Справа № 823/382/18
Суддя: Віталіна ГАЙДАШ
Дата ухвалення: 2022-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року справа № 823/382/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гайдаш В.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Кучеренко І.О.,

представника позивача Починка О.І. (за ордером),

розглянувши по суті у відкритому судовому засіданніу приміщенні суду за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління ДФС у Черкаській області, у якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.09.2017 №, № та №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані рішення, якими позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, прийняті за результатами проведення контролюючим органом перевірки, при проведенні якої посадовими особами контролюючого органу не використано жодного первинного документу на підтвердження факту використання позивачем праці інших осіб та виплати їм грошових винагород. Крім того, перевірка проведена без належного вручення наказу та повідомлення про проведення перевірки.

Відповідач позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити, подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що підставою для проведення позапланової невиїзної перевірки позивача стало звернення громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які повідомили, що з січня 2015 року перебували у трудових відносинах з позивачем та ОСОБА_7 без належного оформлення трудових відносин, тому оскаржуваними рішеннями позивачу правомірно донараховано податкові зобов`язання за неоформлених працівників.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 у адміністративній справі №823/382/18, залишеним в силі постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2018, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 29.11.2021 рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2018 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

У вказаній постанові Верховним Судом зазначено, що суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки тому, що пояснення (колективне звернення, заяви) ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 не можуть бути безумовним підтвердженням факту порушення позивачем податкового законодавства, оскільки вони носять суб`єктивний характер, містять посилання узагальнюючі обставини щодо характеру виконуваної роботи, періоду роботи, займаних посад та сум отриманої заробітної плати. Крім того, в акті перевірки зазначено про отримання усіма особами, зазначеними у колективному зверненні, визначених сум заробітної плати, проте не вказано, на підставі яких документів були встановлені такі обставини. При цьому, суди не встановили, чи здійснювався податковим органом під час проведення перевірки аналіз документів податкового, бухгалтерського та кадрового обліку на предмет їх відповідності та повноти відображення усіх показників на підприємцем. Також суди не надали належної правової оцінки первинним бухгалтерським документам, поданим позивачем на підтвердження його доводів щодо виду господарської діяльності та виду реалізованих товарів і послуг.

09.12.2021 справа №823/382/18 надійшла до Черкаського окружного адміністративного суду та шляхом автоматизованого розподілу передана на розгляд судді Руденко А.В.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 13.01.2022 заяву ОСОБА_1 про відвід судді Руденко А.В. в адміністративній справі №823/382/18 задоволено, адміністративну справу №823/382/18 передано для визначення іншого складу суду автоматизованою системою документообігу Черкаського окружного адміністративного суду.

За результатами проведення повторного автоматичного розподілу справа призначена судді Гайдаш В.А., відповідно ухвалою суду від 19.01.2022 прийнято справу до свого провадження.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві та додаткових поясненнях у справі.

Представник відповідача в судові засідання не прибув, причин своєї неявки не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що Головним управлінням ДФС в Черкаській області у період з 28.07.2017 по 03.08.2017 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань ухилення податковим агентом від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам заробітної плати за період діяльності з 01.01.2015 по 01.03.2017 фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Підставою для проведення позапланової невиїзної перевірки позивача стало звернення громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які повідомили, що з січня 2015 року перебували у трудових відносинах з позивачем та ОСОБА_7 без належного оформлення трудових відносин.

За наслідками проведеної перевірки Головним управлінням ДФС у Черкаській області складено акт від 10.08.2017 №330/23-00-13-0214/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення позивачем:

- пп.176.2 б, п. 119.2 Податкового кодексу України, в результаті чого будуть застосовані штрафні санкції за не подання до ДПІ у м. Черкасах відомостей за формою №1-ДФ;

- порушення ст. 168, ст. 163, п. 16-1 Підрозділу 10 Інших перехідних положень Податкового кодексу України, у результаті чого донараховано військовий збір з нарахованих (виплачених) доходів на користь фізичних осіб-платників податків за 2015-2017 роки на суму 7758 грн.;

- пп.164.2.2 п. 164.2 ст. 164, п.167.1 ст. 167, пп.168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 171.2 ст. 171, п. 176.2 а ст. 176 Податкового кодексу України, порушення вимог податкового законодавства щодо повноти та своєчасності перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2015 по 01.03.2017 не утримано та не перераховано до бюджету податку на доходи фізичних осіб в сумі 85194 грн. 72 коп.;

- п. 1 ч. 2 ст. 6 та п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.10.2010, в результаті чого донараховано єдиний соціальний внесок за період з 01.01.2015 по 01.03.2017 на суму 154852 грн. 80 коп.

Також, перевіркою достовірності та повноти включення доходів до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків за перевіряємий період встановлено, що фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 , як податковим агентом, не включено до загального місячного оподатковуваного доходу нараховані ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 суми винагороди за виконані роботи найманими працівниками, праця яких використовувалась в діяльності позивача, без належного оформлення трудових відносин.

До перевірки надані заяви де вказані особи, пояснили, що позивач використовувала їхню працю у господарській діяльності, за що вони отримували грошову винагороду, зокрема ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 у сумі 4650 грн., щомісячно з січня 2015 року по лютий 2017 року, ОСОБА_4 у сумі 3200 грн., щомісячно з грудня 2016 року по лютий 2017 року, ОСОБА_3 у сумі 8000 грн., щомісячно з грудня 2016 року по лютий 2017 року.

На підставі акту перевірки 10.08.2017 №330/23-00-13-0214/ НОМЕР_1 Головним управлінням ДФС у Черкаській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 21.09.2017 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 510 грн., від 21.09.2017 №, яким позивачу визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та пеню на суму 15371 грн. 72 коп. та від 21.09.2017 №, яким позивачу нараховано грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та пеню на суму 167404 грн. 92 коп.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, а також права та обов`язки платників податків і зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до підпунктом 162.1.3 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платником податку на доходи фізичних осіб є податковий агент.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до підпунктів 163.1.1, 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Згідно з абзацами 1, 2 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпунктів 164.1.1, 164.1.2 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом. Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Підпунктами 164.2.1, 164.2.2 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту); суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору.

При цьому, відповідно до підпункту 14.1.48 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) заробітна плата для цілей розділу IV цього Кодексу - основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму згідно із законом.

Положеннями підпунктів 168.1.1, 168.1.2, 168.1.4 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Відповідно до пункту 171.1 статті 171 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

За приписами підпунктів а, б пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Згідно з пунктами 1.1-1.6 пункту 161 підрозділу 10 Інші перехідні положення Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Судом встановлено, що контролюючий орган дійшов висновку щодо наявності трудових відносин без їх належного оформлення між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_8 (бармен), ОСОБА_6 (офіціант), ОСОБА_5 (помічник кухара), ОСОБА_4 , ОСОБА_3 (кухар), що на думку Головного управління ДФС у Черкаській області підтверджується письмовими заявами зазначених осіб.

Однак суд звертає увагу, що пояснення (колективне звернення, заяви) ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 не можуть бути безумовним підтвердженням факту порушення позивачем податкового законодавства, оскільки вони носять суб`єктивний характер, містять посилання узагальнюючі обставини щодо характеру виконуваної роботи, періоду роботи, займаних посад та сум отриманої заробітної плати

Крім того, у колективному зверненні зазначених громадян вказано, що у період з січня 2015 року по лютий 2017 року вони працювали у двох підприємців ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , роботодавці (не конкретизовано хто саме) не виплатили їм заробітну плату. Так, у заяві ОСОБА_2 вказано, що вона працювала у ФОП ОСОБА_1 у період з січня 2015 року по лютий 2017 року, отримувала заробітну плату у розмірі 4650 грн., проте не зазначено, на якій саме посаді вона працювала, вказана заява містить суттєві виправлення щодо роботодавця. У заяві ОСОБА_4 вказано, що вона працювала у приватних підприємців ( ОСОБА_1 ), отримувала заробітну плату у розмірі 3200 грн., проте не зазначено періоду роботи на займану посаду. У заяві ОСОБА_3 вказано, що він працювала у ФОП ОСОБА_1 у період з грудня 2016 року по лютий 2017 року, отримував заробітну плату у розмірі 8000 грн., проте не зазначено, на якій саме посаді він працював, вказана заява містить суттєві виправлення щодо роботодавця; заяв, які б містили інформацію щодо періоду роботи та отриманої заробітної плати стосовно інших осіб, а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , матеріали справи не містять.

Також із наданих до матеріалів справи первинних бухгалтерських документів судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 01.01.2015 по 01.03.2017 не використовувала найману працю інших осіб, оскільки у спірний період здійснювала особисто лише реалізацію групи підакцизних товарів торгівлі алкогольними напоями, відповідно не здійснювала господарську діяльність у сфері харчування та ресторанної діяльності, що виключає необхідність використання нею праці офіціантів, кухарів, барменів.

Разом з цим, відповідно наданого до матеріалів справи договору оренди нежитлового приміщення від 02.01.2015 №33 позивач орендувала частину нежитлового приміщення площею 56,72 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснювала господарську діяльність. Відповідно договору оренди від 02.01.2015 №34 іншу частину нежитлового приміщення площею 56,72 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , орендувала інший суб`єкт господарювання - ОСОБА_9 , що на думку суду може свідчити про використання нею для своєї підприємницької діяльності найманої праці інших осіб (офіціант, кухар, бармен).

Оскільки матеріали адміністративної справи не містять доказів дійсного використання ОСОБА_1 найманої праці ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , тому відповідач протиправно оскаржуваними рішеннями позивачці донарахував податкові зобов`язання за неоформлених працівників, у зв`язку з чим суд дійшов висновку визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.09.2017 №, № та №

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 14, 139,242-245, 255,295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 21.09.2017 №, № та №.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається у вищевказаний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено 18.04.2022.

Суддя Віталіна ГАЙДАШ