Справа № 140/14469/21
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2022-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року ЛуцькСправа № 140/14469/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання дій протиправними щодо зменшення з 20764,21 грн. до 18540,00 грн. з листопада 2021 року пенсії на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 20.04.2016 (справа № 161/3611/16-а) та про відмову здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру № 1789-ХІІ, що діяла на час призначення пенсії, та ст.86 Закону України Про прокуратуру № 1697-VTI, що діє на час перерахунку пенсії з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати за відповідною посадою першого заступника керівника Луцької окружної прокуратури з грудня 2019 року на виконання рішення Конституційного Суду України №7-Р(ІІ)2021 на підставі довідки Волинської обласної прокуратури № 18-59 вих-20 від 03.03.2020 та уточненої довідки Волинської обласної прокуратури № 21-55 вих 21 від 26.02.2021 із загальної суми складових заробітної плати 45495,14 грн. без обмеження суми пенсії максимальним розміром та з урахуванням раніше проведених виплат; зобов`язати здійснити нарахування та виплату пенсію в попередньому розмірі 20764,21 грн. з листопада 2021 року, виплачуваної з 01.01.2016 на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.04.2016 (справа №161/3611/16-а) з одноразовою виплатою різниці в нарахованій та виплаченій пенсії, починаючи з листопада 2021 року; зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст .50-1 Закону України Про прокуратуру № 1789-ХІІ, що діяла на час призначення пенсії та ст. 86 Закону України Про прокуратуру № 1697-VII, що діє на час перерахунку пенсії з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати за відповідною посадою першого заступника керівника Луцької окружної прокуратури з грудня 2019 року на виконання рішення Конституційного Суду України №7-Р(ІІ)2019 на підставі довідки Волинської обласної прокуратури № 18-59 вих-20 від 03.03.2020 та уточненої довідки Волинської обласної прокуратури №21-55 вих 21 від 26.02.2021 з загальної суми складових заробітної плати 45495,14 грн. без обмеження суми пенсії максимальним розміром та з урахуванням раніше проведених виплат.

Ухвалою суду від 06.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

28.12.2021 позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог в порядку статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в якій просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо зменшення з 20764,21 грн. до 18540,00 грн. з листопада 2021 року виплачуваної з 01.01.2016 пенсії на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 20.04.2016 у справі № 161/3611/16-а) та зобов`язання поновити нарахування та виплату пенсії в попередньому розмірі 20764,21 грн. з листопада 2021 року, виплачуваної з 01.01.2016 на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.04.2016 у справі №161/3611/16-а, з одноразовою виплатою різниці в нарахованій та виплаченій пенсії, починаючи з листопада 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 2002 року отримує пенсію відповідно до статті 50-1 Закону України Про прокуратуру №1789-ХІІ (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії) у розмірі 90% середнього місячного заробітку за посадою першого заступника прокурора м. Луцька без обмеження її максимальним розміром.

Зазначає, що його право на отримання даного виду пенсії у зазначеному вище розмірі підтверджено також судовими рішеннями Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №161/617/14-а щодо розміру пенсії 90% та у справі 161/3611/16-а щодо перерахунку та виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром, які набули чинності у встановленому законом порядку і є преюдиціальними для всіх інших судів та обов`язковими для виконання всіма органами та їх посадовими та службовими особами.

На підставі вищезазначеного рішення суду від 20.04.2016 (справа № 161/3611/16- а), прийнятого вже в період дії Закону України Про прокуратуру" № 1697-VII з 01.01.2016 відповідачем щомісячно нараховувалася та виплачувалася позивачу пенсія в розмірі 90% та без обмеження максимальним розміром загальною сумою 20764.21 грн. Однак, в листопаді 2021 року пенсія позивачу перерахована на банківську картку в розмірі 18540.00 грн. і таким чином обмежена десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, що на 2224.21 грн. менше ніж призначену за рішенням суду ще з 2016 року.

Зменшення відповідачем відсоткового розміру при перерахунку, а не при призначенні пенсії з 90 до 60 та обмеження її розміру і виплати в листопаді 2021 в меншому розмірі, ніж зазначено в рішенні суду від 20.04.2016, прямо суперечить нормам Конституції України та чинному законодавству.

З урахуванням наведеного, просив позов задовольнити.

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги не визнав. В обґрунтування своїх заперечень вказав, що в жовтні 2021 року на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14.04.2021 у справі № 140/6324/20 проведено перерахунок та виплату пенсію позивачу. Вказує на те, що виконуючи рішення суду відповідач не вчиняв будь-яких дій щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 на власний розсуд та безпідставно не зменшував розмір його пенсії. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області та з 2002 року отримує пенсію за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України Про прокуратуру № 1789-ХІІ (у редакції Закону№ 2663-ІІІ від 12.07.2001, що діяла на час призначення пенсії) у розмірі 90 % від суми заробітної плати.

Зокрема, з 2016 року та до листопада 2021 року включно розмір пенсії позивача складав 20764,21 грн. та виплачувався в такому розмірі до листопада 2021 року включно (а.с. 41-44).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14.04.2021 у справі №140/6324/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2021, зокрема, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 13 грудня 2019 року відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 №1697-VII на підставі довідки прокуратури Волинської області від 03.03.2020 №18-159вих-20, з врахуванням виплачених сум та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити з 13 грудня 2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 №1697-VII на підставі довідки прокуратури Волинської області від 03.03.2020 №18-59 вих-20, з врахуванням виплачених сум.

На виконання вказаного рішення суду відповідачем в листопаді 2021 року проведено перерахунок пенсії позивача та з 01.11.2021 її розмір становить 18540,00 грн, з 01.12.2021 - 19340,00 грн.

На звернення позивача щодо протиправного зменшення розміру його пенсії, ГУ ПФУ у Волинській області листом від 15.12.2021 № 15428-14557/Б-02/8-0300/21 повідомило позивачу про те, що станом на грудень 2019 року розмір його пенсії було визначено у розмірі 90 % від заробітної плати та становив 20764,21 грн.

На момент виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14.04.2021 у справі №140/6324/20 діяли наступні норми чинного законодавства. Так, статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Враховуючи прожитковий мінімум, встановлений для осіб, які втратили працездатність з 01.12.2019 в сумі 1638 грн, з 01.07.2020 1712 грн, з 01.12.2020 1769 грн та з 01.07.2021 1854 грн, максимальний розмір пенсії на дату виконання вищевказаного рішення суду становить 16380,00 грн, з 01.07.2020 17120,00 грн, з 01.12.2020 17690,00 грн та з 01.07.2021 18540,00 грн.

Для виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром підстави відсутні.

Не погоджуючись зі зменшенням розміру пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Нормативно-правовим актом, який визначає права, принципи, підстави, механізм та умови призначення, перерахунку і виплати пенсії за вислугу років працівникам органів прокуратури був і є Закон України «Про прокуратуру»: до 15.07.2015 Закон від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (далі Закон № 1789-ХІІ), з цієї дати Закон України від 14.10.2014 № 1697-VII (далі Закон № 1697-VІІ).

Умови пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури до 15.07.2015 визначалися статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, згідно частини першої якої (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ було передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі Закон № 76-VIII), яким, зокрема, частину вісімнадцяту 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Таким чином, після 01.01.2015 повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури законодавець делегував Уряду.

15.07.2015 набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, згідно з підпунктом 1 пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, Закон № 1789-ХІІ, крім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1.

Частиною двадцятою статті 86 Закону № 1697-VІІ передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, на час звернення позивача до органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії, частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, які визначали право на перерахунок пенсії працівникам прокуратури, втратили чинність.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 за результатами перегляду рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у зразковій справі № 825/506/18 (Пз/9901/16/18).

Разом з тим, у грудні 2019 року Конституційний Суд України за результатами розгляду справи №3-209/2018 (2413/18, 2807/19) ухвалив рішення від 13.12.2019 №7-р(II)/2019 та вирішив таке: визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України; положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення №7-р(II)/2019: частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення; частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: «Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у рішенні від 14 вересня 2020 року у справі № 560/2120/20, постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» є чинною та є рішенням уряду про «підвищення заробітної плати прокурорським працівникам».

Як встановлено судом, обставини щодо наявності права у позивача на перерахунок пенсії відповідно до статті 86 Закону № 1697-VII та на підставі оновленої довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії був предметом судового розгляду.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14.04.2021 у справі №140/6324/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2021, зокрема, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 13 грудня 2019 року відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 №1697-VII на підставі довідки прокуратури Волинської області від 03.03.2020 №18-59вих-20, з врахуванням виплачених сум та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити з 13 грудня 2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 №1697-VII на підставі довідки прокуратури Волинської області від 03.03.2020 №18-59 вих-20, з врахуванням виплачених сум.

В подальшому, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08.07.2021 у справі № 140/4336/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести ОСОБА_1 з 01 січня 2021 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України Про прокуратуру від 05.11.1991 №1789-ХІІ (у редакції, що діяла на час призначення пенсії), частини 20 статті 86 Закону України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Волинської обласної прокуратури від 24 березня 2021 року №21-204 вих.21 з урахуванням раніше проведених виплат.

Отже, вказаними рішеннями суду було підтверджено право позивача на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівників органів прокуратури відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ у редакції, чинній з 13.12.2019, проте конкретного розміру пенсії позивача вказаними судовими рішеннями визначено не було.

В свою чергу, відповідач на виконання вказаних рішень суду, на підставі довідок прокуратури Волинської області від 03.03.2020 №18-59вих-20 та Волинської обласної прокуратури від 24.03.2021 №21-204 вих.21 здійснив перерахунок пенсії позивача з листопада 2021 року, з урахуванням обмеження пенсії десятьма розмірами прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

У той же час, пунктом 4 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», передбачено, що у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Приписи наведеної правової норми необхідно застосовувати й у даному випадку, а тому перерахунок призначеної позивачу пенсії, який призведе до зменшення обсягу його соціальних прав та гарантій є неприпустимим і виключає можливість прийняття суб`єктом владних повноважень рішень або вчинення ним дій, які б звужували зміст, обсяг існуючих соціальних гарантій.

Таким чином, у разі якщо внаслідок перерахунку, зокрема і на виконання рішення суду, яким встановлено право на перерахунок, а не конкретний розмір пенсії, розмір пенсії позивача буде зменшений, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

При цьому суд враховує, що в подальшому внаслідок збільшення розміру прожиткового мінімуму, встановлених для осіб, які втратили працездатність, розмір пенсії позивача підлягає збільшенню.

Таким чином, позивач, відповідно до ухвалених рішень у справі № 140/6324/20 та у справі № 140/4336/21, має право на перерахунок його пенсії на підставі вищенаведених довідок, проте її розмір (навіть у результаті перерахунку на підставі рішення суду) не може бути меншим розміру пенсії, який був встановлений до перерахунку, що прямо передбачено нормами чинного законодавства та не було враховано відповідачем при здійсненні перерахунку.

Суд звертає увагу, що право на пенсію включається в поняття «майно» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном». Отже, при з`ясуванні змісту поняття «майно» недостатньо керуватися національним законодавством держав-учасниць Конвенції. Щоб вирішити питання щодо застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції до конкретної справи, ЄСПЛ повинен з`ясувати, чи надають обставини справи в цілому заявнику право на самостійний інтерес, що захищається цією статтею. Аналізуючи практику розгляду ЄСПЛ справ щодо порушення права володіння майном, можемо зробити висновок, що поняття «майно», як і «власність», має досить широке тлумачення й охоплює цілу низку економічних інтересів (активів) - як матеріальних, так і нематеріальних та включає в себе право на пенсію та соціальні виплати.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідач повинен був продовжувати виплачувати позивачу з листопада 2021 року пенсію в розмірі, не меншому ніж 20764,21 грн. та який підлягає збільшенню у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму.

Таким чином, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, враховуючи вимоги законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення розміру раніше призначеної пенсії позивача внаслідок її перерахунку з листопада 2021 року; зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії з листопада 2021 року із збереженням розміру раніше призначеної пенсії в сумі, не меншій ніж 20764,21 грн., та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Щодо вимоги позивача в частині виплати недоотриманої пенсії разово, однією сумою, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про порядок і строк виконання рішення.

Крім того, в силу положень частини першої статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Отже, суд під час ухвалення рішення може визначити у його резолютивній частині, зокрема порядок та строк виконання такого рішення.

Відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Волинській області необхідно стягнути судовий збір у сумі 908,00 грн, сплачений згідно з квитанцією від 29.11.2021 № 0.0..1 (а. с. 10). Суд звертає увагу, що сума судового збору підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі, оскільки часткове задоволення позову стосується лише способу захисту порушеного права обраного судом.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо зменшення розміру раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 внаслідок перерахунку з листопада 2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) з листопада 2021 року із збереженням розміру раніше призначеної пенсії в сумі, не меншій ніж 20764,21 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Кравчука, 22в, ).

Суддя Р.С. Денисюк