Справа № 140/669/22
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2022-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року ЛуцькСправа № 140/669/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лозовського О.А.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Максор Груп» до Рівненської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Максор Груп» звернулося з позовом до Рівненської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2021/000087/2 від 06.10.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що декларантом позивача для митного оформлення товару автомобіль MERCEDES-BENZ S350D 4МАТІС, кузов № НОМЕР_1 , рік виготовлення 2017 на митний пост Рівненської митниці подано митну декларацію (МД) №UA204020/2021/271718, в якій вартість ввезеного товару визначено за основним методом (за ціною договору/контракту) та вказано вартість автомобіля в сумі 26 000,00 Євро.

Однак, Рівненська митниця Держмитслужби не погодилася із вищезазначеною декларантом митною вартістю та прийняла рішення № UA204000/2021/000087/2 від 06.10.2021 про коригування митної вартості товарів, яким визначила митну вартість товару за резервним методом у сумі 40 600,00 Євро з тих підстав, що митна вартість зазначеного товару не може бути визнана, оскільки декларантом не подано усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 Митного Кодексу України та у відповідності до ч. 5 ст. 54 Митного Кодексу України.

Позивач з таким рішенням не погоджується та вважає його протиправним, посилаючись на те, що ним було надано документи, які дають можливість митному органу визначити митну вартість задекларованого товару за основним методом за ціною контракту.

Рівненською митницею Державної митної служби України було безпідставно відмовлено у прийнятті декларації та не обґрунтовано причини неприйняття документів, які були подані позивачем та його представником для підтвердження заявленою митної вартості.

Твердження митного органу про неможливість застосування обраного позивачем методу визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), є необґрунтованим та безпідставним, а документи, подані позивачем до митного органу, відповідають вимогам чинного законодавства, необхідним для надання їм юридичної сили та доказовості, а, отже, і підтверджують заявлені позивачем відомості про митну вартість товарів, стає очевидним, що визначення відповідачем митної вартості товару та коригування її у сторону збільшення за іншим методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

При цьому, позивач зазначає, що посилання відповідача у рішенні про коригування митної вартості товару виключно на вказаний витяг з електронного довідника Basis Super SCHWACKE 10/2021 від 04.10.2021 не містить інформації - який саме товар було використано в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості такого товару, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товару, відсутнє ЇЇ коригування, не зазначено; фактів, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості, тощо. До того ж, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару, та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, інформація про які міститься в довіднику Basis Super SCHWACKE, не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом. Крім того, відомості, які містяться в SCHWACKE, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором в контексті вчинення відповідних дій.

Щодо твердження митниці про необхідність надання висновку експерта-товарознавця щодо вартості імпортованого транспортного засобу із врахуванням фактичного технічного стану, встановленого при митному огляді, терміну його експлуатації та комплектації, то позивач вважає, що всі надані ним первинні фінансові документи, контракт, інвойс, відповідь FBPKK Logistik GmbH із додатковим підтвердженням факту придбання товару за вказаною ціною, кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже; у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових) і не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Жодних належних обґрунтувань неможливості застосування попередніх методів визначення митної вартості, відповідач в оскаржуваному рішенні не наводить, обмежуючись загальними формулюваннями.

Виходячи із вищевикладеного, позивач вважає, що відповідач безпідставно відмовив йому у визнанні заявленої митної вартості імпортованого автомобіля, а тому просить визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської митниці Держмитслужби №UA204000/2021/000087/2 від 06.10.2021 про коригування митної вартості товарів.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 16.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У відзиві на позовну заяву від 07.03.2022 №7.13-10/8.19-05/117 представник відповідача позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні з наступних підстав. Вказує на те, що під час опрацювання документів, поданих декларантом разом з митною декларацією №UA204020/2021/271718 від 29.09.2021 та здійснення перевірки числового значення заявленої декларантом митної вартості товару встановлено:

1. Згідно аналізу діяльності експортера - компанії FBPK Logistik GmbH у відкритих зовнішніх інтернет ресурсах встановлено, що вказана компанія не є продавцем транспортних засобів, а є лише підприємством, яке надає транспортно-експедиційні послуги по доставці транспортних засобів. Згідно сайту www.webvalid.de зазначений у контракті від 12.08.2021 №12/08-21 директор Krzysztof Kozarvn не є діючим директором, а отже не є уповноваженою особою. Дана інформація викликає сумніви у дійсності зовнішньо-економічної операції;

2. При проведенні перевірки правильності розрахунку митної вартості товару, заявленого декларантом за основним методом визначення митної вартості, проведено перевірку наданого ним витягу з електронного довідника Basis SuperSCHWACKE 09/2021 від 29.09.2021 №002770/36370037, Schwacke- Code: 10386347, встановлено відсутність формування витягу за даним Schwacke-Code.

Вказаний витяг сформований на транспортний засіб із колісною формулою 4x2, в той час, коли декларантом у графі 31 МД та у електронному інвойсі на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 30.08.2017 № НОМЕР_2 даний транспортний засіб має колісну формулу 4x4.

З метою підтвердження заявленого рівня митної вартості імпортованого транспортного засобу декларанту позивача, посадовою особою Рівненської митниці, направлено електронне повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів відповідно до приписів частини 3 статті 53 Митного кодексу України, а саме:

1) виписку з бухгалтерської документації продавця стосовно механізму формування ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки;

2) висновок експерта-автотоварознавця щодо вартості імпортованого транспортного засобу, із врахуванням фактичного технічного стану транспортного засобу, встановленого при митному огляді, терміну його експлуатації, його комплектації.

3) витяг з електронного довідника Basis Super SCHWACKE стосовно даного транспортного засобу, виходячи із відомостей, встановлених при митному огляді та зафіксованих у Акті огляду від 04.10.2021 №UA204020/2021/271718.

У відповідності до частини 6 статті 53 МКУ декларанта повідомлено про право за бажанням надати інші документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Також, декларанту надано консультацію стосовно рівня вартості товару, яким володіє митниця, та який можливо застосувати до імпортованого товару.

На письмову вимогу митниці 06.10.2021 декларантом надано лист №06/10, яким не спростовано розбіжності у відомостях декларованих в МД та поданих до митного оформлення документах, повідомлено про відсутність додаткових документів та прохання прийняти рішення без дотримання термінів, встановлених частиною 3 статті 53 МКУ.

За результатами опрацювання поданих до митного оформлення та додатково наданих документів, 06.10.2021 прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA204000/2021/000087/2.

Митну вартість транспортного засобу визначено відповідно до витягу з електронного довідника Basis SuperSCHWACKE 10/2021 від 04.10.2021 №117514/36397959, Schwacke-Code: 10385865, сформованого відповідно до відомостей, встановлених при митному огляді та зафіксованих у Акті огляду від 04.10.2021 №UA204020/2021/271718, яка становить 40600,00 EUR.

Числове значення митної вартості товару становить 40600,00 EUR, що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 1259960,10 грн.

Випуск у вільний обіг транспортного засобу здійснено за МД від 07.10.2021 №UA204020/2021/274550 із застосуванням положень ч. 7 статті 55 МКУ. Сума додатково нарахованих митних платежів внаслідок коригування митної вартості товару становить 112785,41 грн.

З огляду на наведене вище, вважає прийняте рішення про коригування митної вартості №UA204000/2021/000087/2 від 06.10.2021 таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому законним та обґрунтованим.

11.04.2022 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній просив задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ТзОВ «Максор Груп» на підставі укладеного з FBPKK LOGISTIK GmbH контракту №12/08-21 від 12.08.2021 та на підставі рахунку-фактури №5/08/2021/S від 30.08.2021 придбало легковий автомобіль Mercedes-Benz S350 4 MATIC, номер кузова НОМЕР_3 . Вартість товару відповідно до пункту 1.3. контракту №12/08-21 від 12.08.2021 складає 26 000,00 Євро.

З метою митного оформлення ввезеного на територію України автомобіля, а саме: Mercedes-Benz S350 4 MATIC, номер кузова НОМЕР_3 2017 року випуску…., декларантом ТОВ «МІ-7» 29.09.2021 було подано до Рівненської митниці Держмитслужби митну декларацію №UA204020/2021/271718 та передбачений МК України перелік документів, де в графі 42 вказано ціну товару в сумі 26 000,00 Євро.

На підтвердження вартості товару декларантом одночасно подано: рахунок фактуру №5/08/2021/S від 30.08.2021; автотранспортну накладну №116450 від 20.09.2021; сертифікат з перевезення товару форми EUR.1 №D1142447 від 20.09.2021; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 30.08.2017; платіжне доручення №29 від 08.09.2021; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організми №7541 від 23.09.2021; SCHWACKE від 29.09.2021; контракт №12/08-21 від 12.08.2021; договір про надання послуг митного брокера №25/03 від 25.03.2021; копія митної декларації країни відправлення MRN 21DE70E6 від 20.09.2021.

При проведенні перевірки правильності розрахунку митної вартості товару, заявленого декларантом за основним методом визначення митної вартості, проведено перевірку наданого ним витягу з електронного довідника Basis SuperSCHWACKE 09/2021 від 29.09.2021 №002770/36370037, Schwacke-Code: 10386347, встановлено відсутність формування витягу за даним Schwacke-Code. Слід зазначити, що вказаний витяг сформований на транспортний засіб із колісною формулою 4x2, в той час, коли декларантом у графі 31 МД та у електронному інвойсі на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 30.08.2017 № НОМЕР_2 даний транспортний засіб має колісну формулу 4x4. Вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу, в тому числі і стосовно розміру фактично сплачених коштів за імпортований транспортний засіб..

Рівненська митниця володіє ціновою інформацією щодо вартості транспортних засобів із однаковими маркою, роком виготовлення, технічними характеристиками, країною походження, згідно витягу з електронного довідника Basis SuperSCHWACKE 10/2021 від 04.10.2021 №117514/36397959, Schwacke-Code: 10385865, сформованого відповідно до відомостей, встановлених при митному огляді та зафіксованих у Акті огляду від 04.10.2021 №UA204020/202t/271718, яка становить 40600,00 EUR.

Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею, за умови надання додаткових документів, згідно з переліком:

1. виписку з бухгалтерської документації продавця стосовно механізму формування ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки;

2. висновок експерта-автотоварозкавця щодо вартості імпортованого транспортного засобу, із врахуванням фактичного технічного стану транспортного засобу, встановленого при митному огляді, терміну його експлуатації, його комплектації.

3. витяг з електронного довідника Basis SuperSCHWACKE стосовно даного транспортного засобу, виходячи Із відомостей, встановлених при митному огляді та зафіксованих у Акті огляду від 04.10.2021 №UA204020/2021/271718

Декларант не надав інших додаткових документів для підтвердження митної вартості, про що повідомив листом №06/10.

Таким чином, за результатом проведеної письмової консультації щодо вибору методу визначення митної вартості товару, а також враховуючи відмову декларанта подавати інші документи, митницею прийняте рішення про коригування митної вартості товару №UA204000/2021/000087/2 від 06.10.2021, митну вартість транспортного засобу визначено відповідно до витягу з з електронного довідника Basis SuperSCHWACKE 10/2021 від 04.10.2021 №117514/36397959, Schwacke-Code: 10385865, сформованого відповідно до відомостей, встановлених при митному огляді та зафіксованих у Акті огляду від 04.10.2021 №UA204020/2021/271718, яка становить 40600,00 Євро.

Водночас вказує на те, що декларанта було повідомлено, що у разі його незгоди з прийнятим рішенням про можливість випуску задекларованого товару у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Товар було випущено у вільний обіг за МД №UA204020/2021/274550 від 07.10.2021 з наданням гарантій, передбачених ч. 7 ст. 55 МК України.

Позивач, не погоджуючись із рішенням Рівненської митниці Держмитслуби № UA204000/2021/000087/2 від 06.10.2021 про коригування митної вартості товарів, оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 34-1 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України (тут і надалі в редакції, чинній у період спірних правовідносин) органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, митниці та митні пости.

Митний контроль, у силу вимог ст. 4 Митного кодексу України, це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За приписами ч. 1 ст. 318 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до положень ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст. 51 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (ч. 2 статті 52 Митного кодексу України).

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості (ч. 4 ст. 52 Митного кодексу України).

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей. (ч. 8, 9 ст. 52 Митного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 4 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Частиною 1 та 2 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (ч. 7 статті 55 Митного кодексу України).

Згідно з ч. 8 вказаної статті Митного кодексу України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Відповідно до ч. 9 ст. 55 Митного кодексу України у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Положеннями ст. 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною 2 ст. 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню (ч. 5-8 ст. 58 Митного кодексу України).

Відповідно до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Правила заповнення декларації митної вартості, затверджені наказом Міністерства фінансів України 24.05.2012 № 599, визначають порядок заповнення декларації митної вартості, яка використовується:

декларантом або уповноваженою ним особою - при визначенні та заявленні митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту;

митним органом - при здійсненні контролю за правильністю визначення декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту.

Відповідно до пункту 1.3 вказаних Правил, ДМВ подається в установленому порядку митному органу, що здійснює митне оформлення товарів, разом з митною декларацією на оцінювані товари.

Пунктом 1.14 Правил передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Посадовою особою митного органу заповнюється графа ДМВ «Для відміток митного органу». На основному аркуші, крім реєстраційного номера ДМВ, повинно бути зазначене рішення, яке прийняте посадовою особою митного органу за результатами контролю правильності визначення митної вартості товарів (пункти 2.1, 2.2 вказаних Правил).

Відповідно до пункту 2.3 Правил, при електронному декларуванні посадова особа за допомогою автоматизованої системи митного оформлення створює та надсилає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів відповідно до частин третьої та/або четвертої статті 53 Кодексу для підтвердження митної вартості товарів із складанням їх переліку.

При електронному декларуванні повідомлення про необхідність подання документів вважається одержаним декларантом або уповноваженою ним особою з часу надходження до митного органу повідомлення в електронній формі від декларанта або уповноваженої ним особи про одержання цього повідомлення. При електронному декларуванні декларант або уповноважена ним особа надсилає повідомлення про відмову у подачі документів у складі електронного повідомлення, засвідченого електронним підписом (пункти 2.4, 2.5 Правил).

В даному випадку зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2021/000087/2 від 06.10.2021 (графа 33 - обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості) вбачається, що митна вартість імпортованих товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) відповідно до ч. 6 ст. 54 та ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України, оскільки декларантом не подано усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 МК України та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МК України.

А саме, відповідач вказує: при проведенні перевірки правильності розрахунку митної вартості товару, заявленого декларантом за основним методом визначення митної вартості, проведено перевірку наданого ним витягу з електронного довідника Basis SuperSCHWACKE 09/2021 від 29.09,2021 №002770/36370037, Schwacke-Code: 10386347, встановлено відсутність формування витягу за даним Schwacke-Code. Слід зазначити, що вказаний витяг сформований на транспортний засіб із колісною формулою 4x2, в той час, коли декларантом у графі 31 МД та у електронному інвойсі на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 30.08.2017 № НОМЕР_2 даний транспортний засіб має колісну формулу 4x4. Вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу, в тому числі і стосовно розміру фактично сплачених коштів за імпортований транспортний засіб.

Тому митну вартість товару визначено відповідно до витягу з електронного довідника Basis SuperSCHWACKE 10/2021 від 04.10.2021 №117514/36397959, Schwacke-Code: 10385865, сформованого відповідно до відомостей, встановлених при митному огляді та зафіксованих у Акті огляду від 04.10.2021 №UA204020/2021/271718, яка становить 40 600,00 EUR.

Інших обставин прийняття рішення та джерел інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості графа 33 не містить.

Між тим, відповідач у відзиві на позов стверджує про наявність причин, що слугували підставою для коригування митної вартості товару, які не відображені у графі 33 оскаржуваних рішень, зокрема про те, що згідно аналізу діяльності експортера - компанії FBPK Logistik GmbH у відкритих зовнішніх інтернет ресурсах встановлено, що вказана компанія не є продавцем транспортних засобів, а є лише підприємством, яке надає транспортно-експедиційні послуги по доставці транспортних засобів. Слід зауважити, що згідно сайту www.webvalid.de (який зазначений у поданому до митного оформлення рахунку) зазначений у контракті від 12.08.2021 №12/08-21 директор Krzysztof Kozarvn не є діючим директором, а отже не є уповноваженою особою.

По-перше, суд акцентує увагу на відсутності законних підстав посилатися на докази та обставини, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

По-друге, визначення продавця чи власника товару не впливає на його митну вартість.

Також з рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару вбачається, що при його прийнятті відповідачем використано виключно інформацію з електронного каталогу Schwacke.

Можливість використання інформації, отриманої в мережі Інтернет (офіційні сайти виробників товарів, прайс-листи інтернет-магазинів тощо), в тому числі програмного комплексу SCHWACKE, передбачена Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015р. № 689.

Однак така інформація не може бути самостійною підставою для витребування митним органом додаткових документів із метою підтвердження заявленої митної вартості, якщо при цьому подані до митного оформлення разом з митною декларацією документи не містять розбіжностей, ознак підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всі відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Даний висновок також узгоджується із правовою позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 27.07.2020 у справі №460/205/19.

Суд звертає увагу на те, що за сталою та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі № 815/6854/17, від 14.07.2020 у справі № 809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень.

Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

У той же час, митним органом не було наведено обґрунтованих пояснень щодо визначення митної вартості у застосованих ним розмірах.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач стосовно автомобіля марки Mercedes-Benz S350 4 MATIC, номер кузова НОМЕР_3 використав із каталогу SCHWAKE базову вартість у розмірі 40 600,00 EUR, яку визнав ціною продажу (до відзиву додано витяг із вказаного ресурсу без перекладу державною мовою).

Посилання у рішенні про коригування митної вартості товару виключно на вказаний витяг з електронного довідника Basis Super SCHWACKE 10/2021 від 04.10.2021 не містить інформації - який саме товар було використано в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості такого товару, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товару, відсутнє її коригування, не зазначено; фактів, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості, .тощо.

До того ж, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару, та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, інформація про які міститься в довіднику Basis Super SCHWACKE, не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом.

SCHWACKE - це електронний каталог, який містить інформацію про транспортні засоби, комплектації, оціночну вартість в залежності від експлуатаційних умов. Позивач правильно зазначив, що на оцінку вартості автомобіля впливають дата випуску транспортного засобу, комплектація. Однак розбіжності у даті виготовлення автомобіля з вказаних сайтів не впливають на визначення його вартості, оскільки рік виготовлення та рік першої реєстрації однаковий - 2019 рік. Тому відсутні підстави вважати, що висновок за результатами автотоварознавчого дослідження від 03 березня 2021 року №500 містить недостовірну інформацію.

Суд вдруге звертає увагу, що відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Аналогічні висновки зроблено Верховним Судом у постанові від 04.06.2020 у справі №1.380.2019.001823, від 10.10.2019 у справі №809/1469/16.

Системний аналіз наведених вище правових норм вказує на те, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Така позиція суду узгоджується із обов`язковою для врахування практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема у постанові від 04.04.2018 по справі №826/27058/15 (№К/9901/35148/18).

На переконання суду, позивачем доведено задекларовану за основним методом митну вартість ввезеного на митну територію України автомобіля на рівні 26 000,00 Євро. На підтвердження цієї митної вартості позивач надав достатні докази у тому числі і заяву про купівлю іноземної валюти №25 від 07.09.2021, платіжне доручення № 846 від 07.09.2021, а також платіжне доручення в іноземній валюті №29 від 08.09.2021, за яким сума коштів 26000 Євро була перерахована на рахунок FBPKK Logistik GmbH за продаж автомобіля MERCEDES-BENZ S350D 4МАТІС, кузов № НОМЕР_3 , згідно з фактурою від 30.08.2021 № 5/08/2021/S на підставі контракту №12/08-12 від 12.08.2021.

Натомість митниця при коригуванні митної вартості автомобіля, задекларованої позивачем, виходила із інформації, яка містилась у каталозі Schwacke (46 000,00 Євро).

За висновком суду відповідач не довів наявність підстав для застосування каталогу Schwacke, як належного джерела інформації щодо митної вартості в порівнянні з експертним автотоварознавчим дослідженням.

Судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем всупереч вказаним вище правовим нормам не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, за наслідками яких розпочалась процедура консультацій та причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору.

Більш того, матеріалами справи документально не підтверджено факту надання декларантом позивача документів, що містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, на підставі чого контролюючий орган розпочав процедуру консультацій.

Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, свідчить про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

За відсутності встановлених частинами першою та другою статті 58 Митного кодексу України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині шостій статті 54 Митного кодексу України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, підстав для застосування положень частини третьої статті 57 та частини третьої статті 58 Митного кодексу України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості імпортованих автомобілів при недоведеності неможливості її визначення за основним, є безпідставним.

Суд уважає, що відповідачем не доведено ціну, яка визначена ним у розмірі 46 000,00 Євро, та підстав такого коригування ним митної вартості за резервним методом, а також не наведено обґрунтованих доводів невизнання митної вартості, визначеної декларантом позивача та підтверджених документами, наданими митниці. Тому, з огляду на приписи частини другої статті 77 КАС України рішення у спорі належить прийняти на користь позивача, а не суб`єкта владних повноважень.

Оскільки рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA204000/2021/000087/2 від 06.10.2021 не ґрунтується на нормах чинного законодавства, то його слід визнати протиправним та скасувати.

Відтак, адміністративний позов ТзОВ «Максор Груп» належить задовольнити повністю.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Представник позивача у позовній заяві просив стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2481,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 18 000,00 грн, а також витрати на послуги з перекладу в розмірі 2050,00 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас частинами четвертою, п`ятою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Разом з тим, відповідно до частин шостої та сьомої статті 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вказаних правових норм, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника сторони за договором. При цьому такі послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

На підтвердження витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, позивачем надано суду договір про надання правової допомоги від 01.09.2021 №01-09/01, укладений між ТзОВ «Максор Груп» та адвокатським об`єднанням «Дженерал Лігал Груп», додаткову угоду №1 (замовлення) до договору про надання правової допомоги від 01.09.2021 №01-09/01, акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання правової допомоги від 17.03.2022, рахунок №1 від 17.03.2022 за надані юридичні послуги згідно договору про надання правової допомоги від 01.09.2021 №01-09/01 та додаткової угоди №1 (замовлення) до цього договору від 30.10.2021, платіжне доручення №1445 від 21.03.2022.

Відповідно до частин другої, третьої статті 30 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI Про адвокатуру та адвокатську діяльність порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 5.1. договору про надання правової допомоги від 01.09.2021 №01-09/01 за надання GLG правову допомогу, Клієнт сплачує гонорар, розмір якого визначається додатковою угодою до даного Договору.

Відповідно до пункту 3 додаткової угоди №1 (замовлення) до договору сторони погодили, що вартість виконаних робіт та наданих послуг (гонорар) Адвокатським об`єднанням «Дженерал Лігал Груп», обумовлених в даній додатковій угоді, становить 18 000,00 грн.

Згідно з рахунком №1 від 17.03.2022 адвокатським об`єднанням надано ТзоВ «Максор Груп» такі послуги: ґрунтовна консультація Клієнта з питань щодо визнання протиправним та скасування рішення Рівненської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товару №UA204000/2021/000087/2 від 06.10.2021 (2 год.-1500 грн); аналіз документів та моніторинг судової практики для підготовки позовної заяви про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару №UA204000/2021/000087/2 від 06.10.2021 (3 год. 1500 грн); складення та подання адвокатських запитів в інтересах ТзОВ «Максор Груп», що стосуються справи про визнання протиправним та скасування рішення Рівненської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товару №UA204000/2021 000087/2 від 06.10.2021 (2 год. -5000 грн); складення та подання до адміністративного суду позовної заяви про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару №і;А204000/2021/000087/2 від 06.10.2021 (7 год. 10 000,00 грн). Загальна вартість робіт (наданих послуг) за договором про надання правової допомоги від 01.09.2021 №01-09/01 та додаткової угоди №1 становить 18 000,00 грн.

Платіжне доручення від 21.03.2022 №1445 підтверджує оплату послуг у сумі 18000,00 грн.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи.

Відповідно до положень статей 134, 139 КАС України під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись зазначеними вище критеріями, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи, враховуючи предмет спору, конкретні обставини справи, суть наданих послуг, та приймаючи до уваги клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, суд вважає, що заявлений до відшкодування їх розмір є надмірним. При цьому суд зазначає, що аналіз документів та моніторинг практики, надання консультацій, роз`яснень з питань правомірності прийняття митним органом рішень, складення та подання подання адвокатських запитів, не має безпосереднього впливу на результат, охоплюються загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви і подання її до суду, а також оскільки розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін, тому до розподілу підлягають судові витрати у сумі 5000,00 грн.

За приписами частин п`ятої - восьмої статті 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 31 березня 2020 року (справа №160/7049/19), склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Витрати, пов`язані із залученням перекладача у цій справі, підтверджуються копіями таких документів: рахунок-фактура №13/2022/1 від 07.02.2022, виданого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , акт прийняття-передачі наданих послуг №13/2022/2 від 07.02.2022. Факт надання послуг перекладача підтверджується перекладом документів, складених іноземною мовою, на українську мову, які містяться в матеріалах справи.

Враховуючи те, що переклад документів, які є письмовими доказами у справі, замовлений позивачем на вимогу суду, то такі витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи і у зв`язку із задоволенням позову також підлягають розподілу разом з іншими витратами. При цьому відповідач не надав суду доказів про неспівмірність цих витрат на оплату робіт (послуг) перекладача.

Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у сумі 2481,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 07.02.2022 №1410.

Таким чином, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судові витрати у сумі 9531,00 грн з них 5000,00 грн - витрати на правничу допомогу адвоката; витрати, пов`язані із залученням перекладача, - 2050,00 грн та 2481,00 грн - судовий збір.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Максор Груп» (43000, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Рівненська, 54, ) до Рівненської митниці Держмитслужби (33028, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Соборна, 104, ) визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA204000/2021/000087/2 від 06.10.2021.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Максор Груп» за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці Держмитслужби судові витрати у розмірі 9531 (дев`ять тисяч п`ятсот тридцять одну) гривню 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.А. Лозовський