Справа № 460/545/21
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2022-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/545/21 пров. № А/857/17874/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л. П., Сеника Р.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 (оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року, прийняте суддею Нор У.М. у місті Рівне, у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 "), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Військова частина НОМЕР_2 Міністерства оборони України, про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання до вчинення дій-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") про визнання бездіяльності відповідача щодо невиплати йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік у зв`язку з лікуванням - протиправною; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік у зв`язку з лікуванням; встановлення судом строку для подачі звіту про виконання судового рішення.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року позов задоволено. Визнано бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») щодо невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік у зв`язку з лікуванням протиправною. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 (управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік у зв`язку з лікуванням.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що умовами виплати матеріальної допомоги у розмірі місячного грошового забезпечення відповідно до нової редакції Наказу Міністерства оборони України від 18.02.2020 року № 45, є зокрема порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз; довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії); вибуття на довготривалу реабілітацію (більше одного місяця поспіль) унаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної системи, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, проти рецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до виписного епікризу позивач перебував на стаціонарному лікуванні та обстеженні в терапевтичному відділенні Рівненського військового госпіталю (в/ч) НОМЕР_3 з 09.10.2020 року по 13.11.2020 рік.

Відповідно до свідоцтва про хворобу №174 від 09.10.2020 року військово-лікарської комісії госпітальної в/ч НОМЕР_1 було проведено медичний огляд позивача. Встановлено діагноз та зазначено, що позивач не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час. (а.с.16-17)

Суд враховує, що позивачем були виконані усі необхідні дії з метою отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі місячного грошового забезпечення, зокрема, було подано за підпорядкуванням рапорт про нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та було надано відповідні документи про стан його здоров`я та перебування його на реабілітації, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

При вирішенні даної справи суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену, у тому числі, в постанові від 21.11.2018 року в справі №824/166/15-а, відповідно до якої держава не може відмовляти у здійсненні особі певних виплат у разі чинності законодавчої норми, яка їх передбачає та відповідності особи умовам, що ставляться для їх отримання.

Крім того, при вирішенні цієї справи, суд також ураховує, що відповідач не надав будь-яких доказів відсутності чи обмеження видатків (фінансування) для виплати позивачеві спірної матеріальної допомоги у розмірі місячного грошового забезпечення.

Встановлення строку на подачу звіту про виконання судового рішення є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов`язком.

В даному ж випадку, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням зазначеного рішення, наголошуючи при цьому, що, відповідно до частин другої, третьої статті 14, статті 370 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Військова частина НОМЕР_1 (оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що порядок подання рапортів військовослужбовців на виплату матеріальної допомоги в розмірі грошового забезпечення на місяць, визначено наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 13 березня 2020 року №156 «Про порядок надання у 2020 році матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям Сухопутних військ Збройних Сил України».

Згідно даних медичних документів не встановлено, що захворювання, які зазначені в медичних документах, свідчать про тяжкий перебіг захворювань позивача або тяжкі наслідки, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів.

Таким чином, вважає, що підстави для виплати матеріальної допомоги позивачу за 2020 рік в розмірі місячного грошового забезпечення відсутні.

Звертає увагу, що з рапортом про виплату матеріальної допомоги за 2020 рік в розмірі одного окладу за військовим званням позивач до командира Військової частини НОМЕР_1 не звертався.

Наказ Міністерства оборони України від 18.02.2020 року № 45 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2020 рік» зі змінами внесеними наказом Міністерства оборони України від 26 червня 2020 року №236 та наказ командувач Сухопутних військ Збройних Сил України від 13 березня 2020 року №156 «Про порядок надання у 2020 році матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям Сухопутних військ Збройних Сил України» є чинними, законними, жодним нормативно-правовим актом, ні рішенням суду в справі, яке набрало законної сили, вони не скасовані, як такі, що стосуються обмеження права громадян на отримання матеріальної допомоги.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач надав суду відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечив щодо її доводів та просив залишити рішення суду без змін.

Відповідно по п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України з 1994 року.

Позивач перебував на військовій службі в управлінні оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (Військова частина НОМЕР_1 ), що підтверджується наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по стройовій частині) від 07.04.2015 року №7 та довідкою тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу - заступника командира Військової частини НОМЕР_1 від 22 вересня 2020 року №501/348.

Відповідно до наказу командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 28.12.2019 року №821 з 01.01.2020 року, позивач перебуває на грошовому забезпеченні, у Військовій частині НОМЕР_2 .

Військова частина НОМЕР_2 знаходиться у підпорядкуванні Військової частини НОМЕР_1 .

24.11.2020 року позивачем було подано рапорт на ім`я командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік у розмірі місячного грошового забезпечення у зв`язку з лікуванням відповідно до вимог Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам від 07.06.2018 року №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за №745/32197.

Відповідачем даний рапорт зареєстровано 25.11.2020 року №11435, до рапорту було додано виписний епікриз з Військової частини НОМЕР_3 від 13.11.2020 року.

Відповідно до свідоцтва про хворобу №174 від 09.10.2020 року позивач визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час та 21.12.2020 року наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) № 442 позивача - полковника юстиції ОСОБА_1 помічника командира військової частини з правової роботи - начальника юридичної служби Військової частини НОМЕР_1 відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" було звільнено з військової служби у запас за підпунктом "б" за станом здоров`я та направлено на військовий облік до Рівненського ОМТЦК та СП Рівненської області.

Станом на день звернення до суду питання надання позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік у розмірі місячного грошового забезпечення у зв`язку з лікуванням відповідачем взагалі не вирішене та відповідної допомоги позивач не отримав.

Позивач, вважаючи, що відповідачем протиправно не здійснено виплату матеріальної допомоги у розмірі місячного грошового забезпечення та, як наслідок, передчасно звільнено його зі служби без проведення з ним повного розрахунку при звільненні, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Спеціальним нормативним документом, який визначає основні засади соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей є Закон України "Про правовий та соціальний статус військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII від 20.12.1991 року.

Стаття 9 зазначеного Закону передбачає, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" визначено порядок, умови та розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Пунктом 5 вказаної постанови надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

На виконання зазначеної постанови прийнято наказ Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам".

Пунктом 7, 9 розділу XXIV вказаного наказу передбачено:

- до місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та щомісячні додаткові види грошового забезпечення за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги;

- виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Пунктом 6 Наказу Міністерства оборони України від 18.02.2020 року № 45 "Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2020 рік" визначено, що матеріальна допомога військовослужбовцям для вирішення соціально-побутових питань виплачується у розмірі одного окладу за їх військовим званням.

Наказом Міністерства оборони України №84 від 04.03.2020 року «Про внесення змін до наказу Міністерства оборони України від 18.02.2020 року №45» п. 6 викладено новій редакції, відповідно до якої:

"Матеріальну допомогу військовослужбовцям для вирішення соціально-побутових питань виплачувати у розмірі одного окладу за їх військовим званням.

Виплату матеріальної допомоги у розмірі місячного грошового забезпечення здійснювати виключно за наявності таких підстав:

смерть дружини (чоловіка), дітей, батьків військовослужбовця;

порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз; довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії), а саме:

онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та (або) хіміотерапія);

захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит В,С;

вибуття на довготривалу реабілітацію (більше одного місяця поспіль) унаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної системи, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, проти рецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів".

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців і входить до його складу. Цей вид грошового забезпечення надається військовослужбовцям у межах фонду грошового забезпечення та у розмірі, що не перевищує розміру місячного грошового забезпечення, за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника).

Як слідує з матеріалів справи, 24.11.2020 року позивачем було подано рапорт на ім`я командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік у розмірі місячного грошового забезпечення у зв`язку з лікуванням відповідно до вимог "Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" від 07.06.2018 року №260, до якого було подано виписний епікриз від 13.11.2020 року.

Разом з тим, відповідачем під час прийняття рішення про виплату позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань не було враховано висновки, зазначені в поданих ним документах.

Так, відповідно до виписного епікризу позивач перебував на стаціонарному лікуванні та обстеженні в терапевтичному відділенні Рівненського військового госпіталю (в/ч) НОМЕР_3 з 09.10.2020 року по 13.11.2020 рік.

Відповідно до свідоцтва про хворобу №174 від 09.10.2020 року військово-лікарської комісії госпітальної в/ч НОМЕР_1 було проведено медичний огляд позивача. Встановлено діагноз та зазначено, що позивач не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час. (а.с.16-17)

При цьому суд зазначає, що після написання рапорту на виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік від 24.11.2020 року та рапорту на звільнення, до виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , а саме до 01.02.2021 року, позивач перебував з 28.12.2020 року по 12.01.2021 рік та з 12.01.2021 року по 20.01.20214 рік на стаціонарному лікуванні у Рівненському військовому госпіталі (Військова частина НОМЕР_3 ), що підтверджується виписними епікризами №5 від 12.01.2021 року та медичною карткою стаціонарного хворого №56 від 20.01.2021 року.

Також позивачем подано документи, якими підтверджується, що після виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 він перебував на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні Рівненського військового госпіталю, на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні у Кардіологічному відділенні комунального некомерційного підприємства "Центральна міська лікарня", на стаціонарному обстеженні в експертному відділенні науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова, а також документи, якими підтверджується надання йому групи інвалідності.

Таким чином, наданими документами підтверджується факт продовження лікування позивача внаслідок захворювань з тяжким перебігом після звільнення з військової служби.

При цьому, суд враховує покликання позивача як на підставу неправомірності оскаржуваної відмови, що наказ Міністерства оборони України від 18.02.2020 року № 45 "Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2020 рік" зі змінами, не пройшов державну реєстрацію нормативно-правових актів, передбачену Положенням про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерства, інших органів виконавчої влади, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року №731.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані обставини підтверджують порушення стану здоров`я позивача та перебування його на реабілітації, що з урахуванням подання позивачем рапорту та необхідних документів є підставою для висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік у зв`язку з лікуванням та зобов`язання відповідача здійснити її нарахування та виплату.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав вважати неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року у справі № 460/545/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Р. П. Сеник