Справа № 140/9193/21
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 рокуСправа № 140/9193/21 пров. № А/857/2871/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача - Качмара В.Я.,

суддів -Большакової О.О., Затолочного В.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Волинській області (філія ГСЦ МВС) Територіального сервісного центру МВС №0742 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Волинській області (філія ГСЦ МВС) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року (суддя Костюкевич С.Ф., м. Луцьк),

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Волинській області (філія ГСЦ МВС) Територіального сервісного центру МВС №0742 (далі - Сервісний центр), в якому, з врахуванням уточнених позовних вимог (а.с.32-36), просив:

визнати протиправними та скасувати рішення Сервісного центру у формі листів від 26.11.2020 № 31/3/2-Я-2, від 08.01.2021 № 31/3/2-Я-5, від 06.02.2021 № 31/3/2-Я-1 (далі -Лист-1, Лист-2, Лист-3, Листи відповідно) про відмову в обміні посвідченні водія серії НОМЕР_1 від 23.12.2009, видане РЕГ Любомльського МРВ ДАІ УМВС України у Волинській області (далі - Посвідчення);

зобов`язати Сервісний центр повторно розглянути звернення позивача від 19.11.2020 вх. № Я-2 про обмін Посвідчення (далі - Звернення).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У доводах апеляційної скарги вказує, що відмова в обміні Посвідчення є правомірною, оскільки позивач має оформлений виїзд на постійне місце проживання за кордоном, а в Єдиному державному демографічному реєстрі (далі - Реєстр) відсутні відомості і відмітка про реєстрацію місця проживання позивача на території України.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що законодавством України не передбачено такої обов`язкової умови для обміну посвідчення водія як обов`язкова наявність у громадянина України зареєстрованого місця проживання на території України.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Відповідно до частин першої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач є громадянином України, який постійно проживає в Республіці Польща (далі - РП), прийнятий на облік в консульський відділ Посольства України в РП від 06.07.2020, що підтверджується відмітками в паспорті громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_2 , який виданий 05.02.2018 Органом 0721 (далі - Закордонний паспорт, а. с. 7)

19.11.2020 позивач подав до Сервісного центру Звернення разом із пакетом необхідних документів, в якому просив провести обмін Посвідчення, оскільки записи на такому затерлись та не читаються (а.с.9).

Листом-1 Сервісний центр, з посиланням на відсутність відомостей про зареєстроване місце проживання позивача на території України, відмовив останньому в обміні Посвідчення (а.с. 10).

На повторні звернення позивача Сервісний центр аналогічно відмовив у формі Листа-2 та Листа-3 (а.с. 11-12).

Не погоджуючись із рішенням Сервісного центру про відмову в обміні Посвідчення, оформленого Листами, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно з частиною дев`ятою статті 15 Закону України «Про дорожній рух» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 08.05.1993 № 340 затверджено «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» (далі - Положення).

Відповідно до пункту 1 Положення таке є обов`язковим для всіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Пунктом 25 Положення встановлено, що обмін посвідчення водія проводиться:у разі непридатності його для подальшого користування (зіпсоване, записи не читаються тощо);у разі зміни персональних даних власника (прізвище, ім`я, по батькові, стать);за бажанням власника (з метою уточнення персональних даних латинськими літерами, зміни відцифрованого образу обличчя особи тощо). Під час обміну посвідчення водія, отриманого вперше, до закінчення строку його дії особі видається нове посвідчення, яке вважається таким, що видане вперше, із зазначенням строку дії посвідчення, що підлягає обміну.

Відповідно до абзацу 1 пункту 28 Положення обмін посвідчення водія, у тому числі виданого вперше, проводиться без складення іспитів, крім випадків, передбачених пунктом 25-1 цього Положення. Під час обміну посвідчення водія працівник територіального сервісного центру МВС перевіряє відомості про особу, яка подає документи, за Єдиним державним реєстром МВС, Єдиним державним демографічним реєстром, відповідними базами даних та державними реєстрами щодо осіб, які перебувають в розшуку, а також осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами або тимчасово обмежених у цьому праві.

Абзацами 2-8 пункту 28 Положення встановлено, що обмін посвідчення водія проводиться незалежно від зареєстрованого місця проживання чи перебування особи за умови здачі посвідчення водія, що обмінюється, та подання:

паспорта громадянина України або тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист;

копії довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (у разі відсутності у відповідних базах даних МВС) або інформації про серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті);

документів, що підтверджують зміну персональних даних особи (у разі потреби);

дійсної на дату подання документів медичної довідки встановленого зразка, що підтверджує допущення водія до керування транспортними засобами відповідних категорій.

Після внесення працівником територіального сервісного центру МВС до Єдиного державного реєстру МВС інформації про обмін посвідчення водія обміняне посвідчення водія вважається недійсним.

В обміні посвідчення водія відмовляється в разі, коли в поданих особою документах або Єдиному державному демографічному реєстрі відсутні відомості щодо реєстрації місця її проживання.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.12.2009 № 515 затверджено «Інструкцію про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія» (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами, оформлення, видача, обмін, повернення, зберігання, анулювання та знищення посвідчення водія здійснюються в ТСЦ МВС незалежно від зареєстрованого місця проживання чи перебування особи. (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Згідно з пунктом 2 розділу ІХ Інструкції обмін посвідчення водія здійснюється за заявою особи. До заяви додаються документи, визначені підпунктами 1 - 4 та підпунктом 6 (у разі зміни персональних даних особи) пункту 9 розділу I цієї Інструкції.

Відповідно до підпунктів 1 - 4, підпункту 6 пункту 9 розділу I Інструкції для складання іспитів та отримання, обміну або повернення посвідчення водія особа подає до ТСЦ МВС:

паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України, посвідку на постійне проживання, посвідку на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документ, що посвідчує особу);

копію довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (у разі його відсутності у відповідних базах даних МВС) (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті);

дійсну на дату подання документів медичну довідку, що підтверджує допущення водія до керування транспортними засобами відповідних категорій;

наявне посвідчення водія (у разі отримання права на керування транспортними засобами іншої категорії або його обміну);

документ, що підтверджує зміну персональних даних особи (за потреби).

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується скаржником, позивач подав до Сервісного центру Звернення разом зі всіма необхідними документами, вичерпний перелік яких встановлено в пункті 28 Положення, а саме: паспорт громадянина України у формі книжечки (далі - Паспорт) з відміткою «оформлено виїзд на постійне місце проживання РП» від 08.10.2019 (а.с. 5); копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с. 6); Посвідчення (а.с. 8); медичну довідку щодо придатності до керування транспортного засобу; довіреність на право керування транспортним засобом для підтвердження водійського стажу; Закордонний паспорт (а. с. 7)

Щодо покликання скаржника на відсутність в Реєстрі відомостей про зареєстроване місце проживання позивача як на підставу відмови йому в обміні Посвідчення, то апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що законодавством України не передбачено такої обов`язкової умови для обміну посвідчення водія як обов`язкова наявність у громадянина України зареєстрованого місця проживання саме на території України.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Відповідно до абзацу 8 пункту 28 Положення в обміні посвідчення водія відмовляється в разі, коли в поданих особою документах або Єдиному державному демографічному реєстрі відсутні відомості щодо реєстрації місця її проживання.

Згідно з положеннями частини першої статті 22 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» » (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на яку він оформлений, і дає право цій особі на виїзд з України і в`їзд в Україну (далі - Закон № 5492-VI).

Відповідно до пункту 17 частини сьомої статті 22 Закону № 5492-VI до паспорта громадянина України для виїзду за кордон вносяться дані про перебування на консульському обліку (за бажанням особи або її представника, представника закладу, який виконує функції опікуна чи піклувальника над особою).

Питання ведення закордонними дипломатичними установами України обліку громадян України, які постійно проживають або тимчасово перебувають за межами України, врегульовано «Порядком ведення обліку громадян України, які проживають за межами України», затвердженим постановою КМУ від 29.01.2020 № 85 (далі - Порядок).

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку консульський облік - вчинення уповноваженими посадовими особами закордонних дипломатичних установ України (далі - уповноважені посадові особи) комплексу дій з реєстрації інформації про місце проживання або перебування громадянина України на території іноземної держави шляхом внесення даних до відомчої інформаційної системи МЗС (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Порядку постійний консульський облік - реєстрація інформації про місце проживання за межами України громадян України, які постійно проживають за кордоном (оформили в установленому законодавством порядку документи для виїзду за кордон на постійне проживання або документи для залишення на постійне проживання за кордоном громадян України, які виїхали за кордон тимчасово).

Факт постійного місця проживання позивача в РП та прийняття 06.07.2020 його на облік в консульський відділ Посольства України в РП підтверджується матеріалами справи, зокрема відповідними відмітками, що містяться в Закордонному паспорті (а.с. 7).

Відмітка про оформлення позивачем виїзду на постійне проживання в РП міститься також у Паспорті (а.с. 5).

Додатково, відповідно до наданої позивачем роздруківки Закордонного паспорта з додатку «Дія» слідує, що в графі «Місце реєстрації проживання на момент оформлення документа» вказано: «Польща виїзд на ПМП» (а.с. 23).

Відтак, апеляційний суд вважає неспроможними аргументи відповідача про те, що відсутність інформації про реєстрацію місця проживання позивача в Реєстрі унеможливило обмін Посвідчення, оскільки такі відомості були наявні в документах, що подані позивачем разом зі Зверненням.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що скаржником не доведено правомірності рішення про відмову позивачу в обміні Посвідчення, оформленого Листами.

Решта доводів скаржника на спірні відносини не впливають та висновки суду першої інстанції по суті спору не змінюють.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 311, 315-316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Волинській області (філія ГСЦ МВС) залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 19 квітня 2022 року.