Справа № 320/7418/20
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2022-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/7418/20 Суддя (судді) першої інстанції: Лапій С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Кучми А.Ю., Лічевецького І.О.

розглянувши у порядку письмого провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Острійківське" до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення-

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Острійківське" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області від 23.04.2020 № .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року адміністративний позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "Острійківське" зареєстровано юридичною особою 13.07.2010 та перебуває на обліку у податкового органі на загальній системі оподаткування.

На підставі п.75.1.2, п.75.1 ст.75, п.п.78.1.4 п.78.1, п.78.4 ст.78, п.82.2 ст.82 ПК України, відповідно наказу ГУ ДПС у Київській області від 02.03.2020 № 604, направлень на проведення перевірки від 04.03.2020 № 885, №886 контролюючим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Острійківське" з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських правовідносин з ТОВ "Алькора Агро" за липень 2019 , ТОВ "Біграйт Інвест" за липень-серпень 2019 та з ТОВ "Мердокс Інвест" за період вересень-жовтень 2019 .

За результатами перевірки складено акт від 18.03.2020 № 297/10-36-05-10/05528438).

Перевіркою встановлено, що позивачем порушено п.198.1, п.198.3 ст.198 ПК України, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість (ПДВ) у сумі 503 177,00 грн, в т.ч. за липень 2019 - 144 931,00 грн., за вересень 2019 - 190 166,00 грн, за жовтень 2019 - 168 080, 00 грн.

Не погоджуючись з актом перевірки, позивач подав до податкового органу заперечення на акт перевірки.

Листом "Про розгляд заперечення" від 17.04.2020 № 13504/10/10-36-05-10 ГУ ДПС у Київській області заперечення на акт перевірки залишило без задоволення.

На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 23.04.2020 № із визначеними зобов`язаннями з ПДВ у сумі 628 971, 00 грн, в т.ч. за основним платежем - 503 177, 00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 125 794, 00 грн.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням, позивач подав до ДПС України скаргу від 18.05.2020.

Рішенням про результати розгляду скарги від 10.07.2020 № 21612/6/99-00-06-02-02-06 ДПС України податкове повідомлення рішення ГУ ДПС у Київській області від 23.04.2020 № залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Позивач, не погоджуючись з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Правові відносини щодо формування податкового кредиту з податку на додану вартість регулюються Податковим кодексом України, ведення бухгалтерського обліку по податкових операціях встановлено Законом України від 16.07.1999р. № 996-XIV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (зі змінами і доповненнями) (далі - Закон про бухгалтерський облік).

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, на підставі даних, не підтверджених документами.

Статтею 1 Закону "Про бухгалтерський облік" визначено загальне поняття та характеристика документу на підставі якого виникає право та обов`язок в платника податків на формування показників податкової, бухгалтерської та фінансової звітності. Таким документом є первинний документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Вимоги до первинного документу встановлені ст. 9 цього ж Закону та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Частинами 1, 2 ст. 9 даного Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно ст. 1 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону "Про бухгалтерський облік" на даних бухгалтерського обліку базуються фінансова, податкова, статистична та інші види звітності. Отже, первинні документи по відображенню господарської операції є підставою й для податкового обліку.

Відповідно до п.п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Пунктом 198.2 ПК України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений Податковим Кодексом термін.

Згідно п.201.7 ст. 207 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.8 ст.201 ПК України визначено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання у власній господарській діяльності.

Водночас, суд зазначає, що нормами Податкового кодексу України визначено, що нарахування податкового кредиту здійснюється на підставі податкової накладної, яка сама по собі є підставою для нарахування податкового кредиту за умови її відповідності вимогам законодавства, оскільки це єдиний документ первинного бухгалтерського та податкового обліку, що містить у собі суму ПДВ, яку можливо відобразити в податкових деклараціях з ПДВ. При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Статтею 135 ПК України визначено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно п.п. 140.4.2 п. 140.4 ст. 140 ПК України фінансовий результат до оподаткування зменшується: на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років. Положення зазначеного пункту застосовуються з урахуванням пункту 3 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу.

Фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується: на суму коштів або вартості товарів, виконаних робіт, наданих послуг, безоплатно перерахованих (переданих) протягом звітного (податкового) року неприбутковим організаціям, внесеним до Реєстру неприбуткових установ та організацій на дату такого перерахування коштів, передачі товарів, робіт, послуг (крім неприбуткової організації, яка є об`єднанням страховиків, якщо участь страховика у такому об`єднанні є умовою проведення діяльності такого страховика відповідно до закону, та неприбуткових організацій, до яких застосовуються положення підпункту 140.5.13 цього пункту), у розмірі, що перевищує 4 відсотки оподатковуваного прибутку попереднього звітного року (підпункт 140.5.9 пункту 140.5 статті 140 Податкового кодексу України).

Згідно ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов`язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Виходячи з викладеного, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків

Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Верховний суд у постанові від 26.06.2018 у справі №804/5227/16 вказав, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування податкового кредиту з податку на додану вартість та складу валових витрат судам необхідно з`ясувати, зокрема: - рух активів у процесі здійснення господарської операції; - установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; - установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку. В обов`язковому порядку необхідно дослідити наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку.

Судом першої інстанції встановлено, що з метою реалізації своєї господарської компетенції з неспеціалізованої торгівлі зерновими культурами підприємство у періоді, що перевірявся, вступило у господарські взаємовідносини з ТОВ "Алькора Агро" та ТОВ "Мердокс Інвест".

Так, між ТОВ "Острійківське" (покупець) та ТОВ "Алькора Агро" (постачальник) укладено Договір поставки від 03.06.2019 №50619 (далі - Договір від 03.06.2019), за яким постачальник зобов`язувався передати (поставити) в обумовлені строки ТМЦ (корма для тварин, найменування, кількість, якість, умови оплати, строки поставки, ціна за одиницю та загальна вартість якого зазначається у специфікаціях та/або видатковій накладній), а покупець зобов`язувався прийняти та оплатити товар на умовах, викладених у договорі.

Сторонами до Договору від 03.06.2019 складені специфікації від 01.06.2019 № 4 (на поставку шроту соняшникового в кількості 37, 8 тонн, ціною 6498 грн./т з ПДВ, загальна вартість 245 624, 40 грн, в т.ч. ПДВ 40 937, 40 грн, поставка 01.07.2019), від 10.07.2019 №5 (на поставку шроту соняшникового в кількості 30,82 тонн, ціною 6600 грн/т з ПДВ, загальна вартість 203 412, 00 грн, в т.ч. ПДВ 33 902, 00 грн, поставка 11.07.2019), від 11.07.2019 № 6 (на поставку шроту соняшникового в кількості 28,98 тонн, ціною 6600 грн/т з ПДВ, загальна вартість 191 268, 00 грн, в т.ч. ПДВ 31 878, 00 грн, поставка 12.07.2019 ), від 22.07.2019 № 7 (на поставку шроту соняшникового в кількості 34,74 тонн, ціною 6600 грн/т з ПДВ, загальна вартість 229 284, 00 грн, в т.ч. ПДВ 38 214, 00 грн, поставка 23.07.2019).

ТОВ "Алькора Агро" протягом 30.06.2019 - 22.07.2019 на користь ТОВ "Острійківське" відвантажено ТМЦ належної якості, в асортименті та в обсягах, визначених первинними документами і сертифікатами якості (шрот соняшниковий загальною вагою 132,34 тон), а ТОВ "Острійківське" прийнято ТМЦ та проведено безготівковий розрахунок на суму- 869 588, 40 грн, в т.ч. ПДВ - 144 931, 40 грн, що підтверджується товарно-транспортними накладними від 30.06.2019 №3006191, від 10.07.2019 №1007192, від 11.07.2019 № 1107192, від 22.07.2019 №2207193, видатковими накладними від 01.07.2019 № 80, від 11.07.2019 № 112, від 12.07.2019 № 127, від 23.07.2019 № 169, податковими накладними від 01.07.2019 № 74, від 11.07.2019 №114, від 12.07.2019 № 120, від 23.07.2019 № 164 , рахунками на оплату від 01.07.2019 № 48, від 10.07.2019 № 72, від 11.07.2019 № 77, від 22.07.2019 № 108, платіжними дорученнями від 09.07.2019 № 151223 на суму 101 000, 00 грн, від 10.07.2019 № 151234 на суму 79 000, 00 грн, від 16.07.2019 № 151250 на суму 65 624, 40 грн, від 16.07.2019 № 151252 на суму 142 000, 00 грн, від 16.07.2019 № 151253 на суму 134 000, 00 грн, від 26.07.2019 № 124 на суму 229 284, 00 грн, від 26.07.2019 № 125 на суму 61 412, 00 грн, від 26.07.2019 № 126 на суму 57 268, 00 грн.

Перераховані первинні документи були надані позивачем до перевірки в повному обсязі, зауважень щодо їх змісту, наявності обов`язкових реквізитів або наявності розбіжностей між даними ТОВ "Острійківське" та ТОВ "Алькора Агро" контролюючий орган в акті перевірки не зазначив.

Крім того, в акті перевірки зазначено, що за результатами автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України розбіжність між задекларованим у додатку 5 податковим кредитом ТОВ "Острійківське" та податковими зобов`язаннями ТОВ "Алькора Агро" відсутня.

Господарські операції між сторонами правочину належним чином та в повному обсязі відображені у бухгалтерському обліку ТОВ "Острійківське" проводками Дт рах.208 "Матеріали сільськогосподарського призначення" - Кт рах.631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" на суму 724 657, 00 грн., Дт 641 "Розрахунки за податками" - Кт рах.631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" на суму 144 931, 40 грн., Дт 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" - Кт 311 "Поточні рахунки в національній валюті" на суму 869 588, 40 грн. Оплата за товар проведена у безготівковій формі на повну суму поставки.

Отримані від постачальника ТМЦ були оприбутковані на підприємстві по субрахунку 208 та використані у власній господарській діяльності ТОВ "Острійківське" для відгодівлі свійської худоби (субрахунок 232 "Тваринництво").

Між ТОВ "Острійківське" (покупець) та ТОВ "Мердокс Інвест" (постачальник) укладено Договір поставки від 02.09.2019 № 0209-19 (далі - Договір від 02.09.2019), за яким постачальник зобов`язувався передати (поставити) в обумовлені строки ТМЦ (корма для тварин), а покупець зобов`язувався прийняти та оплатити товар на умовах, викладених у договорі.

На виконання Договору від 02.09.2019 сторонами складені рахунки-фактури від 04.09.2019 № 31 на суму 398 371, 84 грн, ПДВ 66 395, 31 грн, від 13.09.2019 № 46 на суму 367 816, 16 грн, ПДВ 61 302, 69 грн, від 19.09.2019 № 57 на суму 374 808, 17 грн, ПДВ 62 468, 03 грн, від 03.10.2019 № 74 на суму 332 009, 84 грн, ПДВ 55 334, 97 грн, від 10.10.2019 № 87 на суму 339 489, 84 грн, ПДВ 56 581, 64 грн, від 19.10.2019 № 103 на суму 336 980, 16 грн, ПДВ 56 163, 36 грн, від 30.10.2019 № 134 на суму 230 000, 00 грн, ПДВ 38 333, 33 грн.

ТОВ "Мердокс Інвест" протягом 03.09.2019-18.10.2019 на користь ТОВ "Острійківське" відвантажено ТМЦ належної якості, в асортименті та в обсягах, визначених первинними документами і сертифікатами якості (макуха соєва загальною вагою 242, 7 тон), а ТОВ "Острійківське" прийнято ТМЦ та проведено безготівковий розрахунок за них на повну суму вартості - 2 149 476, 01 грн, в т.ч. ПДВ - 358 664, 28 грн, що підтверджується товарно-транспортними накладними від 03.09.2019 № 29, від 13.09.2019 № 40, від 18.09.2019 № 50, від 02.10.2019 № 63, від 09.10.2019 № 78, від 18.10.2019 № 95, видатковими накладними від 04.09.2019 № 4, від 13.09.2019 № 18, від 19.09.2019 № 29, від 03.10.2019 № 3, від 10.10.2019 № 18, від 19.10.2019 № 35, податковими накладними від 04.09.2019 № 4, від 13.09.2019 № 20, від 19.09.2019 № 32, від 03.10.2019 № 4, від 10.10.2019 № 18, від 19.10.2019 № 35, від 31.10.2019 № 75, платіжними дорученнями від 18.09.2019 № 151666 на суму 279 000, 00 грн, ПДВ 46 500, 00 грн, від 18.09.2019 № 151667 на суму 257 000, 00 грн, ПДВ 42 833, 33 грн, від 26.09.2019 № 151773 на суму 119 371, 84 грн, ПДВ 19 895, 31 грн., від 27.09.2019 № 151787 на суму 300 000, 00 грн, ПДВ 50 000, 00 грн., від 27.09.2019 № 151788 на суму 110 816, 16 грн, ПДВ 18 469, 36 грн, від 11.10.2019 № 151889 на суму 237 500, 00 грн, ПДВ 39 583, 33 грн, від 11.10.2019 № 151890 на суму 74 807, 17 грн, ПДВ 12 467, 86 грн, від 18.10.2019 № 151939 на суму 332 009, 84 грн, ПДВ 55 334, 97 грн, від 25.10.2019 № 152002 на суму 336 980, 16 грн, ПДВ 56 163, 36 грн, від 25.10.2019 № 152003 на суму 101 989, 84 грн, ПДВ 16 998, 31 грн, від 28.10.2019 № 152008 на суму 1 грн, ПДВ 0,17 грн, від 31.10.2019 № 152035 на суму 230 000, 00 грн, ПДВ 38 333, 33 грн.

Перераховані первинні документи були надані позивачем до перевірки в повному обсязі, зауважень щодо їх змісту, наявності обов`язкових реквізитів або наявності розбіжностей між даними ТОВ "Острійківське" та ТОВ "Мердокс Інвест" контролюючий орган в акті перевірки не зазначив.

Крім того, в акті перевірки зазначено, що за результатами автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України розбіжність між задекларованим у додатку 5 податковим кредитом ТОВ "Острійківське" та податковими зобов`язаннями ТОВ "Мердокс Інвест" відсутня.

Господарські операції між сторонами правочину належним чином відображені у бухгалтерському обліку ТОВ "Острійківське" проводками Дт рах.208 "Матеріали сільськогосподарського призначення" - Кт рах.631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" на суму 1 791 230, 00 грн., Дт 641 "Розрахунки за податками" - Кт рах.631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" на суму 358 252, 00 грн., Дт 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" - Кт 311 "Поточні рахунки в національній валюті" на суму 2 379 476, 00 грн. Оплата за товар проведена у безготівковій формі на повну суму поставки, станом на 31.10.2019 по розрахунках між сторонами рахується дебіторська заборгованість в сумі 229 994, 00 грн (попередня оплата).

Отримані від постачальника ТМЦ належним чином оприбутковані на підприємстві по субрахунку 208 та використані у власній господарській діяльності ТОВ "Острійківське" для відгодівлі свійської худоби (субрахунок 232 "Тваринництво").

Таким чином, договори між ТОВ "Острійківське" та ТОВ "Алькора Агро", а також між ТОВ "Острійківське" та ТОВ "Мердокс Інвест" містять всі необхідні реквізити та істотні умови, передбачені вимогами цивільного та господарського законодавства, а також втілювали в собі спільну мету сторін - досягнення економічної вигоди (підприємницького доходу) через взаємне виконання сторонами взятих на себе обов`язків.

Крім того, судом досліджено, що проведені господарські операції поставки ТМЦ позивача відображені в бухгалтерському та податковому обліку позивача. Суми сплачених на користь контрагентів кошти згідно з вимогами ПК України включені ТОВ "Острійківське" до складу витрат, що враховуються при визначенні об`єкту оподаткування, та податкового кредиту з ПДВ за відповідні періоди і в подальшому знайшли відображення у поданих до контролюючого органу податкових деклараціях з податку на прибуток підприємств та ПДВ.

Всі перераховані первинні документи містять повний перелік обов`язкових реквізитів, визначених ч.ч.2, 3 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" та п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення № 88).

Відповідачем в акті перевірки не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами ані фіктивний (протиправний) характер діяльності ТОВ "Алькора Агро" та ТОВ "Мердокс Інвест" на момент укладення та виконання договорів з платником, ані наявність у ТОВ "Острійківське" чи його контрагентів умислу (а також вчинення ними безпосередніх та конкретних дій по реалізації такого умислу) на документування господарських операцій без реального їх проведення з метою формування показників податкової звітності та отримання переважно податкової, а не підприємницької вигоди.

Господарські операції між платником та його контрагентами знайшли належне відображення і у податковій звітності ТОВ "Острійківське", про що свідчать декларації позивача з податку на прибуток підприємств та з ПДВ за відповідні періоди, охоплені перевіркою. Так, суми зі складу вартості придбання ТМЦ у відповідних звітних періодах були включені позивачем до складу витрат, що враховуються при визначенні податку на прибуток підприємств, та до складу податкового кредиту з ПДВ. Крім того, взаємовідносини з контрагентами в повному обсязі були відображені у ЄРПН за відповідні звітні періоди 2019 року.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 21 лютого 2018 року у справі №817/537/17 (адміністративне провадження №К/9901/4401/17), презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного. У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку.

Виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на податковий кредит, можуть бути застосовані саме до такого платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.

Доводи контролюючого органу про те, що контрагенти позивача є фігурантами кримінальних проваджень ґрунтуються на інформації, отриманої з Єдиного державного реєстру судових рішень, а саме ухвал слідчих суддів тощо.

Водночас, частиною 6 статті 77 КАС України визначено, що вирок суду у кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Однак, всупереч положень ст.ст. 72, 77 КАС України контролюючий орган не надав суду вироку щодо посадових осіб як безпосередніх контрагентів контрагента позивача, так і посадових осіб в ланцюгу постачання.

З приводу посилань на відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів, суд зазначає, що така відсутність не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу. Аналогічна позиція висловлена Верховним судом у постанові від 06.02.2018 по справі № 804/4940/14.

Отже, суд позбавлений можливості прийняти до уваги посилання відповідача на невідповідність первинних документів вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", адже самі по собі порушення норм податкового законодавства іншими, а ніж позивач особами, не можуть бути доказом протиправної поведінки позивача.

'У розумінні ст. 16 ПК України навіть за умови допущення попередніми постачальниками у ланцюгу постачання товару/надання послуг певних порушень податкового законодавства, дані обставини тягнуть негативні наслідки саме для таких постачальників та не впливають на право позивача (добросовісного платника податку) на віднесення відповідних сум до складу податкового кредиту та витрат.

ПК України не містить в собі таких підстав для збільшення платнику податків грошового зобов`язання з ПДВ, як наявність розбіжностей між податковим кредитом покупця та податковими зобов`язаннями відповідача, та/або наявністю висновку посадової особи податкового органу щодо ознак "фіктивності" контрагента, а фактичність господарських операцій позивача з контрагентами підтверджується належним чином завіреними копіями доказів, що наявні в матеріалах справи.

Висновки відповідача ґрунтуються лише на актах перевірки контрагентів позивача або на інформації з бази даних податкової інспекції, а не на аналізі суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірної операції за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

За таких обставин суд доходить висновку, що неприйняття до уваги змісту та обсягу господарських операцій, вказаних в наданих до перевірки документах, як наслідок, твердження про відсутність об`єктів оподаткування по спірних господарських операціях, ґрунтується виключно на припущені щодо порушень норм податкового законодавства контрагентами позивача у ланцюгу постачання, внаслідок чого, на думку контролюючого органу, первинні документи не спричиняють змін в бухгалтерському та податковому обліку позивача.

Беручи до уваги, що позивач надав до суду належно оформлені первинні документи, які в сукупності свідчать про факт вчинення господарських операцій, наявність мети господарських операцій та рух активів підприємства в процесі здійснення господарських операцій, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 33, 34, 243, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді А.Ю. Кучма

І.О. Лічевецький

< Головуючий суддя >