Справа № 300/682/21
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/682/21 пров. № А/857/22692/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Кухтея Р.В., Сеника Р.П.,

за участі секретаря судового засідання Хабазні Ю.Є.

представника позивача: не з`явився

представника відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року у справі № 300/682/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Коломийської районної державної адміністрації, Управління соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування наказу,

суддя в 1-й інстанції Гундяк В.Д..,

час ухвалення рішення 09.11.2021

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення 19.11.2021,-

В С Т А Н О В И В:

25.02.2021 ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Коломийської районної державної адміністрації (надалі також Коломийська РДА, відповідач 1), Управління соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації (надалі також УСЗН Коломийської РДА, відповідач 2) про визнання протиправним та скасування наказу за №02-08/27-к від 11.02.2021, поновлення на роботі та стягнення втраченого заробітку.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у період з 01.11.2018 по 11.02.2021 працювала заступником начальника відділу державних соціальних допомог Управління праці та соціального захисту населення Городенківської районної державної адміністрації, однак наказом за №02-08/27-к від 11.02.2021 її було звільнено із займаної посади. Вважає, що наказ Управління праці та соціального захисту населення Городенківської районної державної адміністрації за №02-08/27-к від 11.02.2021 «Про звільнення ОСОБА_1 » є протиправним та незаконним, оскільки відбулася не ліквідація Городенківської районної державної адміністрації, а реорганізація Городенківської та Снятинської районних державних адміністрацій шляхом приєднання до Коломийської районної державної адміністрації відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 №1635-р «Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій». Позивач звертає увагу суду на те, що при звільненні вакантні посади їй не пропонувались, хоча іншим особам такі посади були запропоновані. Підтвердженням цього є факт переведення 14 осіб з Управління праці та соціального захисту населення Городенківської районної державної адміністрації до Городенківського відділу адміністративного забезпечення у складі Управління соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Управління праці та соціального захисту населення Городенківської районної державної адміністрації за №02-08/27-к від 11.02.2021 «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 з 12.02.2021 на посаді заступника начальника відділу державних соціальних допомог або рівнозначну цій посаді в Управлінні соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації.

Стягнуто з Управління соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 87 249 (вісімдесят сім тисяч двісті сорок дев`ять) гривень 70 копійок.

В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу державних соціальних допомог або рівнозначній цій посаді в Управлінні соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації та в частині стягнення заробітної плати (середнього заробітку за час вимушеного прогулу) за один місяць в сумі 9 668 (дев`ять тисяч шістсот шістдесят вісім) гривень 13 копійок звернуто до негайного виконання.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач Управління соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що предметом спору є оскарження наказу від 11.02.2021р. №02-08/27- к про звільнення позивачки ОСОБА_1 з державної служби та посади, визнання його незаконним та скасування, поновлення позивачки на державній службі та посаді.

Позивачка ОСОБА_1 - колишній працівник управління праці та соціального захисту населення Городенківської РДА, мала статус державного службовця і була звільнена із державної служби 11.02.2021р. згідно п.1 ст.40 КЗпП України, про що свідчить запис номер 26 у її трудовій книжці. Підставою для звільнення стало розпорядження Коломийської районної державної адміністрації від 11.01.2021р. №8 «Про припинення юридичної особи публічного права - управління праці та соціального захисту населення Городенківської РДА шляхом ліквідації».

Апелянт вважає, що судом першої інстанції при ухвалені рішення не враховано, що порядок вивільнення працівників передбачено статтею 49-2 КЗпП України. Зокрема, частиною 6 цієї статті передбачено, що вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України «Про державну службу», здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей: про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів; у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті.

Апелянт наголошує на тому, що згідно положень Кодексу законів про працю України, не застосовуються при звільненні державних службовців:

частина друга статті 40 КЗпПУ: «Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу»;

частина друга статті 49-2 КЗпПУ: «При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством».

Відтак, звертає увагу апеляційного суду на те, що ОСОБА_1 звільнено з посади згідно п.1 ст.40 КЗпП України 11.02.2021р., у зв`язку з чим цілком правомірно не застосовувалися положення частини другої статті 40 КЗпПУ та положення частини другої статті 49-2 КЗпПУ, про наступне вивільнення її було попереджено своєчасно, не пізніше ніж за 30 календарних днів (11 січня 2021 року). Порушень норм законодавства під час звільнення ОСОБА_1 роботодавцем (суб`єктом звільнення) - Управлінням праці та соціального захисту населення Городенківської районної державної адміністрації не допущено, позивачку звільнено із дотриманням норм чинного законодавства.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи обставини, що 31.10.2018 наказом за №01-08/170-к від 31.10.2018 ОСОБА_1 призначено в порядку переведення з посади заступника начальника відділу прийняття рішень на посаду заступника начальника відділу державних соціальних допомог Управління праці та соціального захисту населення Городенківської РДА з 01.11.2018 з посадовим окладом згідно штатного розпису та із збереженням 5 рангу державної служби.

Пунктом 9 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідації районів» №807 від 17.07.2020 в Івано-Франківській області утворено Коломийський район (з адміністративним центром у місті Коломия) у складі територій Гвіздецької селищної, Городенківської міської, Заболотівської селищної, Коломийської міської, Коршівської сільської, Матеївецької сільської, Нижньовербізької сільської, Отинійської селищної, Печеніжинської селищної, Підгайчиківської сільської, П`ядицької сільської, Снятинської міської, Чернелицької селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 №1635-р «Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій» встановлено, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» і статті 71 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» здійснити реорганізацію районних державних адміністрацій районів, ліквідованих згідно з постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 р. № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів», шляхом приєднання до районних державних адміністрацій, розташованих в адміністративних центрах районів, утворених зазначеною постановою, згідно з додатком 1.

Додатком 1 до зазначено розпорядження визначено, що Городенківська та Снятинська райдержадміністрації реорганізуються шляхом приєднання до Коломийської райдержадміністрації.

16.12.2020 до трудової книжки позивачки внесено запис за № 24 про те, що Городенківську районну РДА на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 за №1635-р реорганізовано шляхом приєднання до Коломийської РДА, а 11.01.2021 - запис за № 25 про ліквідацію Управління праці та соціального захисту Городенківської РДА відповідно до розпорядження Коломийської РДА від 11.01.2021 за №8.

11.01.2021 Головою Коломийської районної державної адміністрації видано розпорядження за №1 «Про попередження працівників Городенківської та Снятинської районних державних адміністрацій», пунктом 2 якого зобов`язано керівників структурних підрозділів зі статусом юридичної особи публічного права Городенківської РДА персонально попередити працівників підпорядкованих структурних підрозділів 11.01.2021 про можливе наступне звільнення із займаних посад відповідно до вимог чинного законодавства.

11.01.2021 начальником Управління праці та соціального захисту населення Городенківської РДА відповідно до вимог пункту 1 частин 1 та 1-1 статті 87 Закону України «Про державну службу» та статті 49-2 КЗпП України видано наказ за №02-08/2-к «Про попередження працівників управління праці та соціального захисту Городенківської РДА про їх можливе звільнення у зв`язку з ліквідацією», пунктом 1 якого визначено персонально попередити працівників Управління праці та соціального захисту Городенківської РДА про їх можливе звільнення із займаних посад не раніше, ніж за один місяць, у зв`язку з ліквідацією, згідно додатку.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання наказу №02-08/2-к від 11.01.2021 позивачку попереджено про можливе звільнення із займаної посади у зв`язку з ліквідацією організації, що підтверджується її підписом у додатку до вказаного наказу.

Також, 28.01.2021 головою Івано-Франківської ОДА затверджено план вивільнення працівників Городенківської РДА, яка реорганізується шляхом приєднання до Коломийської РДА, у якому визначено терміни вивільнення працівників Городенківської РДА, в тому числі і позивачку - 12.02.2021 (порядковий номер 66).

Наказом від 11.02.2021 за №02-08/27-к ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника відділу державних соціальних допомог Управління праці та соціального захисту населення Городенківської районної державної адміністрації у зв`язку з ліквідацією організації згідно п.1 ст. 40 КЗпП.

Не погоджуючись із вказаним наказом позивач, з метою захисту свої порушених прав, звернулася із позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції прийняв до уваги, що ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою. У зв`язку з цим при вирішенні спорів щодо поновлення на роботі працівників юридичної особи публічного права, про ліквідацію яких було прийнято рішення, належить, крім перевірки дотримання трудового законодавства щодо таких працівників, з`ясовувати фактичність такої ліквідації (чи мала місце у цьому випадку реорганізація). При вирішенні зазначеної категорії спорів підлягає оцінці і правовий акт, що став підставою ліквідації, зокрема: чи припинено виконання функцій ліквідованого органу, чи покладено виконання цих функцій на інший орган.

Суд встановив, що згідно наявних відомостей з офіційного веб-сайту Міністерства юстиції України 26.05.2021 державним реєстратором внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис за №00 9000323 про державну реєстрацію припинення юридичної особи - Управління праці та соціального захисту населення Городенківської РДА, на підставі рішення щодо припинення.

Зі змісту розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 №1635-р «Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій», постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 за №1321 та розпорядження Коломийської районної державної адміністрації від 11.01.2021 за № 8 слідує, що держава від виконання завдань та функцій в Городенківському районі, які були покладені на відповідний орган праці та соціального захисту населення, не відмовилась, а поклала виконання цих функцій на інший територіальний орган. Суд зазначив, що у спірному випадку фактично мала місце реорганізація зазначеного органу, оскільки відповідна функція держави припинена не була.

Одночасно суд першої інстанції прийняв до уваги те, що 19.01.2021 розпорядженням голови Коломийської РДА за №20 «Про затвердження структури і штатної чисельності Коломийської РДА» перейменовано юридичну особу публічного права «Управління праці та соціального захисту населення Коломийської РДА» на «Управління соціального захисту населення Коломийської РДА» та затверджено структуру і штатну чисельність останнього у кількості 69 осіб згідно з додатком 3.

08.02.2021 розпорядженням голови Коломийської РДА за №47 «Про нову редакцію додатків 3, 4, 7, 8 до розпорядження районної державної адміністрації від 19.01.2021 №20» затверджено додаток 3, яким визначена структура та штатна чисельність Управління соціального захисту населення Коломийської РДА у новій редакції. Так у структурі Управління соціального захисту населення Коломийської РДА у новій редакції утворено Городенківський відділ адміністративного забезпечення у кількості 14 штатних одиниць.

Відтак, суд першої інстанції зазначив, що не встановлено повної ліквідації юридичної особи публічного права - Управління праці та соціального захисту населення Городенківської РДА, оскільки виконання функцій ліквідованого органу покладено на Управління соціального захисту населення Коломийської РДА, у структурі якого затверджено Городенківський відділ адміністративного забезпечення у кількості 14 штатних одиниць, а тому зобов`язанням роботодавця (держави) є вжиття заходів щодо працевлаштування працівників ліквідованого у такий спосіб органу. Суд відхилив, як безпідставні, доводи представника відповідача про те, що подання пропозиції вакантної посади державному службовцю з боку суб`єкта призначення або керівника державної служби є його правом, а не обов`язком, оскільки вважав, що в даному випадку держава, як роботодавець, мала зобов`язання по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Наведені висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, з урахуванням наступного.

Зі змісту судового рішення у справі 300/682/21 встановлено, що судом першої інстанції під час розгляду вказаної справи залучено до участі у справі як другого відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Городенківської районної державної адміністрації.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 замінено відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Городенківської районної державної адміністрації його правонаступником - Управлінням соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації.

За результатом розгляду апеляційної скарги Управління соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року у справі № 300/682/21, апеляційна скарга Управління соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації задоволена.

Ухвала Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року у справі № 300/682/21 про заміну сторони Управління праці та соціального захисту населення Городенківської районної державної адміністрації на його правонаступника Управління соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації скасована.

Під час розгляду вказаної справи було встановлено, що Розпорядженням №8 не визначено правонаступника первісного відповідача Управління праці та соціального захисту населення Городенківської районної державної адміністрації та не визначений жоден правонаступник його майнових прав та обов`язків.

Управління соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації ( ) є юридичною особою публічного права, самостійним структурним підрозділом Коломийської районної державної адміністрації.

Апеляційний суд звернув увагу на те, що в матеріалах справи відсутні будь які докази, які підтверджували правонаступництва, тобто перехід прав і обов`язків від Управління праці та соціального захисту населення Городенківської районної державної адміністрації на його правонаступника - Управління соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації. Судом апеляційної інстанції було зазначено про те, що резолютивна частина постановленої оскаржуваної ухвали, фактично передбачає заміну неналежного відповідача, згідно ст.48 КАС України, а не про процесуальне правонаступництво, яке передбачене ст.52 КАС України.

Вказані обставини були відомі сторонам спору та суду першої інстанції, який завершуючи розгляд справи по суті та ухвалюючи судове рішення 09 листопада 2021 року фактично здійснив розгляд адміністративного позову до відповідача- Управління соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації, правовий статус якого не підпадає під предмет судового спору, оскільки наказ був винесений Управлінням праці та соціального захисту населення Городенківської районної державної адміністрації за №02-08/27-к від 11.02.2021 «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Спірні відносини врегульовано Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Стаття 4 Закону № 889-VIII визначає принципи державної служби, зокрема забезпечення рівного доступу до державної служби та стабільності, які полягають в забороні всіх форм та проявів дискримінації, відсутності необґрунтованих обмежень або надання необґрунтованих переваг певним категоріям громадян під час вступу на державну службу та її проходження, а також безстрокового призначення державних службовців, крім випадків, визначених законом, та незалежності персонального складу державної служби від змін політичного керівництва держави та державних органів.

За ст. 5 Закону № 889-VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 83 Закону № 889-VIII державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону).

За п.п. 1, 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону № 889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу; ліквідація державного органу.

Згідно ч. 3 ст. 87 Закону № 889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.

У відповідності до роз`яснення Національного агентства України з питань державної служби від 20.02.2020 року №86 р/з, згідно якого при скороченні чисельності або штату державних службовців, скороченні посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізації державного органу пропонування державному службовцю вакантної посади державної служби є правом суб`єкта призначення або керівника державної служби, а не обов`язком. Процедура звільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення наразі врегульована положеннями Закону, отже, при звільненні державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, зокрема, відповідно до пункту 1 чи пункту 11 частини першої статті 87 Закону, положення статті 49-2 Кодексу законів про працю України не застосовуються.

Згідно з частиною 6 статті 49-2 Кодекс законів про працю України, в редакції чинній на час винесення зазначеного розпорядження, (далі - КЗпП України) встановлювалось, що вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України «Про державну службу», здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей: про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів; у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті; не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Частиною такого змісту статтю 49-2 КЗпП України доповнено Законом України «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України» від 12.12.2019 № 378-IX, який набрав чинності 02.02.2020.

З аналізу вказаних положень статті 49-2 КЗпП України вбачається персоналізований характер попередження працівників про наступне вивільнення, що зумовлено необхідністю забезпечення правового захисту працівників. При цьому, законодавцем не передбачена форма та спосіб повідомлення працівника про наступне вивільнення, однак таке попередження має бути адресована саме конкретному працівнику та мати певну документальну форму вираження, що виключатиме, в подальшому, будь-які спори щодо недотримання процедури вивільнення працівника та переліку пропонованих йому посад.

Водночас, підпункт 4 пункт 21 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року №1074, дотримання порядку звільнення працівників пов`язує з письмовим попередженням про таке звільнення працівників, що покладається як обов`язок на Голову комісії з припинення органу виконавчої влади або територіального органу.

При цьому, у відповідності до частини 3 статті 87 Закону №889-VІІІ, частини 6 статті 49-2 КЗпП України, в редакціях, чинних на час попередження позивача про вивільнення, працівника, який має статус державного службовця, керівник державної служби (суб`єкт призначення) при зміні в організації виробництва і праці, в тому числі реорганізації, попереджає письмово про наступне звільнення не пізніше ніж за 30 календарних днів. При звільненні не застосовуються так звані захищені статті КЗпП України щодо звільнення працівника лише у випадках неможливості переведення, за його згодою, на іншу роботу та переважності права залишення на роботі. Не потрібно було також отримання згоди від профспілок. Положеннями частини 3 статті 87 Закону №889-VІІІ, законодавець закріпив саме право керівника державної служби (суб`єкта призначення) запропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду у тому самому державному органі (за наявності).

Правомірними підставами для припинення державної служби та звільнення державного службовця відповідно до вказаних положень є: - скорочення чисельності або штату державних службовців; - скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців; - реорганізація державного органу; - ліквідація державного органу.

Тобто, при наявності будь-якої з цих обставин у керівника, суб`єкта призначення виникає право звільнити державного службовця, і, в тому числі, це право не поставлено в залежність від того, чи відбувається реальне зменшення чисельності або штату державних службовців.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Отже, розглянувши усі подані документи і матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову якою в позові відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч.3 ст.243, ст.139, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року у справі № 300/682/21 скасувати та прийняти нову постанову якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Р. В. Кухтей
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 15 квітня 2022 року