Справа № 300/756/19
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2022-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року
м. Київ
справа № 300/756/19
провадження № К/9901/24390/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А.,
суддів Кравчука В.М., Рибачука А.І.,

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу
за касаційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.05.2019 (головуючий суддя Чуприна О.В.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2019 (колегія суддів у складі головуючого судді Ніколіна В.В., суддів Багрія В.М., Гінди О.М.)
у справі № 300/756/19
за позовом ОСОБА_1
до Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області
про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення.
I. РУХ СПРАВИ
1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, у якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні в пільговому обчисленні періоду проходження військової служби з 14.11.1977 по 11.11.1979 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, із розрахунку один рік за один рік і шість місяців стажу;
- зобов`язати зарахувати в пільговому обчисленні до стажу роботи період проходження військової служби з 14.11.1977 по 11.11.1979 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі із розрахунку один рік за один рік і шість місяців стажу роботи та провести перерахунок пенсії із врахуванням стажу в пільговому обчисленні з дня призначення пенсії з 21.10.2010.
2. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.05.2019, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2019, у задоволенні позову відмовлено.
3. ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.05.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2019, у якій просить скасувати зазначені судові рішення та постановити нове, яким позов задовольнити.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
4. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з 21.10.2010 перебуває на обліку у Надвірнянському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та отримує пенсію за вислугу років, як працівник охорони здоров`я відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується протоколом від 19.11.2010 № 2323.
5. Відповідно до архівної довідки від 01.10.2018 за №2/249583, виданої Центральним архівом Міністерства оборони Російської Федерації, ОСОБА_1 зарахований у списки особового складу військової частини НОМЕР_1 , як військовослужбовець, з 21.11.1977 по 15.11.1979.
6. Також в матеріалах справи міститься архівна довідка №2/271190, яка видана Центральним архівом Міністерства оборони Російської Федерації у грудні 2018 року, про те, що військова частина НОМЕР_1 в період з 1977 по 1979 дислокувалась у м. Северодвинськ Архангельської області.
7. При призначенні у 2010 році ОСОБА_1 пенсії, враховано до його страхового стажу період проходження військової служби з 14.11.1977 по 11.11.1979 в одинарному розмірі.
8. Позивач, вважаючи, що період проходження ним військової служби з 14.11.1977 по 11.11.1979 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, повинен бути зарахований до страхового стажу у пільговому обчисленні, виходячи із розрахунку один рік за один рік і шість місяців, звернувся 22.02.2019 до Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області із відповідною заявою.
9. Відповідач листом від 11.03.2019 №47/Б-15 повідомив позивача про відсутність правових підстав для зарахування у пільговому обчисленні до страхового стажу періоду проходження військової служби в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, оскільки служба в армії при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в пільговому обчисленні не зараховуються.
10. Вважаючи незаконними зазначені дії відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
11. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що особливою умовою для зарахування періоду проходження дійсної строкової військової служби в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, до стажу роботи, який дає право на отримання пільг встановлених за роботу у цих місцевостях, в тому числі обчислення такого періоду у півтора кратному розмірі, є працевлаштування, звільненого у запас військовослужбовця протягом трьох місяців після звільнення, на роботу в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
12. Оскільки позивач після служби в армії повернувся на територію, де проживав раніше, права на пільгове обчислення періоду служби в армії він не має.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
13. У своїй касаційній скарзі позивач наголошує, що суди невірно застосували норми чинного законодавства. Стверджує, що ним надано всі необхідні документи для зарахування до страхового стажу у пільговому обчисленні періоду проходження військової служби в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Посилається на Указ Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
14. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.
15. Відповідно до статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
16. Аналогічні норми стосовно зарахування до стажу часу проходження військової служби кореспондуються в абзаці 2 пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
17. Період проходження військової служби, що зараховується до вислуги років, зокрема, на пільгових умовах, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, прийнятою відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно з цим порядком до вислуги років зараховується дійсна військова служба у Радянській Армії, яка відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалась до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, і її обчислення (у тому числі на пільгових умовах) має здійснюватися у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо постановою не передбачено більш пільгових умов (абзац 9 пункту 1 Постанови № 393).
18. Частиною 1 статті 52 Закону СРСР від 14 липня 1956 року «Про державні пенсії» визначено, що пенсійне забезпечення генералів, адміралів, офіцерів, військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу надстрокової служби і прирівняних до них осіб, а також пенсійне забезпечення їх сімей, здійснюється в порядку і розмірах, встановлених Радою Міністрів СРСР.
19. Питання обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, було врегульовано Положенням про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 3 серпня 1972 року №590, Указами Президії Верховної Ради СРСР від 1 серпня 1945 року «Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі», від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року №530/П-28.
20. Пунктом 6 Постанови №590 передбачалося, що пенсійне забезпечення генералів, адміралів, офіцерів, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби, осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ СРСР, а також пенсійне забезпечення сімей цих осіб здійснюється в порядку і розмірах, що встановлюються Радою Міністрів СРСР.
21. Постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1982 року №986 з метою усунення множинності нормативних актів про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і їх сімей, спрощення порядку обчислення їм пенсій і відповідно до статті 52 Закону СРСР «Про державні пенсії» затверджено «Положення про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та їх сімей», відповідно до якого особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, звільненим з діючої військової служби, можуть призначатися пенсії за вислугу років чи по інвалідності, а в разі одночасного виникнення права на декілька видів пенсій, пенсія по старості призначається відповідно до вимог Закону СРСР «Про державні пенсії». Пунктом 55 цього ж Положення встановлено, що окремі періоди служби при обчисленні вислуги років для призначення пенсій зараховуються на пільгових умовах.
22. Таким чином, як законодавство колишнього СРСР до 1 січня 1991 року, так і законодавство України, чинне на час виникнення спірних відносин, передбачали і передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження особами військової служби в районах Крайньої Півночі колишнього СРСР. В цій частині доводи позивача є слушними.
23. Проте, відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 25 березня 1968 року №181 «Про зарахування солдатам, матросам, сержантам, старшинам і військовим будівельникам, звільненим в запас, часу дійсної строкової військової служби в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, в стаж роботи, що надає право на отримання пільг, встановлених за роботу в цих районах і місцевостях» встановлено, що солдатам, матросам, сержантам, старшинам і військовим будівельникам, звільненим, починаючи з 1968 року, з військової служби в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, час їхньої дійсної строкової військової служби (служби у військово-будівельних загонах) в цих районах і місцевостях зараховується в стаж роботи, що надає право на отримання пільг, передбачених Указами Президії Верховної Ради РССР від 10 лютого 1960 року та від 26 вересня 1967 року, якщо вони не пізніше трьох місяців після звільнення з військової служби були прийняті на роботу в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
24. Отже, законодавець в цьому випадку встановив дві умови для пільгового обчислення періоду строкової військової служби:
- проходження строкової військової служби в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі;
- прийняття після служби на роботу в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі протягом трьох місяців.
25. Суди встановили, що позивач був призваний на дійсну військову службу і в листопаді 1977 року зарахований як військовослужбовець у списки особового складу військової частини НОМЕР_1 , яка в період з 1977 по 1979 дислокувалась у м. Северодвинськ Архангельської області.
26. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.11.1979 №227, ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу даної військової частини в запас. 07.02.1980 позивач був прийнятий на роботу у Микулинецьку середню школу. Тобто, позивач, після проходження військової служби повернувся на територію, де проживав раніше до проходження такої служби. Зазначений факт позивачем жодним чином не спростовано.
27. Позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження обставини працевлаштування його на роботу в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, протягом трьох місяців після звільнення з військової служби, після 15.11.1979.
28. Таким чином, суди дійшли вірного висновку про відсутність правових підстав для зарахування в пільговому обчисленні періоду проходження військової служби позивача з 14.11.1977 по 11.11.1979 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі із розрахунку один рік за один рік і шість місяців до страхового стажу ОСОБА_1 .
29. Доводи касаційної скарги щодо невірного застосування судами попередніх інстанцій норм чинного законодавства ґрунтуються на невірному тлумаченні позивачем зазначених вище правових норм.
30. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову. Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
31. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
32. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 350, 356 КАС України, Суд -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.05.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2019 у справі № 300/756/19 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач А.А. Єзеров
Суддя В.М. Кравчук
Суддя А.І. Рибачук