Справа № 160/3787/22
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2022-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2022 року Справа № 160/3787/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Омега» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -
17 лютого 2022 року товариство з обмеженою відповідальністю «Омега» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Дніпровської митниці, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці UA110130/2021/000073/1 від 26.08.2021 року.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що ТОВ Омега до митного контролю та оформлення за ЕМД № UA110130.2021.024862 від 26.08.2021 року заявлено партію товару, імпортовану за контрактом №010716 від 01.07.2016 року з Ningbo Multi Channel Co., Ltd.
Для підтвердження заявленої митної вартості товару у відповідності до положень ст.53 Митного кодексу України (надалі - МКУ), на підставі п.6 ст.53 МКУ додатково надавалися копія додаткової угоди №2 від 10.05.2018 року та копія платіжного доручення №47335188 від 20.08.2021 року.
Однак, відповідач прийняв рішення № UA110130/2021/000073/1 від 26.08.2021 року про коригування митної вартості товарів.
Позивач не погоджується із винесеними рішеннями та зазначає про те, що ним було визначено митну вартість товарів, пред`явлених до митного оформлення, відповідно до вимог ст. 53 МК України та надано всі необхідні документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості.
Надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товари та їх ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
30 березня 2022 року засобами електронного зв`язку на адресу суду від представника Дніпровської митниці надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні у повному обсязі з наступних підстав.
Позивач 13.09.2021 звернувся до Дніпровської митниці з метою здійснення митного оформлення товару, ввезеного на митну територію України за контрактом від 01.07.2016 № 010716, укладеного ТОВ ОМЕГА з компанією-виробником товару з компанією Ningbo Multi Channel Co. (КНР) шляхом електронного декларування. Подана декларація зареєстрована за № UА110130/2021/017648.
Крім того, декларантом до митного оформлення надано рахунок від 12.08.2021 №UАІМ0364897, виставлений компанією СМА СіДжиРМШиппінгРдженсіз Україна для ТОВ Омега. Однак, даний документ не має посилань на договір, відповідно до якого виставлено даний рахунок. Договірні відносини між даними підприємствами не підтверджено, договір транспортування до митного оформлення не надано. Декларантом не надавались до митного контролю документи, що згідно практики міжнародних перевезень є типовими, наприклад заявка на перевезення (даний документ містить характеристики товару та дані необхідні перевізнику для здійснення послуги), акт виконаних робіт, платіжні документи.
Крім того, в наданому декларантом документі рахунку від 12.08.2021 №UАІМ0364897 міститься інформація, що оплата транспортних послуг має бути здійснена до 26.08.2021. Таким чином, оплата на момент декларування має бути здійснена, проте документів, що підтверджують факт оплати до митного контролю не надано. Згідно зазначеного рахунку, розрахунок транспортних витрат здійснено за курсом 1дол.США=26,8011 грн. Разом з тим, відповідно до курсу НБУ станом на дату видачі транспортного рахунку (12.08.2021) курс 1 дол. США =26,8042 грн. Даний факт впливає на числове значення при обчисленні вартості транспортних послуг та витрат на страхування товару, розмір яких в свою чергу впливає на рівень митної вартості товару як бази оподаткування.
Відповідно до зовнішньоекономічної угоди від 01.07.2016 №010716 строки поставки і відвантаження кожної партії товару узгоджуються сторонами в специфікаціях або додатках до цього контракту. Проте, дана інформація відсутня у специфікації №107 від 06.07.2021.
До товарів застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-r -резервний метод та винесено відповідне рішення про коригування митної вартості товару.
Визначена митна вартість товарів ґрунтується на раніше визначеній митній вартості відповідно до рівня вартості подібних/аналогічних товарів за поставками від виробника,
Вказує, що листом від 11.11.2021 №11/11/2021-2 ТОВ Омега надіслано додаткові документи: 1. копія додаткової угоди №2 від 10.05.2018 до контракту №010716 від 01.07.2016; 2. копія платіжного доручення від 20.08.2021 №47335188.
За результатами розгляду наявних та отриманих листом документів декларанта повідомлено про неможливість прийняття наданих документів на підтвердження заявленої митної вартості товарів та причини такого рішення митниці.
Згідно з інформацією наданого до митного оформлення коносаменту №NBSL107909A оцінювана партія товару відвантажена з порту Ningbo (Китай) на морське судно СМА CGM LISA МАRIЕ 19.07.2021. Враховуючи умови контракту, вартість товару повинна бути сплачена продавцю у термін до 17.10.2021.
Листом від 11.11.2021 №11/11/2021-2 ТОВ Омега не надано документи на підтвердження здійснення оплати вартості оцінюваного товару. Банківським платіжним дорученням від 20.08.2021 №47335188 підтверджено оплату компанії СМА Сі Джи Ем Шиппінг Едженсіз (Україна) суми у розмірі 367 148,27 грн.
Договірні відносини з компанією СМА Сі Джи Ем Шиппінг Едженсіз (Україна) та ТОВ Омега не підтверджено.
Призначенням платежу у платіжному дорученні від 20.08.2021 №47335188 зазначено-оплата за фрахт та паливний збір відповідно до рахунку від 12.08.2021 №UAIM0364897.
Відповідно до даного рахунку оплата відбувається за товар, який транспортовано контейнері №TGHU9517563 за коносаментом від 19.07.2021 №NBSL107909A.
Згідно з розподілом витрат наведеному у даному рахунку витрати на перевезення у сукупності складають 364 494,96 грн. і ризик втрати (страхування) складає 2653,31 грн.
Декларантом під час розподілення витрат на транспортування за ЕМД включено до митної вартості суму у розмірі 288 342,40 грн., страхування - 2653,31 грн.
Відповідно до інформації коносаменту №NBSL107909A в контейнері №TGHU9517563 міститься частина вантажу, що перевозиться за коносаментом №NBSL107909В.
Разом з тим, лист від 25.08.2021 №25/08-21 видано імпортером, а не перевізником (експедитором) компанією СМА Сі Джи Ем Шиппінг Едженсіз (Україна). Окрім того, рахунок від 12.08.2021 №UAIM0364897 містить лише посилання на коносамент №NBSL107909A.
За даними коносаментами, з урахуванням інформації про вартість перевезення згідно рахунку №UAIM0364897, декларантом здійснено митне оформлення товарів за ЕМД
від 27.08.2021 №UA110130/2021/024929, 28.08.2021 №UA110130/2021/025182, від 31.08.2021 №UA110130/2021/025423.
При заповненні граф 45 ЕМД від 26.08.2021 №UA110130/2021/024862 (відмовлена) по товарам №1-14 декларантом невірно здійснено розрахунок розподілення витрат на доставку та страхування товарів відповідно до умов поставки FOB Ningbo.
За розрахунком витрат на страхування за ЕМД від 27.08.2021 №UA110130/2021/024929 (2653,31 грн.), від 28.08.2021 №UA110130/2021/025182 (2653,31грн.), від 31.08.2021 №UA110130/2021/025423 (233,64 грн.) декларантом включено до митної вартості товарів суму у розмірі 5540,26 грн., що не відповідає інформації рахунку компанії СМА Сі Джи Ем Шиппінг Едженсіз (Україна) від 12.08.2021 №UAІМ0364897.
З урахуванням результатів контролю, інформації електронних повідомлень митниці та графи 33 Рішення про коригування митної вартості товарів, подані додатково документи не спростовують сумнівів посадової особи митниці при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів.
На думку відповідача, в обґрунтування стягнення з нього витрат на правничу допомогу позивачем не додано передбачених ст. 134 КАС України документів. Відсутність таких документів унеможливлює здійснення оцінки співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України. Відповідач вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. є неспівмірними зі складністю справи, предметом розгляду якої є одне рішення про коригування митної вартості товару, та яка розглядається за правилами спрощеного провадження як справа незначної складності.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
01.07.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА» (покупцем) та Ningbo Multi Channel Co., Ltd (продавцем) укладено контракт №010716, відповідно до п.1.1 якого продавець зобов`язується у порядку та на умовах, встановлених сторонами, виготовити та поставити, а покупець прийняти та оплатити товари, зазначені в специфікації до контракту.
Згідно з п.2.1 контракту, ціни на товар встановлюються в специфікаціях до цього контракту в доларах США та включають в себе вартість товарів, упаковки, тари, маркування, стикерування, навантаження на транспортний засіб, доставки до вказаного місця призначення, а також витрати з митного оформлення товарів у країні продавця та видачі товаросупроводжуючих документів, вказаних в п.4.8 цього контракту.
Пунктом 3.1 контракту сторони погодили, що оплата за цим контрактом здійснюється покупцем в розмірі 100% вартості товару, яка зазначена в специфікації протягом 90 календарних днів після навантаження товару, згідно з підписаною специфікацією.
Згідно з контрактом партії товару поставлялись на умовах поставки FOB Нинбо, Китай, згідно з правилами Інкотермс-2010, якщо інше не погоджено в специфікації та інвойсі.
10.05.2018 року до контракту №010716 від 01.07.2016 було укладено додаткову угоду №2, якою у розділі 12 викладено у новій редакції реквізити продавця і покупця.
З метою митного оформлення ввезеного товару, ТОВ «ОМЕГА» 26.08.2021 року подано електронну митну декларацію UA110130.2021.024862, у якій митна вартість товару, заявленого до митного оформлення, була визначена декларантом за методом 1, тобто за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції).
У зв`язку з прийняттям митницею рішення про коригування митної вартості товару товар було випущено у вільний обіг за ЕМД №UA110130/2021/025182 від 28.08.2021 р.
Відповідно до п. 6 ст.53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Пунктами 8 та 9 ст.55 Митного кодексу України передбачено, що протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.
З урахуванням вищевикладеного, ТОВ ОМЕГА згідно з листом вих.№11/11/2021-2 від 11.11.2021 року додатково надано: копію додаткової угоди №2 від 10.05.2018 року, якою підтверджено внесення змін до банківських реквізитів продавця та копію платіжного доручення №47335188 від 20.08.2021 року
Дніпровська митниця своїм листом без номера та дати повідомила позивача, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA110130/2021/000073/1 від 26.08.2021р. залишається в силі з наступних підстав.
Надана додаткова угода від 10.05.2018 №2 до зовнішньоекономічного контракту від 01.07.2016 No010716 вносить зміни до банківських реквізитів продавця.
Позивач вважає, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці №UA110130/2021/000073/1 від 26.08.2021 року є незаконним та необґрунтованим, таким що порушує законні права та інтереси позивача, у зв`язку із чим звернувся із даним позовом до суду.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п. 24 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України).
Відповідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України.
Приписами ст. 337 Митного кодексу України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою, відповідно до статті УІІ ГАТТ 1994 року, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції.
Примітками до п. 2 статті VІІ Оцінка товару для митних цілей ГАТТ (1947) визначено, що сумісним зі статтею VІІ було б припущення, що дійсна вартість може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими дійсної вартості, а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.
Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 статті 55 Митного кодексу України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до частини 1 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2 статті 57 Митного кодексу України).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 статті 57 Митного кодексу України).
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 Митного кодексу України).
Відповідно до п. 4 ст. 57 Митного кодексу України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України.
При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу. Під час консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Згідно з частиною 8 статті 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п`ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.
Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
Як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів №UA110130/2021/000073/1 від 26.08.2021 року, підставою для його прийняття є результат опрацювання всіх поданих декларантом документів, під час якого встановлено, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують митну вартість товарів, а також їх оплату.
Разом з тим, з доказів, наявних в матеріалах справи вбачається, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Отже, вказані документи у повній мірі надають можливість визначити розмір вартості транспортних витрат, які заявлені при декларуванні і є складовою митної вартості.
Суд звертає увагу, що відповідно до умов контракту №010716 від 01.07.2016 оплата здійснюється протягом 90 календарних днів після відвантаження товару, тобто після 01.08.2021.
Отже, на момент митного оформлення строк оплати за товар ще не настав, у зв`язку з чим відповідні документи про оплату до митного оформлення не надавалися.
Заявлений рівень вартості обчислюється як ціна, що підлягає оплаті за товар, що не протирічить положенням Угоди про застосування статті VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі 1994 року та частинам 4,5 статті 58 МКУ, згідно яких митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Відсутність документів про оплату за товар не впливає на числові значення митної вартості товарів і стосується умов оплати за товар.
Верховний Суд щодо умов оплати висловив наступну правову позицію, яка викладена у постанові від 11.04.2018 у справі №804/4680/16, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
За наведених обставин суд дійшов висновку, що наведена відповідачем підстава жодним чином не перешкоджає митному органу перевірити митну вартість імпортованого товару на підставі наданих позивачем документів.
Отже, на думку суду, відсутні сумніви у достовірності наданих до митного оформлення документів та зазначених у них відомостей.
Враховуючи викладене, суд вважає, що обставини, якими мотивоване спірне рішення митного органу про коригування митної вартості товарів №UA110130/2021/000073/1 від 26.08.2021 року не стосуються саме числового визначення заявленої ТОВ Омега митної вартості товару та носять формальний характер.
Крім того, відповідно до наявних даних, визначена митним органом митна вартість товару ґрунтується на раніше визнаній вартості за попередніми оформленнями за подібними товарами.
Разом з тим, в рішенні про коригування митної вартості товару відсутнє порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як резервний метод. Не дано пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов. Не вказані причини, з яких не був застосований основний метод визначення митної вартості, та чотири другорядні методи і чому обраний саме резервний метод визначення митної вартості.
Так, відповідачем не доведена послідовність застосування кожного попереднього другорядного методу.
Таким чином, встановлені під час розгляду справи обставини спростовують висновки митного органу щодо сумнівів у визначеній митній вартості товару, оскільки у наданих позивачем документах відсутні розбіжності, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку з чим, вбачається безпідставність відмови митним органом позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, враховуючи що відповідачем не наведено доказів того, що документи, подані для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності свого рішення.
З огляду на викладене адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Омега» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення підлягає задоволенню у повному обсязі.
Щодо судових витрат зі сплати судового збору, суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог ч.1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до вимог ч.1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Щодо судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, у розмірі 6000,00 грн.
Згідно з ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати на професійну правничу допомогу та витрати по підготовці справи до розгляду.
Відповідно до статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно з частинами першою - третьою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).
Частиною сьомою статті 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
На підтвердження наданих послуг позивачем до суду надано:
- договір про надання правової (правничої) допомоги від 21.12.2021 №53, відповідно до п. 3.1 якого, гонорар є фіксованим та становить 6 000,00 грн.
Проте з наданих документів не вбачається, які саме дії виконував адвокат при підготовці позовної заяви та супроводження справи.
Розглянувши питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу по справі, суд вважає про відсутність підстав для їх відшкодування, оскільки витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 300/941/19 та від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Омега» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці №UA110130/2021/000073/1 від 26.08.2021 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник