Справа № 420/21241/21
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2022-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/21241/21

Головуючий в І інстанції: Завальнюк І.В.

Дата та місце ухвалення рішення: 10.01.2022 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут, в якому позивач просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо застосування грудня 2014 року та січня 2016 року як базових для розрахунку індексації грошового забезпечення в періоді з 01.12.2015 року по 07.12.2016 року включно; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за вказаний період в розмірі 30163,36 грн. із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін січень 2008 року із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 07.12.2016 року із застосуванням базового місяця січень 2016 року. Зобов`язано Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 07.12.2016 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - грудень 2014 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення в частині відмови у визначенні базового місяця січня 2008 року для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 07.12.2016 року та ухвалити нове про задоволення цих вимог, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 28.05.2015 року по 29.11.2016 року проходив військову службу у лавах ЗСУ, а саме у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут.

Згідно з наказом начальника ВІТІ № 245 від 07.12.2016 ОСОБА_1 з 07.12.2016 року виключено зі списків особового складу інституту та всіх видів забезпечення.

Позивач звернувся до Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут із заявою від 27.01.2020 року, в якій просив: нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 29.11.2016 року в сумі 30391,59 грн., нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на всю суму заборгованість станом на дату повного розрахунку, нарахувати та виплатити середній заробіток за період з 30.11.2019 року по дату повного розрахунку.

Згідно отриманої відповіді від 26.02.2020 року № 190/481, правила проведення індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078. Відповідно до ст. 51 Бюджетного кодексу України керівники установ здійснюють фактичні видатки на грошове забезпечення лише в межах фонду грошового забезпечення. Згідно з ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», п. 6 Порядку № 1078 індексація грошових доходів здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, що підтверджено розсуненнями Міністерства соціальної політики України від 16.07.2015 року № 10685/0/14-15/10, від 09.06.2016 року № 252/10/136-16, від 08.08.2017 року № 13700/з, від 08.08.2017 року № 78/0/66-17. Відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики України, механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає. Отже, сума нарахування та виплати грошової індексації здійснювалась відповідно до вимог діючого законодавства.

Разом із вказаним листом позивачу надано довідку про виплату індексації грошового забезпечення за період грудень 2015 р. листопад 2016 р., згідно якої сума виплаченої індексації склала 544,94 грн., для виплати індексації в січні 2016 р. листопад 2016 р. фінансового ресурсу в Міністерстві оборони України не було і фінансування на виплату індексації не здійснювалось.

Вважаючи бездіяльність ВІТІ щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення протиправною, позивач звернувся до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.08.2020 року по справі № 420/3250/20 позов задоволено частково та, зокрема, зобов`язано військовий інститут телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.12.2015 року по 07.12.2016 року.

При цьому, суд відмовив у задоволенні позовної вимоги у встановленні базового місяця січень 2008 року, оскільки визначення цих обставин належить до виключної компетенції відповідача і суд не має повноважень визначати базовий місяць та суму індексації грошового забезпечення. Суд наділений лише повноваженнями перевірити правильність такого розрахунку у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини. У даній справі таке нарахування відповідачем здійснено ще не було. Отже, нарахування індексації грошового забезпечення, визначення базового місяця та суми такого нарахування належить до повноважень відповідача, які є дискреційними. Так, враховуючи положення Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», встановлення місяця підвищення (базового місяця) належить до повноважень відповідача.

Вищезазначене судове рішення набрало законної сили та на його виконання Інститутом за період з 01.01.2016 року по 07.12.2016 року нараховано позивачу індексацію грошового забезпечення в сумі 491,10 грн., виходячи з базового місяця січень 2016 року, за період з 01.12.2015 року по 31.12.2015 року відповідачем застосовано базовий місяць грудень 2014 року та виплачено індексацію грошового забезпечення в сумі 544,94 грн.

Зазначені вище обставини зумовили позивача повторно звернутися за судовим захистом із даним адміністративним позовом, так як визначення базових місяців замість січня 2008 року призвело до зменшення суми індексації грошового забезпечення.

Вирішуючи справу та задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що при розгляді даної адміністративної справи ключовим є питання щодо базового місяця, яким позивач вважає січень 2008 року, а відповідач січень 2016 року та грудень 2014 року.

Суд першої інстанції зазначив, що доводи позивача, що базовим місяцем для періоду з 01.12.2015 року по 07.12.2016 року є січень 2008 року обґрунтовуються фактом прийняття постанови Кабміну України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 року № 1294, якою з 01.01.2008 року затверджено нові схеми посадових окладів військовослужбовців, та яка діяла до дати набрання чинності Постанови № 704.

Однак, суд першої інстанції визнав вказані доводи позивача помилковими, оскільки ретроспективне поширення дії п. 5 Порядку № 1078 (в редакції Постанови № 1013) в частині визначення індексу споживчих цін за 1 або 100% (фактично базового місяця) із прив`язкою до встановлення посадових окладів Постановою № 1294, яка почала діяти за 8 років до зміни відповідного правового регулювання щодо встановлення такого індексу, є необґрунтованим та суперечить дії правових норм в часі.

Разом з цим, суд першої інстанції дійшов висновку, що підхід, за яким до періоду з 01.12.2015 року індекс споживчих цін за 1 або 100% (фактично базовий місяць) слід застосовувати з січня 2016 року обґрунтовані відповідачем помилковими посиланнями на зміни, внесені Постановою № 1013.

На думку суду першої інстанції, належний обрахунок індексації грошового забезпечення військовослужбовців в період з 01.12.2015 року по 07.12.2016 року можливо забезпечити шляхом застосування останнього базового місяця, який по відношенню до конкретної особи було встановлено згідно абз. 1 п. 5 Порядку № 1078 в редакції, що діяла до 01.12.2015 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що для обчислення індексації за період з 01 грудня 2015 року по 07 грудня 2016 року включно застосуванню підлягає базовий місяць грудень 2014 року, що є останнім базовим місяцем, який по відношенню до позивача встановлено згідно абз. 1 п. 5 Порядку № 1078 в редакції, що діяла до 01.12.2015 року.

З огляду на викладене, оскільки розрахунок та виплату індексації за грудень 2015 року позивачу здійснено належним чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що в цій частині позову слід відмовити.

Водночас, суд першої інстанції дійшов висновку, що в іншій частині позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 07.12.2016 року із застосуванням базового місяця січень 2016 року та зобов`язання нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 07.12.2016 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - грудень 2014 року.

Рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем в частині відмови у визначенні базового місяця січня 2008 року для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 07.12.2016 року.

В іншій частині рішення суду першої інстанції учасниками справи не оскаржено.

Вирішуючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Абзацом 2 частини 4 статті 9 вказаного Закону встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 цього ж Закону до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення), оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (ст. 9 Закону).

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року № 2017-III (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст. 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1078 у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

У даній справі не є спірним питання щодо права позивача на нарахування та виплату індексації.

Позивач визнає, що за спірний період йому нарахована індексація.

Водночас, на думку позивача, відповідачем протиправно не застосовано січень 2008 року для нарахування індексації грошового забезпечення посилаючись на п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078(далі - Порядок № 1078), у редакції Постанови № 1013 від 09.12.2015 року, яка набрала чинності з 15.12.2015 року та підлягала застосуванню з 01.12.2015 року.

Суд першої інстанції визнав вказані доводи позивача помилковими, оскільки ретроспективне поширення дії п. 5 Порядку № 1078 (в редакції Постанови № 1013) в частині визначення індексу споживчих цін за 1 або 100% (фактично базового місяця) із прив`язкою до встановлення посадових окладів Постановою № 1294, яка почала діяти за 8 років до зміни відповідного правового регулювання щодо встановлення такого індексу, є необґрунтованим та суперечить дії правових норм в часі.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у визначенні базового місяця січня 2008 року для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 07.12.2016 року є предметом апеляційного перегляду.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної інстанції апелянт вказує, що у зв`язку із внесенням Постановою від 09.12.2015 року № 1013 змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, з 01.12.2015 року індексація грошового забезпечення позивача мала проводитись із застосуванням базового місяця - січень 2008 року, оскільки у січні 2008 році підвищувались посадові оклади військовослужбовців.

Згідно п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, у редакції Постанови № 1013 від 09.12.2015 року, яка набрала чинності з 15.12.2015 року та підлягала застосуванню з 01.12.2015 року, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Однак, колегія суддів вважає, що доводи позивача засновані на помилковому тлумаченні наведених норм матеріального права, оскільки норми та положення Порядку № 1078, у редакції Постанови № 1013 від 09.12.2015 року, яка набрала чинності з 15.12.2015 року та підлягала застосуванню з 01.12.2015 року, на які посилається позивач, не були чинні на час встановлення базового місяця для розрахунку індексації грудень 2014 року, а тому, не можуть бути підставою для перегляду цього базового місяця та відповідно застосування в якості базового місяця - січня 2008 року.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що базовий місяць, встановлений відповідно до норм, що діяли до внесення змін до Порядку № 1078 (тобто до 15.12.2015 року), перегляду не підлягає.

З огляду на викладене, підстави для нарахування індексації з грудня 2015 року із застосуванням базового місяця січня 2008 року відсутні та у задоволенні цих вимог позивача слід відмовити, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, оскільки доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 15.04.2022 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька