Справа № 560/15769/21
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2022-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
іменем України

18 квітня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Майстера П.М.

за участі:секретаря судового засідання Нетичай Ю.В., представника позивача: Сухораб Лесі Сергіївни,
розглянувши адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), в якому просила:

- визнати протиправною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Ніколова Анатолія Вікторовича про відкриття виконавчого провадження від 22 жовтня 2021 року ВП №67210814;

- скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Ніколова А.П. про відкриття виконавчого провадження від 22 жовтня 2021 року (реєстраційний номер виконавчого провадження № 67210814);

- визнати протиправною постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 24000 грн. з військової частини НОМЕР_1 від 22 жовтня 2021 року ( реєстраційний номер виконавчого провадження № 67210814), винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Ніколова А.П.;

- скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Ніколова А.П. про стягнення виконавчого збору від 22 жовтня 2021 року (реєстраційний номер виконавчого провадження № 67210814);

- визнати протиправною постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 158 грн.15 коп. з військової частини НОМЕР_1 від 22 жовтня 2021 року (реєстраційний номер виконавчого провадження № 67210814), винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Ніколовим А.П.;

- скасувати постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Ніколова А.П. від 22 жовтня 2021 року ( реєстраційний номер виконавчого провадження № 67210814).

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.11.2021 позовну заяву військової частини НОМЕР_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання протиправними та скасування постанов - повернуто позивачеві.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2022 ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року скасовано. Справу направлено до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 07.04.2022 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що на виконання рішення суду від 19 липня 2021 року по справі № 560/5384/21 позивач вчинив усіх необхідних дій для його виконання, зокрема вказує, що помічником командира частини з фінансово-економічної роботи - начальником служби військової частини НОМЕР_1 було підготовлено довідку-розрахунок індексації грошового забезпечення, належної до виплати ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 22.08.2018, згідно якої підлягає виплаті індексація на суму 4503,21 грн. Також 19.08.2021 військовою частиною НОМЕР_1 зроблено і надіслано додаткову заявку-розрахунок начальнику забезпечувального фінансового органу на фінансування для виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 на виконання рішенням суду по справі 560/5384/21.

Позивач вказує, що після набрання рішенням суду законної сили, ОСОБА_1 не звертався до військової частини НОМЕР_1 із заявою про виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року із зазначенням реквізитів карткового рахунку, на який необхідно було провести виплату нарахованої індексації грошового забезпечення за період 01.01.2016 по 22.08.2018.

Після надходження коштів на рахунок позивача, військова частина НОМЕР_1 неодноразово в телефонному режимі зверталася до ОСОБА_1 з проханням надати реквізити банківського рахунку, для того щоб військова частина НОМЕР_1 могла провести виплату нарахованої індексації грошового забезпечення згідно рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 липня 2021. Крім того, 05 жовтня 2021 року військова частина направила на адресу ОСОБА_1 лист, в якому також просила надати реквізити рахунку для проведення виплати індексації грошового забезпечення. Проте ОСОБА_1 відмовлявся надати реквізити рахунку, оскільки він не погоджувався з розміром нарахованої йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 22.08.2018. Станом на 11.11.2021 ОСОБА_1 реквізити свого банківського рахунку військовій частині НОМЕР_1 не надав.

Вказано, що військова частина НОМЕР_1 була фактично позбавлена можливості виконати в повному обсязі добровільно рішення Хмельницького окружного адміністративного суду по справі 560/5383/21 до відкриття виконавчого провадження, оскільки ОСОБА_1 , відмовляючись надати позивачу реквізити свого рахунку, перешкоджав повному добровільному виконанню військовою частиною НОМЕР_1 рішення суду.

В зв`язку із наведеним вище, позивач просить задовольнити позовні вимоги та скасувати протиправні постанови.

В судовому засіданні по справі представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився про дату час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Правом на подачу відзиву на позов не скористався.

Відповідно до ч.4 ст.287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх взаємному зв`язку і сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Ніколовим Анатолієм Вікторовичем 22.10.2021 відкрито виконавче провадження №67210814 з виконання виконавчого листа №560/5384/21, виданого 08.09.2021 Хмельницьким окружним адміністративним судом, про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 22.08.2018.

В межах виконавчого провадження №67210814 державним виконавцем прийнято постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 24000 грн ВП №67210814 від 22.10.2021 та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 158,15 грн ВП №67210814 від 22.10.2021.

Вважаючи вказані постанови протиправними, позивач звернувся із позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій є Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) є сукупністю дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

У пункті 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII встановлено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За змістом пункту 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У частині першій статті 27 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За приписами частини другої статті 27 Закону №1404-VIII зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 03.07.2018 №2475-VIII, який набрав чинності з 28.08.2018, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно ч.3 ст.27 Закону №1404-VIII, за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Закону № 1404-VIII на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Приписами статті 45 Закону № 1404-VIII передбачено, що розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів. Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.

Відповідно до пункту 22 розділу ІІІ розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1302/29432, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону. При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця. Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Системний аналіз вищевикладених правових норм свідчить про те, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження останній повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Таким чином, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання. Тобто фактичне виконання судового рішення, крім випадку такого виконання до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень, не є обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору.

Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Крім того, на момент відкриття виконавчого провадження виконавець не володіє будь-якою інформацією від боржника щодо виконання судового рішення, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом №1404-VІІІ не передбачено.

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2830/5 "Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року № 1300/29430 (далі - Наказ № 2830/5), зокрема, до частин першої, другої та дев`ятої розділу І до видів витрат виконавчого провадження відносяться: виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари; пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку; послуги за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону №1404-VIII плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

Відповідно до частин першої, другої розділу II Наказу №2830/5 розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах.

Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта".

Згідно з Наказом Міністерства юстиції України від 24.03.2017 року №954/5 "Про встановлення розмірів плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями" плата за користування системою становить 69 грн за кожне відкрите виконавче провадження.

Суд зазначає, що оскаржувана постанова містить детальний розрахунок здійснених відповідачем витрат із зазначенням обсягу та розміру усіх складових загальної суми витрат виконавчого провадження, який затверджено Наказом №954/5.

Закон №1404-VIII не покладає на державного або приватного виконавця обов`язок документально фіксувати здійснення всіх витрат виконавчого провадження та надсилати докази їх здійснення сторонам виконавчого провадження, що відповідає правозастосуванню, викладеному у постанові Верховного Суду від 23.03.2019 у справі №750/6794/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Що стосується твердження позивача про неможливість здійснення своєчасного виконання рішення суду по перерахунку коштів ОСОБА_1 з підстав відмови останнього надати реквізити рахунку для проведення виплати індексації грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Посилання позивача на лист від 05.10.2021 №350/491/455, в якому позивач просив ОСОБА_1 надати реквізити рахунку для проведення виплати індексації грошового забезпечення на який ОСОБА_1 жодних відомостей не було надано, не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки позивач не надав будь - яких доказів отримання вказаного листа ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), тому такі доводи позивача суд не може взяти до уваги.

В той же час згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про правомірність його рішень.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши досліджені під час судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач під час прийняття оскаржуваних постанов діяв у спосіб та у межах наданих законом повноважень, а тому підстави для задоволення позовних вимог позивача - відсутні.

На підставі ст. 139 КАС України, у зв`язку з відмовою в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, судові витрати не стягуються.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 268-272, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні адміністративного позову військової частини НОМЕР_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання протиправними та скасування постанов - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 18 квітня 2022 року

Позивач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 )
Відповідач:Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (вул. Тернопільська, 13/2,Хмельницький,Хмельницька область,29018 , код ЄДРПОУ - 43316784)

Головуючий суддя П.М. Майстер