Справа № 640/14583/19
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Ключкович В.Ю.

Парінов А.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Стамар-Крокус на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стамар-Крокус» до Головного управління ДФС м. Києва про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Стамар-Крокус звернулося в суд з позовом до Головного управління ДФС м. Києва в якому просило про визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 17 липня 2019 року №1094 про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Стамар-Крокус».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Зокрема, апелянт вказує на відсутність правових підстав для проведення перевірки ТОВ «Стамар-Крокус».

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Стамар-Крокус» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2021 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційних скарг на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві виявлено факти, що свідчать про недостовірність визначення ТОВ «Стамар-Крокус» даних податкового кредиту у загальній сумі 32 500,00 грн. по взаємовідносинах з ТОВ «Єлагін», що містяться у податковій декларації з ПДВ за березень 2016, у загальній сумі 16870,00 грн. по взаємовідносинах з ТОВ «Апостеріорі», що містяться у податковій декларації з ПДВ за листопад 2016 у сумі 2 370,00 грн., грудень 2016 у сумі 14 500,00 грн., у сумі 14 142,00 грн. по взаємовідносинах з ТОВ «Житлобудмонтаж», що містяться у податковій декларації з ПДВ за серпень 2016 та за 2016 рік - показники фінансової звітності з їх відображенням у деклараціях з податку на прибуто підприємства.

Відповідачем направлено ТОВ «Стамар-Крокус» письмовий запит від 28 травня 2019 року №99607/10/26-15-14-02-02 про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень). Платником податку на запит надано відповідь за вих. №71-СК від 13 червня 2019 року з відмовою в наданні документів. Відмову мотивовано тим, що згідно з положенням абзацу 5 пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України у разі коли запит складений з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

Відповідач, керуючись підпунктом 78.1.4 пунктом 78.1 статті 78 Податкового кодексу України видав наказ від 17 липня 2019 року №10194 « Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Стамар-Крокус».

22 липня 2017 року відповідачем складено акт №1337/26-15-14-02-02 про відмову у допуску до проведення документальної позапланової перевірки, відмову у наданні первинних документів бухгалтерського та податкового обліку, інших документів, пов`язаних з нарахуванням та сплатою податків, зборів (обов`язкових платежів) до перевірки ТОВ «Стамар-Крокус».

Не погоджуючись із наказом від 17 липня 2019 року №10194 « Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Стамар-Крокус» та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідний запит складений податковим органом з дотриманням вимог податкового законодавства, а тому у позивача не було законних підстав не відповідати на нього. З урахуванням цього, дії щодо призначення перевірки та наказ, відповідають вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України, яким, зокрема, встановлено вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

За змістом підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється якщо виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Отже, направлення платнику податків запиту про надання пояснень та їх документального підтвердження є обов`язковою передумовою здійснення документальної позапланової виїзної перевірки.

Зазначені у підпункті 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України обставини є юридичним фактом, з настанням якого законодавець пов`язує подальшу реалізацію контролюючим органом свого права на проведення документальної позапланової перевірки.

Згідно з пунктом 73.3 статті 73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (пункт 1);

виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків (пункт 3).

Запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).

У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п`ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

Разом з тим, отримання податкової інформації контролюючими органами регламентовано Порядком періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1245 (далі - Порядок №1245).

За змістом пункту 10 Порядку №1245 запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу. У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.

Згідно із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними в постановах від 20 лютого 2018 року у справі №826/12244/14, від 19 березня 2019 року у справі №803/1542/16, від 25 березня 2019 року у справі №806/4875/14, від 17 липня 2019 року у справі №808/553/18 у разі, якщо запит контролюючого органу про надання інформації оформлений з порушенням законодавчо встановленого порядку, зокрема в якому чітко не зазначено підстави для його направлення (надсилання), платник податку звільняється від обов`язку надання відповіді на такий запит, що, в свою чергу, виключає право контролюючого органу призначати проведення перевірки з підстав ненадання пояснень та їх документальних підтверджень на обов`язковий письмовий запит, а у разі прийняття рішення, оформленого наказом, призначення перевірки за вказаних обставин такий наказ може бути визнано протиправним та скасовано.

Відтак, зміст зазначених положень пункту 73.3. статті 73 Податкового кодексу України та Порядку №1245 дає підстави для висновку про те, що запит контролюючого органу про надання відповідної інформації платником податків повинен визначати конкретні підстави, тобто наявність чітко окреслених обставин, які у відповідності до пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України є умовою, за якої відповідний орган може звернутися із таким запитом. Без повідомлення вказаних фактів платник податків позбавлений об`єктивної можливості надати вмотивовані пояснення та їх документальне підтвердження.

Отже документальна позапланова перевірка проводиться на підставі наказу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення; у свою чергу можливість для прийняття наказу про проведення документальної позапланової перевірки на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України виникає за наявності таких умов: виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; ненадання платником пояснень та їх документального підтвердження на запит контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня отримання запиту.

Зазначені у підпункті 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України обставини є юридичним фактом, з настанням якого законодавець пов`язує подальшу реалізацію контролюючим органом свого права на проведення документальної позапланової перевірки.

При цьому, положення підпункту 78.1.4 пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України не містять конкретно визначених випадків, що вказують на недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи убачається, що запит ГУ ДФС у м.Києві від 28 травня 2019 року №99607/10/26-15-14-02-02 Про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень) містить опис інформації, що запитується у ТОВ Стамар-Крокус, та орієнтовний перелік документів, що її підтверджують, період, за який слід надати документи, а також печатку контролюючого органу. Також, у вказаному запиті, податковий орган просить позивача надати інформацію та її документальне підтвердження, копії документів, що безпосередньо стосуються господарських відносин позивача із контрагентами ТОВ Єлагін, ТОВ Апостеріорі, ТОВ Житлобудмонтаж. Крім того, ГУ ДФС у м. Києві зазначено перелік документів, за результатами дослідження якої, запитувана інформація може бути підтверджена або спростована товариством.

До того ж, у запиті повідомлено, що за невиконання законних вимог контролюючого органу існують правові підстави для призначення перевірки на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що запит ГУ ДФС у м. Києві від 28 травня 2019 року №99607/10/26-15-14-02-02 «Про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень)» оформлено відповідно до вимог податкового законодавства, в той час як відповіддю на запит за вихідним №71-СК від 13 червня 2019 року позивачем безпідставно не надано пояснень та документального підтвердження господарських операцій, запитуваних відповідачем.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у ГУ ДФС у м. Києві були наявні обґрунтовані правові підстави для винесення наказу від 17 липня 2019 року №1094 Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ Стамар-Крокус та проведення документальної позапланової перевірки відповідно до підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, позаяк не містять аргументованих доводів на спростування правомірності висновку суду першої інстанції у взаємозв`язку з обставинами справи, та не свідчать про порушення судом першої інстанції при розгляді справи норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Стамар-Крокус залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді В.Ю. Ключкович

А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 18.04.2022р.)