Справа № 500/6915/21
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2022-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6915/21

13 квітня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою приватного агропромислового підприємства "Дзвін" до Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Приватне агропромислове підприємство "Дзвін" (далі позивач, ПАП "Дзвін") звернулось до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі відповідач), в якій просить визнання протиправною скасувати постанову Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу №285814 від 14.09.2021.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.09.2021 Придністровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки була винесена постанова №285814 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу на суму 8500,00 грн. Винесення даної постанови відповідач мотивує тим, що 03.08.2021 на а/д Н-25 137 км було зафіксовано перевезення вантажу з перевищенням вагових параметрів автомобілем марки MAN н/з НОМЕР_1 , напівпричіп BODEX н/з НОМЕР_2 без відповідного дозволу - навантаження на строєну вісь 23,65 т, що на 7,5% перевищує норму - 22 т. Проте акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0067561 від 03.08.2021 не відповідає формі акта, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 № 422, оскільки в графі 5 "Суб`єкт, що перевіряється" не зазначено ідентифікаційний код згідно з ЄДРПОУ. Крім того в даному акті графа 9 "Відстані між осями, метри" не заповнена, а всі інші матеріали справи не містять жодних належних доказів, які могли б підтвердити сам факт здійснення її замірів та технічний засіб, яким вони були проведені.

Оскаржувана постанова N2285814 від 14.09.2021 року не містить посилання на те, яку саме статтю законодавства про автомобільний транспорт було порушено позивачем, лише зазначено, що підставою застосування адміністративно-господарського штрафу є порушення положень абз.14 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", яка передбачає лише санкції за порушення перевізниками норм законодавства про автомобільний транспорт. На момент виникнення спірних правовідносин вказана норма не містила "або подільного вантажу", і штраф застосовувався виключно до випадків перевищення габаритно-вагових норм без відповідного дозволу. Однак відсутність дозволу на рух великовагового транспортного засобу та порушення правил перевезення вантажів є різними питаннями і різними порушеннями законодавства про автомобільний транспорт. При цьому перевізник не мав можливості отримати дозвіл на рух транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оскільки на перевезення таких вантажів дозвіл взагалі не видається.

Автомобілем позивача здійснювалось перевезення сипучого та подільного вантажу - навантаження на вісі транспортного засобу під час його руху є не сталим та може змінюватись. Проведене під час здійснення габаритно-вагового контролю 03.08.2021 зважування шляхом поосьвого заїзду тягача на платформу ваг, без дотримання часу, необхідного для врівноваження сипучого (подільного) вантажу, не може дати достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу. Процедура габаритно-вагового контролю була здійснена поверхнево та несправним обладнанням, яке не вказане в матеріалах габаритно-вагового контролю, а тому висновок відповідача щодо перевищення транспортним засобом позивача нормативних вагових параметрів є безпідставним та таким, що не підтверджується жодними належними та допустимими доказами.

За таких обставин, позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, що, власне, і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 25.10.2021 позовну заяву було залишено без руху та надано строк, достатній для усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням способу їх усунення. Недоліки позовної заяви усунуто позивачем у строк, встановлений судом.

Ухвалою суду від 18.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

На виконання вимог вказаної ухвали, 08.12.2021 Придністровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки подало до суду відзив на позов. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач послався на те, що за результатами проведення габаритно-вагового контролю-інспекторами Поліського міжрегіонального управлінням Укртрансбезпеки (Рівненська область) складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0072061 від 03.08.2021 та акт №0067561 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 03.08.2021 на підставі яких проведено розрахунок №67561 від 03.08.2021 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нарахована плата за проїзд. За результатами проведення рейдової перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №286993 від 03.08.2021 , в якому вказано, що автомобілем марки MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_3 з напівпричепом марки BODEX KIS 3WS. реєстраційний номер НОМЕР_2 здійснювалось перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень - навантаження на строєну вісь 23 65 т, що на 7,5% перевищує нормативно визначені 22 т, (чим порушено п.22.5 Правил дорожнього руху України) та відсутність у водія позивача при здійсненні перевезення вантажу оформленого дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень, тобто без документів передбачених ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме без дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових параметрів, відповідальність за яке передбачено абз.14 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт". Щодо окремих недоліків заповнення матеріалів перевірки, то останні є несуттєвими і не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідач вказує, що в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до уповноважених органів з метою отримання дозволу на рух з перевищенням вагових обмежень чи інформації про відмову від видачі вказаного дозволу уповноваженим органом зважаючи на специфіку вантажу. З приводу того факту, що на час проведення рейдової перевірки методика зважування транспортних засобів, що здійснюють перевезення сипучих вантажів - відсутня, варто зазначити, що відсутність методики проведення габаритно-вагового контролю, не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу та від обов`язку по внесенню плати за таке перевищення. Твердження позивача про те, що вантаж, який перевозився є рухомим і його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху (як свідчення помилковості результатів зважування) є безпідставними, оскільки автомобіль проїхав через ваги повільно із швидкістю, в даному випадку не більше 2 км/год, тому така швидкість руху не може призвести до зміщення вантажу під час процедури зважування.

Зважування вищевказаного транспортного засобу позивача на пересувному пункті габаритно-вагового контролю здійснювалося за допомогою приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі 030T-AS2-PWIA, заводський номер 19-451, ESIT, країна виробник Туреччина, що має відповідне свідоцтво про періодичну повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, сертифікат відповідності та декларацію відповідності, у зв`язку із чим є придатними до застосування. Незважаючи на відсутність вимог щодо зазначення в матеріалах габаритно-вагового контролю інформації про зважувальне обладнання, відповідач звертає увагу, що в талоні-роздруківці зважування №4860 від 03.08.2021 зазначено відомості про вагове обладнання, а саме: №19-451, що в свою чергу ідентифікує зважувальне обладнання за допомогою якого проводилась перевірка і на яке надано відповідні документи. Водій транспортного засобу ОСОБА_1 був ознайомлений з усіма матеріалами габаритно-вагового контролю, що засвідчив своїм підписом. А в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №286993 від 03.08.2021 в графі "Пояснення водія про причини порушень" водій ОСОБА_1 не зазначив будь-яких застережень та заперечень щодо змісту, в тому числі щодо процедури зважування чи відмови у наданні для ознайомлення документів на зважувальне обладнання.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що оскаржувану постанову винесено на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано та з урахуванням усіх обставин, що мали значення для її прийняття. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач наголосив, що під час здійснення габаритно-вагового контролю відповідачем не було з`ясовано фактичні обставини справи і невірно застосовано норми законодавства, оскільки при винесенні оскаржуваної постанови відповідач не звернув увагу, на те що відсутність дозволу на рух великовагового транспортного засобу та порушення правил перевезення вантажів є різними питаннями і різними порушеннями законодавства про автомобільний транспорт. На думку позивача, вказане свідчить про те, що оскаржувана постанова не відповідає критеріям обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії.

У додаткових поясненнях Придністровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки звертає увагу суду, що наведене у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №814/1460/16, на яку посилається позивач, не є правовим висновком, а лише констатацією мотивів прийнятого рішення судом першої інстанції: якщо дозвіл на рух подільного вантажу не видається, то може лише бути застосована відповідальність у вигляді плати за проїзд, але самостійно такого висновку не висловлено. Натомість є чітко зазначена позиція Верховного Суду з аналогічного питання, щодо необхідності отримання дозволу на проїзд у разі перевищення вагових параметрів при перевезенні зокрема подільного сипучого вантажу, у постанові Верховного Суду від 22.12.2021 у справі №420/3371/21.

Позивач просить не брати до уваги такі додаткові пояснення при вирішенні справи та вказує, що правовідносини у справі № 420/3371/21 та справі, що розглядається не є подібними ні за підставами позову, ні за фактичними обставинами справи, а тому посилання відповідача на застосування вказаної постанови є невмотивованими. Водночас правова позиція Верховного Суду про відсутність можливості отримати дозвіл при перевищення габаритно-вагових параметрів при перевезенні подільних вантажів у постанові від 29.01.2020 року у справі №814/1460/16, є п.63 постанови і міститься у мотивувальній частині судового рішення, і жодними іншим пунктом вказаної постанови не спростовується і не визначається Верховним Судом помилковим.

Представник позивача в судове засідання повторно не з`явився, хоча ПАП "Дзвін" належним чином повідомлено про дату, час та місце судового розгляду відповідно до ст.124, 126 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), що в силу приписів ст.205 КАС України не перешкоджає розгляду справи судом за відсутності такого учасника справи.

Представника відповідача подано клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 та ч.4 ст.229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду справи у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийнятті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що інспектором Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Рівненська область) в рамках проведення заходів державного контролю, шляхом проведення рейдової перевірки, 03.08.2021 на а/д Н-25 137 км, перевірено транспортний засіб марки MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ), з напівпричепом марки BODEX KIS 3WS, реєстраційний номер НОМЕР_2 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 ), що належить та використовується в своїй діяльності автомобільним перевізником ПАП "Дзвін" при наданні послуг з перевезення вантажу, на підставі товарно-транспортної накладної №Р36080 від 02.08.2021, по маршруту: с. Гранітне, Сарненський район, Рівненська область с. Білобожниця, Тернопільська область.

Рейдова перевірка здійснювалася на підставі направлення на рейдову перевірку №009218 від 30.07.2021, графіка проведення рейдових перевірок Поліського міжрегіонального управлінням Укртрансбезпеки в період з 02.08.2021 по 08.08.2021 та графіка роботи пересувного пункту габаритно- вагового контролю на серпень 2021.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки BODEX KIS 3WS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на підставі талону (роздруківки) зважування №4860 від 03.08.2021 зафіксовано перевищення нормативно визначених вагових параметрів транспортного засобу із вантажем, а саме навантаження строєну вісь 23,65 т при нормативно визначених 22 т та відсутність у водія позивача при здійсненні перевезення вантажу оформленого дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень.

За результатами проведення габаритно-вагового контролю-інспекторами Поліського міжрегіонального управлінням Укртрансбезпеки (Рівненська область) складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0072061 від 03.08.2021 та акт №0067561 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 03.08.2021 на підставі яких проведено Розрахунок №67561 від 03.08.2021 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нарахована плата за проїзд 141,20 євро.

За результатами проведення рейдової перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №286993 від 03.08.2021, в якому вказано, що автомобілем марки MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_3 з напівпричепом марки BODEX KIS 3WS. реєстраційний номер НОМЕР_2 здійснювалось перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень - навантаження на строєну вісь 23,65 т, що на 7,5% перевищує нормативно визначені 22 т, чим порушено п.22.5 Правил дорожнього руху України та відсутність у водія позивача при здійсненні перевезення вантажу оформленого дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень, тобто без документів передбачених ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме без дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових параметрів, відповідальність за яке передбачено абз.14 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Про розгляд справи про порушення ПАП "Дзвін" було інформовано листом-повідомленням № 69551/24.2/24-21 від 26.08.2021.

Заступником начальника Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, на якому був присутнім належним чином повідомлений представник позивача, було винесено постанову №285814 від 14.09.2021 про застосування адміністративно-господарського штрафу до ПАП "Дзвін" у сумі 8500,00 грн. за порушення вимог ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз.14 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі Порядок №1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Згідно з п.4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

У відповідності до п.15 Порядку №1567 одними із питань, що перевіряється при проведенні рейдової перевірки є: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Як передбачено ч.4 ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до п.3, 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Відповідно до п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30, допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки).

За нормами п.16 Порядку №1567 рейдова перевірка може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки.

Під час проведення рейдової перевірки можливе: здійснення габаритно-вагового контролю.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 (далі Порядок №879).

Згідно з пп.4 п.2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до п.3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу (пп.5-1 п.2 Порядку №879).

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (п.6 Порядку №879).

Згідно з п.12 Порядку №879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення (п.18 Порядку №879).

Відповідно до п.32 Порядку №879 перевізник, який має намір використовувати великоваговий та/або великогабаритний транспортний засіб, зобов`язаний не пізніше ніж за три доби звернутися до уповноважених Укравтодором підприємств із заявою про видачу погодження маршруту. Дозвіл на рух великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу після отримання погодження маршруту видається уповноваженим підрозділом Національної поліції через центри надання адміністративних послуг.

Водночас, п.31-1 Порядку №879 передбачено, що якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Пунктом 21 Порядку №1567 передбачено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до п.25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

За приписами п.26 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Згідно з п.27 Порядку №1567 у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачені види відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, які застосовуються до автомобільних перевізників.

У відповідності до абз.14 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, предметом судового розгляду є постанова №285814 від 14.09.2021 про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача у сумі 8500,00 грн. за порушення вимог ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачене абз.14 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

З матеріалів справи видно, що рейдовою перевіркою зафіксовано перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень транспортного засобу позивача, а саме навантаження на строєну вісь -23 65 т, що на 7,5% перевищує нормативно визначені 22 т, без документів передбачених ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме без дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових параметрів.

Враховуючи, що п.22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, встановлена габаритно-вагова норма щодо граничного навантаження на осі, перевищення цього показника за відсутності дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових параметрів, є підставою для застосування адміністративно-господарського штрафу відповідно до ст.60 Закону "Про автомобільний транспорт".

Позивач посилається на те, що чинним законодавством забороняється перевезення подільних вантажів з перевищенням вагових параметрів автомобільними дорогами, тому дозвіл на рух такого вантажу не видається.

У свою чергу, зі змісту пункту 3 Порядку №879 випливає, що транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 %.

Отже, законодавцем чітко передбачено критичну похибку в розмірі 2%, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, в тому числі й сипучого, який під час транспортування здатний зсуватися. При цьому визначення вантажу, як подільного, передбачає організацію перевезення такого вантажу з дотриманням встановлених законом вимог щодо допустимого навантаження на вісі.

Відтак, здійснюючи перевезення сипучого вантажу, перевізником повинно враховуватись, що під час руху по дорозі можливе пересипання вантажу та зміна ваги по осям, попри це перевізник повинен дотримуватись технічних характеристик, не навантажувати на автомобіль більше його технічних можливостей і не допускати перевантаження.

Згідно з п.8.14, 8.15 Глави 8 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.2014 (далі - Правила №363), завантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху.

Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

Відповідно до п.12.1, 12.5 Глави 12 Правил № 363 при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог Правил дорожнього руху України.

Для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова; волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Пунктами 8.20, 8.21 Глави 8 Правил №363 визначено, що водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу, а також сповістити Замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню.

Виходячи з вимог безпеки руху, водій зобов`язаний перевірити відповідність габаритів вантажу розмірам, що зазначені у Правилах дорожнього руху України.

Таким чином, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого (подільного) вантажу великоваговим автомобільним транспортом, зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до п.23, 24 Порядку №879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб: після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Отже, якщо під час фіксації транспортного засобу з перевищенням вагових параметрів перевізник або його уповноважена особа мають право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб. Тобто, це право перевізника, а не обов`язок працівників Укртрансбезпеки. Саме перевізник має бути зацікавлений у дотриманні всіх норм перевезення вантажу.

Оскільки, транспортним засобом позивача здійснювалось перевезення вантажу, що за своїми властивостями є сипучим, то вищезазначені положення законодавства про автомобільний транспорт підлягають врахування позивачем при перевезенні такого вантажу.

До того ж, Верховний Суд у постанові від 29.01.2020 у справі №814/1460/14, на яку посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, зауважив, що чинним законодавством забороняється перевезення подільних вантажів з перевищенням вагових параметрів автомобільними дорогами (п.22.5 Правил дорожнього руху), тому дозвіл на рух такого вантажу не видається, а може лише бути застосована відповідальність у виді плати за проїзд, якщо при зважуванні вантажу встановлено порушення вагових параметрів.

Таким чином, навіть у разі перевезення подільного вантажу, перевізник повинен дотримуватись вимог щодо граничних вагових параметрів транспортного засобу під час руху автомобільними дорогами та нести відповідальність за недотримання таких вимог.

Безпідставними є також твердження позивача про те, що маса сипучого вантажу не є сталою у різних точках автомобіля під час заїзду па вагу, що може свідчити про помилковість результатів зважування. В талоні (роздруківці) зважування №4860 від 03.08.2021, зафіксовано швидкість транспортного засобу позивача, з якою він проїхав через вагові платформи зважувального обладнання, а саме - не більше 2 км/год. Така швидкість руху не може призвести до зміщення вантажу під час процедури зважування.

До такого ж висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 24.07.2019 у справі 803/1540/16.

Суд звертає увагу на те, що зважування зазначеного транспортного засобу на пересувному пункті габаритно-вагового контролю здійснювалося за допомогою приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі 030T-AS2-PWIA, заводський номер 19-451, ESIT, країна виробник Туреччина.

В матеріалах справи міститься свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №11 40 М 082049 21 від 16.06.2021 (чинне до 15.06.2022). Остання повірка ваг була здійснена 16.06.2021. Повірка підтверджується підписом і відтиском повірочного тавра державного повірителя по експлуатації ваг, тому станом на 03.08.2021 (дата проведення зважування транспортного засобу позивача) метрологічна характеристика вимірювальної техніки відповідала вимогам нормативно-технічної документації, а саме вимогам ДСТУ OIML R 134-1:2010 "Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь. Частина 1. Загальні технічні вимоги та методи випробовування.".

Вказане зважувальне обладнання пройшло також оцінку відповідності Технічному регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016 №94. Метрологічна характеристика вимірювальної техніки відповідає вимогам нормативно-технічної документації, а саме вимогам ДСТУ OIML R 134-1:2010 "Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь. Частина 1. Загальні технічні вимоги та методи випробовування (OIML R 134-1:2006, IDT)", про що свідчать декларація відповідності зважувального обладнання 030Т- AS2-PWIA, заводський номер 19-451, та сертифікату відповідності UA.TR.001 35 192-21 від 14.06.2021 на зважувальне обладнання 030T-AS2-PWIA, заводський номер 19-451.

Отже, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача, здійснювався технічними засобами, що пройшли повірку, мають відповідний сертифікат та свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, у зв`язку із чим є придатними до застосування.

Факт перевищення транспортним засобом позивача вагових обмежень також підтверджується чеком (роздруківкою) зважування №4860 від 03.08.2021, який формується і видається технічними засобами габаритно-вагового контролю автоматично, що унеможливлює втручання особи в результати зважування. Водночас у такому зазначено і відомості про вагове обладнання, а саме: №19-451, що в свою чергу ідентифікує зважувальне обладнання за допомогою якого проводилась перевірка і на яке надано відповідні документи.

При цьому, нормативно-правові акти, якими затверджена форма документів, складених посадовими особами відповідача за наслідками перевірки позивача, не містять вимог щодо зазначення у вказаних документах будь-яких характеристик в частині вимірювального та зважувального обладнання.

Щодо доводів про відсутність методики виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі та вказане є підставою для виникнення об`єктивних сумнівів у достовірності результатів зважування, слід вказати на таке.

Дійсно, на момент виникнення спірних правовідносин, відсутня затверджена Мінекономрозвитком методика виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі, якою мали б керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю.

Водночас, оскільки за змістом ст.4 і 29 Закону України "Про автомобільний транспорт", ст.33 Закону України "Про автомобільні дороги" визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком № 879, яким керувався відповідач, суд вважає, що відповідачем правомірно проведений габаритно-ваговий контроль транспортного засобу.

Наведене узгоджується з нормативним регулюванням, а саме скасування постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 671 п.19 Порядку № 879, в якій було вказано про те, що під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку. Отже, законодавець виключив норму про необхідність застосування будь-якої затвердженої методики визначення у спірних правовідносинах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.12.2021 у справі №420/3371/21.

З приводу посилань позивача на те, що графа 5 "Суб`єкт, що перевіряється" та графа 9 "Відстані між осями, метри" акта про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0067561 від 03.08.2021 не заповнені, то такі не можуть слугувати достатньою підставою для виникнення у суду сумнівів у правомірності здійснення габаритно-вагового контролю та винесення оскаржуваної постанови.

За сукупністю встановлених обставин, суд приходить до висновку про правомірність оспорюваної постанови №285814 від 14.09.2021 про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення вимог ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачено передбаченого абз.14 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", та визнає оскаржуване рішення таким, що відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України, а доводи позивача та представлені ним докази не спростовують вказаних висновків суду.

Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатні докази на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, про що описано вище.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши всі обставини справи та оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволені позову за встановленої судом безпідставності його вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову приватного агропромислового підприємства "Дзвін" до Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 13 квітня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Приватне агропромислове підприємство "Дзвін" (місцезнаходження/місце проживання: с.Звиняч, Чортківський район, Тернопільська область, 48510, );

відповідач:

- Придністровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки (місцезнаходження/місце проживання: вул.Тролейбусна, 12, м.Тернопіль, 46027, ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.