Справа № 300/1774/22
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2022-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження
"20" квітня 2022 р. справа № 300/1774/22
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Микитюк Р.В., перевіривши матеріали позовної заяви Арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-
В С Т А Н О В И В:
До Івано-Франківського окружного адміністративного суду, 15.04.2022 звернувся Арбітражний керуючий Рибачук Валерій Володимирович з позовною заявою до Головного Управління Державної казначейської служби України у Івано-Франківській області, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача по виконанню судового рішення - ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 07.12.2021 у справі про банкрутство №909/1152/17 та вимоги наказу №1290 Господарського суду Івано-Франківської області від 07.12.2021 у справі №909/1152/17;
- зобов`язати відповідача провести безспірне списання коштів згідно із ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 07.12.2021 у справі про банкрутство №909/1152/17 та вимоги наказу №1290 Господарського суду Івано-Франківської області від 07.12.2021 у справі №909/1152/17, якими суд вирішив: стягнути з Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області на користь арбітражного керуючого Рибачука Валерія Володимировича.
Згідно пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.
Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з огляду на таке.
За змістом позовної заяви підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом слугувала бездіяльність Головного Управління Державної казначейської служби України у Івано-Франківській області щодо виконання ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 07.12.2021 у справі про банкрутство №909/1152/17 та наказу №1290 Господарського суду Івано-Франківської області від 07.12.2021 у справі №909/1152/17, а саме: порушення розумних строків виконання та у тривалому невиконанні вказаних ухвали та наказу.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач вказує на протиправну бездіяльність відповідача щодо неперерахування коштів позивачу, адже, саме на орган Казначейства законодавством покладено обов`язок виконувати рішення суду про стягнення коштів з державного чи місцевого бюджету шляхом їх безспірного списання.
Судом встановлено, що постановою Господарського суду Івано-Франківської області від 13.06.2019 по справі № 909/1152/17 визнано Приватне підприємство "Ольва" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, призначено ліквідатором ПП "Ольва" арбітражного керуючого Рибачука В.В.
Ухвала набрала законної сили, видано наказ №1290 від 07.12.2021, яким стягнуто з Головного управління Державної податкової служби у Івано-Франківській області на користь арбітражного керуючого ОСОБА_1 грошову винагороду у розмірі 106420,00 грн та 1110,00 грн відшкодування витрат за виконання повноважень ліквідатора ПП "Ольва" з 13.06.2019 по 30.09.2021.

Відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (із змінами), ухвалу та наказ про примусове виконання переданий до виконання в органи Державної казначейської служби 04.01.2022.

Проаналізувавши обставини, викладені у позовній заяві, зміст позовних вимог та склад сторін, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку із невиконанням відповідачем ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 07.12.2021 у справі про банкрутство №909/1152/17 та вимоги наказу №1290 Господарського суду Івано-Франківської області від 07.12.2021 у справі №909/1152/17.

У контексті зазначеного суд звертає увагу, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

З аналізу предмета спору у цій справ суд дійшов висновку, що він фактично спрямований на виконання ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 07.12.2021 у справі про банкрутство №909/1152/17 та вимоги наказу №1290 Господарського суду Івано-Франківської області від 07.12.2021 у справі №909/1152/17.

Водночас, примусове виконання судових рішень здійснюється в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1 частини першої статті 3 Закону України Про виконавче провадження ).

Частиною першою статті 18 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Здійснення заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом віднесено пунктом 1 частини другої статті Закону України Про виконавче провадження віднесено до обов`язків виконавця.

Аналіз вищезазначених законодавчих норм вказує на те, що не можна зобов`язати боржника у виконавчому провадженні виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення господарського суду здійснюється саме в порядку, передбаченому Законом України Про виконавче провадження .

У силу ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

До того ж, у пункті 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень визначається як орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Наведені у позові обставини свідчать, що у спірних правовідносинах Державна казначейська служба України не є суб`єктом владних повноважень у розумінні наведеного положення процесуального законодавства, а виступає особою, на яку покладено обов`язок по виконанню судового рішення за рахунок бюджетних коштів.

Як неодноразово наголошував Верховний Суд у своїх постановах (зокрема: від 23.09.2020 у справі №760/3142/17, від 21.05.2020 у справі №420/6649/19, від 04.02.2020 у справі №520/8584/18, тощо) судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Підсумовуючи наведене суд зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності такої особи, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються, у зв`язку з чим у відкритті провадження у справі за такими вимогами слід відмовити на підставі пункту 1 частини першої статті 170 КАС України.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на вищевикладене, а також зважаючи на те, що з поданням цього позову позивач бажає вирішити питання пов`язані із виконанням рішення суду в іншій справі, тобто в межах завершальної стадії судового процесу, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись п.1 ч.1 ст.170, ст.241-243, ст.248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

У Х В А Л И В:

Відмовити Арбітражному керуючому Рибачуку Валерію Володимировичу у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадженні в адміністративній справі та позовні матеріали невідкладно надіслати особі, яка її подала.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів за правилами, встановленими статтями 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Микитюк Р.В.