Справа № 560/1824/22
Суддя: Ковальчук А.М.
Дата ухвалення: 2022-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1824/22
РІШЕННЯ

іменем України

18 квітня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук А.М. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Хмельницької обласної державної адміністрації, в якому просить:

- визнати дії голови Хмельницької обласної державної адміністрації Гамалія Сергія Вячеславовича, протиправними та такими, які мають ознаки бездіяльності не надання правдивої відповіді на запит на отримання публічної інформації від 25.01.2022;

- зобов`язати голову Хмельницької обласної державної адміністрації Гамалія Сергія Вячеславовича, виконати запит на отримання публічної інформації від 25.01.2022. В частині надати розпорядження (рішення) на виготовлення проекту відведення на земельну ділянку за кадастровим номером :03:003:0039 площею 0,3990 га, для громадянина ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він направив запит на отримання публічної інформації від 25.01.2022 до відповідача в якому просив надати розпорядження (рішення) на виготовлення проекту відведення на земельну ділянку за кадастровим номером :03:003:0039. Площею 0,3990 га, для громадянина ОСОБА_2 . Хмельницька обласна державна адміністрація листом від 31.01.2022 повідомила та надала в сканованому вигляді розпорядження Хмельницької обласної державної адміністрації від 28.10.2014 №415/2014-р "Про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду громадянину ОСОБА_2 " та від 05.01.2015 №2/2015-р "Про внесення змін до розпорядження голови обласної державної адміністрації від 28.10.2014 №415/2014-р".

На думку позивача така відповідь містить ознаки бездіяльності, оскільки не надано правдивої відповіді на запит від 25.01.2022.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.02.2022 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач надіслав до суду відзив у якому вказав, що надана інформація є достовірною інформацією зокрема, розпорядженням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду за кадастровим номером :03:003:0039 (про який йдеться у запиті позивача) є розпорядження №415/2014-р від 28.10.2014. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, відповідно до змісту якої він заперечував проти аргументів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 статті 263 КАС України оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). При цьому, згідно із ч.3 ст.263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив. Як наслідок, суд розглядає подану позовну заяву з врахуванням лише позову та відзиву на позов.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницької обласної державної адміністрації з запитом на отримання публічної інформації від 25.01.2022 до відповідача в якому просив надати розпорядження (рішення) на виготовлення проекту відведення на земельну ділянку за кадастровим номером :03:003:0039. Площею 0,3990 га, для громадянина ОСОБА_2 .

Листом від 31.01.2022 Хмельницька обласна державна адміністрація повідомила та надала в сканованому вигляді розпорядження Хмельницької обласної державної адміністрації від 28.10.2014 №415/2014-р "Про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду громадянину ОСОБА_2 " та від 05.01.2015 №2/2015-р "Про внесення змін до розпорядження голови обласної державної адміністрації від 28.10.2014 №415/2014-р".

Вважаючи зазначену відповідь протиправною та такою, що має ознаки бездіяльності, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Закон України від 13.01.2011 №2939-VI "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон №2939-VI) визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Статтею 1 Закону №2939-VI визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

За правилами статті 5 Закону №2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно з частинами 1 - 3 статті 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Відповідно до частин 1,2 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною першою статті 2 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Згідно з частиною першою статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, серед іншого, належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Статтею 78 Земельного кодексу України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Частиною першою статті 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною п`ятою статті 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Згідно із частиною першою статті 51 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом. Проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки також можуть передбачати поділ, об`єднання земельних ділянок, які перебувають у власності однієї особи.

Частиною другою статті 50 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок може передбачати формування та/або зміну цільового призначення декількох земельних ділянок, за умови що розпорядником земельних ділянок буде один орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, або власником земельної ділянки приватної власності є одна особа.

Відповідно до частини другої статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно- правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина третя статті 123 Земельного кодексу України).

Частиною шостою статті 123 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Статтею 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» передбачено, що на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази.

Суд звертає увагу, що 28.10.2014 розпорядженням голови Хмельницької обласної державної адміністрації №415/2014-р надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду із земель державної власності загальною площею 68,6095 га, яка розташована за межами населеного пункту на території Кульчинківської сільської ради Красилівського району.

Також, враховуючи, що відповідний об`єкт знаходиться на території різних сільських рад, а саме Кульчинківської та Манівецької сільської ради, розпорядженням голови Хмельницької обласної державної адміністрації №2/2015-р від 05.01.2015 до розпорядження № 415/2014-р від 28.10.2014 внесені зміни.

Частиною четвертою статті 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

А тому, з метою реєстрації земельної ділянки загальної площі 68,6095 га, з урахуванням того, що зазначений об`єкт розташований на території різних сільських рад, а саме Кульчинківської та Манівецької сільської ради, в Державному земельному кадастрі зареєстровано земельну ділянку кадастровий номер :02:002:0123 площею 68,2105 га та земельну ділянку кадастровий номер :03:003:0039 площею 0,3990 га. Загальна площа 68,6095 га.

Розпорядженням голови Хмельницької обласної державної адміністрації № 145/2016-р від 29.03.2016 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду та надано в оренду земельну ділянку кадастровий номер :02:002:0123 площею 68,2105 га та земельну ділянку кадастровий номер :03:003:0039 площею 0,3990 га. Загальна площа 68,6095 га.

Суд звертає увагу позивача, що земельна ділянка кадастровий номер :02:002:0123 площею 68,2105 га включає в себе земельну ділянку кадастровий номер :03:003:0039 площею 0,3990 га та розпорядженням від 28.10.2014 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, про що ОСОБА_1 повідомлено листом від 31 січня 2022 року.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що документом, а саме розпорядженням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду за кадастровим номером :03:003:0039 (про який йдеться у запиті позивача) є розпорядження №415/2014-р від 28.10.2014 (зі змінами).

Суд також зазначає, що позивач у запиті від 25.01.2022 просив надати розпорядження на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, тому відповідачем на виконання вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», зазначене в запиті розпорядження було надано.

Суд враховує, що пункт 5 частини першої статті 24 Закону №2939-VI встановлює, що відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень: надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності, тобто неповні або перекручені.

Неповною є інформація, яка задовольняє лише частину запиту, без належно оформленої відмови у задоволенні решти запиту.

Водночас, визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона має бути заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків та не бути знищеною після закінчення строків зберігання.

Розпорядник повинен забезпечити особі, яка звертається із запитом на інформацію, доступ саме до тієї інформації чи документів, які він просить надати, а у випадку, якщо він не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції володіти інформацією, щодо якої зроблено запит, - відмовити у її наданні, не виходячи за межі чітко поставленого питання, щодо якого зроблено запит.

Розпорядник публічної інформації може (і має своїм обов`язком) надати тільки ту публічну інформацію, яку він, з огляду на свій правовий статус, створив та яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях інформації і якою він володіє.

Водночас, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №9901/925/18 викладено правову позицію, згідно з якою розпорядник може надати ту інформацію, яка вже існує і заздалегідь зафіксована на будь-яких носіях. Вжиття заходів для того, щоб створити інформацію, якої у володінні розпорядника немає, але щодо якої подано інформаційний запит, не охоплюється поняттям доступу до публічної інформації, а тому не покладає на розпорядника (додаткових) зобов`язань та/або відповідальності за надання/ненадання запитувачу такої інформації.

Таким чином, розпорядник публічної інформації може (і має своїм обов`язком) надати тільки ту публічну інформацію, яку він, з огляду на свій правовий статус, створив, яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях інформації і якою він (розпорядник) володіє.

Висновки аналогічного змісту викладені у постановах Верховного Суду від 18.01.2021 у справі №9901/381/20, від 02.04.2020 у справі №9901/22/20.

Отже, відповідач, на запит від 25.01.2022 надав документ, а саме розпорядження від 28.10.2014 №415/2014-р (зі змінами розпорядження №2/2015-р від 05.01.2015), яке є таким, що створене в процесі діяльності відповідача, з огляду на його правовий статус, на виконання вимог Закону України «Про місцеві державні адміністрації», Земельного кодексу України, Закону України «Про землеустрій», Водного кодексу України. Надана інформація, задокументована на відповідних матеріальних носіях - розпорядження від 28.10.2014 року № 415/2014-р (зі змінами розпорядження №2/2015-р від 05.01.2015), є достовірною інформацією. Розпорядженням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду за кадастровим номером :03:003:0039 (про яке йдеться у запиті позивача) є розпорядження №415/2014-р від 28.10.2014 (зі змінами). А тому, інформація є такою, що створена в процесі діяльності відповідача.

Таким чином, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством України.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, а також звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до вимог пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Хмельницької обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Хмельницька обласна державна адміністрація (вул. майдан Незалежності, 2,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 22985083)

Головуючий суддя А.М. Ковальчук