунок суми податкового боргу, який обліковується станом на 23.04.2021р. за фізичною особою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), із обов`язковим зазначенням: сум нарахованого податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, із вказівкою підстав такого нарахування (декларація, податкове повідомлення-рішення), об`єктів і бази оподаткування, ставки податки і періодів обчислення податку; сум нарахованої орендної плати з фізичних осіб із вказівкою підстав такого нарахування (декларація, податкове повідомлення-рішення), об`єктів і бази оподаткування, ставки податки і періодів обчислення орендної плати; сум здійснених платежів платником податків (із розбивкою по датам і сумам платежів) та сум проведених зарахувань сплачених грошових коштів; копії підтверджуючих документів, на підставі яких визначені податкові зобов`язання (поданих декларацій, скерованих податкових повідомлень-рішень, докази їх узгодження та скерування (вручення) платнику податку) (а.с.67-70, 75-79, 118-122).

На виконання вказаної ухвали суду позивачем скеровані додаткові письмові пояснення, розрахунок податкового боргу, ІКП по орендній платі, докази надсилання податкового повідомлення-рішення (а.с.124-135).

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає до задоволення, з наступних мотивів.

Статтею 67 Конституції України передбачено обов`язок сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Розглядувані відносини по стягненню податкового боргу регулюються приписами ПК України (тут і надалі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 якого податковим боргом слід вважати суму узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом;

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється (п.41.4 ст.41 ПК України).

Право контролюючих органів на звернення до суду з позовом щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини передбачене пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України.

Згідно п.95.1 ст.95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п.95.2 вказаної статті).

За правилами п.87.11 ст.87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Вирішуючи наведений спір, суд першої інстанції виходив з того, що сума податкового боргу відповідача складає 104375 грн. 56 коп. Вказаний борг виник внаслідок несплати суми грошових зобов`язань по таких податках:

податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нерухомості, в розмірі 580 грн. 05 коп.;

з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 126708 грн. 69 коп.

Також зверненню до суду із згаданим позовом передувало скерування на адресу відповідача податкової вимоги № 70771-13 від 17.12.2020р., згідно якої сума податкового боргу станом на 16.12.2021р. становить 104375 грн. 56 коп.

Оскільки вжиті податковим органом заходи не призвели до погашення платником податків вказаного боргу, тому ГУ ДПС у Львівській обл. звернулося із відповідним позовом до суду.

Відповідно до письмових пояснень ГУ ДПС у Львівській обл. сума податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нерухомості, в розмірі 580 грн. 05 коп., не є предметом стягнення у цій справі (а.с.124-125).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних та обґрунтованих висновків щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Із змісту заявленого ГУ ДПС у Львівській обл. позову слідує, що його предметом є стягнення з відповідача фізичної особи ОСОБА_1 податкового боргу в загальному розмірі 104375 грн. 56 коп.

За таких обставин під час розгляду справи суд повинен перевірити підстави та періоди виникнення вказаної заборгованості, правильність обчислення суми боргу, наявність або відсутність платежів в рахунок погашення цієї суми (повного чи часткового), а також з`ясувати та зазначити у своєму рішенні, із яких сум складається цей борг та на підставі яких документів відповідач повинен його сплачувати. При цьому, належить витребувати і дослідити зазначені документи, навівши в рішенні суму кожного платежу, граничний строк сплати податкового зобов`язання і суму штрафу за порушення цього строку.

Згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до пп.«е» п.176.1 ст.176 ПК України платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку..

Аналіз зазначених норм закону свідчить, що у платника податку виникає безумовний обов`язок зі сплати грошового зобов`язання після його узгодження. Несплачена сума грошового зобов`язання у встановлений законом строк є податковим боргом.

За змістом п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Право податкового органу на направлення платнику податків податкової вимоги у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп.54.3.1 - 54.3.6 п.54.3 ст.54 цього Кодексу, виникає лише на 11-й день після отримання платником податкового повідомлення-рішення за умови неініціювання процедури оскарження такого рішення контролюючого органу.

Відповідно до пп.1 п.2 Розділу IV Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затв. наказом Міністерства фінансів України № 422 від 07.04.2016р., який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин (втратив чинність з 05.04.2021р. згідно з наказом Міністерства фінансів України № 5 від 12.01.2021р. «Про затвердження Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»), звітні документи подаються за вибором платника податків, якщо інше не передбачено законодавством, в один із таких способів:

засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством;

особисто платником або уповноваженою ним особою;

надсилаються поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення.

Відповідно до п.1 Розділу II цього Порядку з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Облікові та звітні показники включаються до еталонних довідників з подальшим обов`язковим внесенням відповідних змін до реєстрів операцій та показників, які формуються ДФС за погодженням Міністерства фінансів України. Зміни до реєстрів операцій та показників вносяться не пізніше 15 числа місяця, наступного за місцем впровадження нових операцій та/або показників.

Спеціальне кодування всіх операцій, що використовуються для відображення в ІКП облікових показників, забезпечує автоматизоване ведення ІКП.

Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

Інформаційна система органів ДФС після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій.

В ІКП на дату проведення кожної облікової операції підбиваються підсумки за всіма її графами.

Відповідно до ст.288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (п.288.4 ст.288 ПК України).

Як встановлено під час судового розгляду, згідно облікових даних ГУ ДПС у Львівській обл. станом на 04.06.2021р. за відповідачем ОСОБА_1 обліковується непогашений податковий борг (залишок) в загальному розмірі 104375 грн. 56 коп. несплаченої орендної плати за землю, який з виник на підставі податкового повідомлення-рішення № 06-1313 від 01.09.2020р.

Розмір податкового боргу стверджується довідкою № 4941/5/13-01-13-05 від 22.04.2021р. про наявність заборгованості по платежах до бюджету (а.с.3), даними облікової картки платника податків по вказаному платежу (а.с.7, 91-93, 107-110, 129-130), копіями договору оренди землі від 07.02.2019р. і акту прийняття-передачі земельної ділянки від 07.02.2019р. (а.с.41-43), переліком орендарів Малехівської сільської ради, з якими укладені договори оренди земель (а.с.87-90), податкового повідомлення-рішення № -1313 від 09.07.2019р. щодо визначення суми податкового зобов`язання з орендної плати за землю за 2019 рік в розмірі 104375 грн. 56 коп. і доказів його скерування платнику податків (а.с.131-135); податкового повідомлення-рішення № 06-1313 від 01.09.2020р. щодо визначення суми податкового зобов`язання з орендної плати за землю за 2020 рік в розмірі 126708 грн. 69 коп. і доказів його скерування платнику податків (а.с.6).

Відповідно до представлених сторонами доказів слідує, що 07.02.2019р. між Малехівською сільською радою Жовківського району Львівської обл. (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) був укладений договір оренди землі (а.с.41-42).

Предметом цього договору є земельна ділянка несільськогосподарського призначення (для будівництва і обслуговування будівель закладів побутового обслуговування), кадастровий номер :04:001:0017, загальною площею 1,0 га, вид використання для розміщення виробничо-складських будівель та споруд, яка розташована за адресою: Львівська обл., Жовківський район, с.Малехів (в межах населеного пункту).

Строк дії договору 5 (п`ять) років з дня державної реєстрації права оренди земельної ділянки.

Нормативно-грошова оцінка землі склала 2509083 грн.; річна орендна плата обрахована в розмірі 126708 грн. 69 коп., без ПДВ, що становить 5,05% від нормативної грошової оцінки землі.

Факт приймання земельної ділянки в оренду стверджується актом прийняття-передачі від 07.02.2019р. (а.с.43).

Згідно інтегрованої картки платника податків по орендній платі з фізичних осіб за 2019 рік ОСОБА_1 сплачено орендну плату в сумі 126708 грн. 69 коп. згідно платіжних доручень № 355843 від 07.02.2019р. на суму 120435 грн. 98 коп. та № 343 від 11.02.2019р. на суму 6272 грн. 71 коп.

Станом на 01.01.2020р. в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 по орендній платі з фізичних осіб обліковувалася переплата в сумі 126708 грн. 69 коп.

Відповідно до наданої Малехівською сільською радою інформації № 81/02-13 від 11.03.2019р. в переліку орендарів Малехівської сільської ради, з якими укладено договори оренди земель державної або комунальної власності станом на лютий 2019 року, значиться ОСОБА_1 (а.с.126-128).

На підставі наведеного податковим органом нараховано орендну плату з фізичних осіб по вищевказаному договору оренди за 2019 рік згідно податкового повідомлення-рішення № -1313 від 09.07.2019р. на суму 104375 грн. 56 коп. (за період з 07.02.2019р. по 31.12.2019р.), яке надіслано ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Нарахування згідно вищезазначеного податкового повідомлення-рішення за 2019 рік в сумі 104375 грн. 56 коп. відображено в інтегрованій картці платника податків 11.01.2020р.

Відповідно до наданої Малехівською сільською радою інформації № 7/02-13 від 15.01.2020р. в переліку орендарів Малехівської сільської ради, з якими укладено договори оренди земель державної або комунальної власності станом на січень 2020 року, значиться ОСОБА_1 (а.с.110-116).

На підставі зазначеного контролюючим органом нараховано орендну плату з фізичних осіб по вищевказаному договору оренди за 2020 рік згідно податкового повідомлення-рішення № 06-1313 від 01.09.2020р. в сумі 126708 грн. 69 коп., яке надіслано ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Нарахування згідно вказаного податкового повідомлення-рішення за 2020 рік в сумі 126708 грн. 69 коп. відображено в інтегрованій картці платника податків 14.12.2020р.

Після відображення в інтегрованій картці платника податків вказаних сум з 14.12.2020р. у ОСОБА_1 існує податковий борг у розмірі 104375 грн. 56 коп.

Під час судового розгляду справи відповідачем не представлено будь-яких переконливих доказів щодо неправомірності нарахування спірної суми заборгованості, останнім не спростовано правильності обчислення розглядуваної суми боргу (окрім доводів щодо дострокового припинення договору оренди землі шляхом його розірвання 06.02.2020р. згідно додаткової угоди від 04.02.2020р.).

Також суду не надано доказів оскарження в адміністративному чи у судовому порядку винесених податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, при винесенні рішення по справі колегія суддів враховує, що наведені грошові зобов`язання є узгодженими, а відтак останні правомірно покладені в основу визначення податкового боргу платника податків.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність у відповідача податкового боргу у вказаній сумі, доказів погашення якого останнім на час розгляду справи в суді першої інстанції не представлено.

В частині дотримання порядку надсилання спірних податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, що ставить під сумнів узгодженість визначених грошових зобов`язань, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до п.45.1 ст.45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Також згідно з пп.16.1.11 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний повідомляти контролюючі органи про зміну місцезнаходження юридичної особи та зміну місця проживання фізичної особи підприємця.

Із урахуванням наведеного, обов`язок щодо визначення податкової адреси покладено законом на платника податків. Останній зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою, яка визначена останнім податковою адресою та за якою контролюючий орган надсилає адресовану платнику податків кореспонденцію.

В разі невиконання цього обов`язку платник податків не вправі посилатися на неотримання ним кореспонденції від контролюючого органу як на обставину, що звільняє його від відповідальності у зв`язку із настанням негативних для нього наслідків.

Стаття 42 ПК України передбачає умови, за дотримання яких кореспонденція від контролюючого органу до платника податків вважається належним чином надісланою, а саме:

якщо кореспонденцію надіслано за належною адресою платника податків, якою є його місцезнаходження та податкова адреса;

якщо поштове відправлення оформлено шляхом надіслання рекомендованого листа з повідомленням про вручення.

Також стаття 42 ПК України передбачає можливість вручення запиту особисто адресату чи його представнику.

Згідно з п.42.2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Абзацом 2 п.42.5 ст.42 ПК України визначено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Правова конструкція цієї норми жодним чином не визначає черговості або переважності застосування податковим органом будь-якого із зазначених способів. Вжиття у наведеному законодавчому приписі сполучника «або» вказує на рівнозначність зазначених способів та можливість використання будь-якого із них за вибором податкового органу.

При цьому надіслання у розумінні цієї норми передбачає направлення адресатові (платникові) кореспонденції з повідомленням про вручення. Тобто для факту надіслання достатньою є передача податковим органом відповідного виду поштової кореспонденції на пошту.

Системний аналіз наведених норм дає підстави вважати, що приписи ПК України не передбачають умови та обов`язку контролюючого органу слідкувати за правильністю та належністю вручення платнику податків поштового відправлення, адже такий обов`язок на ньому лежав би за умови якби він особисто здійснював вручення такого запиту платнику податків, а не скористався послугами поштового зв`язку.

Слід зазначити, що платник зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою, яка фактично являється його місцезнаходженням і за якою податковий орган правомірно надсилає усю адресовану платникові кореспонденцію. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатися на неотримання ним кореспонденції податкового органу як на обставину, що звільняє його від відповідальності у зв`язку з настанням негативних для нього наслідків.

Водночас, факт отримання документів платником податків має важливе значення, оскільки з цим моментом законодавство пов`язує відлік певних строків. Вважається, що документи належним чином вручені, якщо вони надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Під адресою платника слід розуміти його місцезнаходження або податкову адресу.

З огляду на приписи ст.42 ПК України податкове повідомлення-рішення № 06-1313 від 01.09.2020р. вважається врученим 21.10.2020р., відтак з цієї дати розпочинається 10-денний строк, передбачений для сплати платником податків відповідних грошових зобов`язань.

Оскільки відповідачем не було оскаржено в адміністративному чи судовому порядку зазначене податкове повідомлення-рішення, сплата податкових зобов`язань не відбулася, тому сума визначених грошових зобов`язань набула статусу узгоджених зобов`язань.

Відповідно до вимог пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України у відповідача, починаючи з 02.11.2020р., виник податковий борг, який з урахуванням даних інтегрованої катки платника податків, склав 104375 грн. 56 коп.

Стосовно правомірності визначення позивачем суми грошових зобов`язань колегія суддів звертає увагу на таке.

Факт узгодження грошового зобов`язання створює для платника податків обов`язок сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Своєю чергою, невиконання обов`язку зі сплати узгодженого грошового зобов`язання у встановлений законом строк має наслідком включення такого зобов`язання до податкового боргу платника податків, процедура стягнення якого визначається законом.

Враховуючи, що після узгодження грошових зобов`язань у відповідача виник обов`язок їх сплатити у встановлені законом строки і за закінченням таких строків узгоджені податкові зобов`язання стали податковим боргом, зважаючи на факт несплати відповідачем податкового боргу, надіслання позивачем податкової вимоги відповідачеві, позов про стягнення такого боргу підлягає до задоволення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що факт узгодження грошового зобов`язання, несплата його у встановлений законом строк та набрання таким зобов`язанням якості податкового боргу виключає підстави для оцінки судом правомірності визначення податковим органом грошового зобов`язання у справі, де предметом позову є стягнення такого боргу.

Отже, питання правомірності податкових повідомлень-рішень, якими визначені суми грошових зобов`язань з орендної плати, не може бути предметом доказування у межах даного позову, оскільки такі рішення суб`єкта владних повноважень не є предметом позову у цій справі.

Окрім цього, належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

Фактично спірні правовідносини виникли з участю фізичної особи (громадянки) ОСОБА_1 у зв`язку із несплатою суми орендної плати згідно укладеного договору оренди землі.

В обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, зважаючи на їх зміст та юридичну природу, колегія суддів вважає, що саме ОСОБА_1 як фізична особа є належним відповідачем за даним позовом.

Додатково колегія суддів наголошує на тому, що в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на обставини дострокового припинення договору оренди землі від 07.02.2019р., що мало місце за згодою сторін та відображено в додатковій угоді від 04.02.2020р. (а.с.44).

Між тим, враховуючи приписи ст.288 ПК України, податковий орган не був повідомлений про вказані обставини шляхом скерування органом місцевого самоврядування відповідного переліку орендарів, в якому було б відображено факт дострокового припинення таких відносин, який подається до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Колегія суддів відхиляє інші доводи апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають; представлені позивачем докази є належними і допустимими, а відтак останні правомірно прийняті судом першої інстанції до уваги.

Таким чином, колегія суддів вважає заявлений позов підставним та обґрунтованим, а тому такий підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Згідно ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.09.2021р. в адміністративній справі № 380/9205/21 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Р. Б. Хобор
С. М. Кузьмич
Дата складання повного тексту судового рішення: 15.04.2022р.