Справа № 580/242/22
Суддя: Віталіна ГАЙДАШ
Дата ухвалення: 2022-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2022 року справа № 580/242/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гайдаш В.А.,

розглянувши по суті у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження у залі суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , далі - позивач) до Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (вул. Хрещатик, 223, м. Черкаси, далі - відповідач), в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову від 10.12.2021 №303608.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що відповідач оскаржуваним рішенням протиправно наклав на позивача штраф у сумі 17000 грн., оскільки на час проведення відповідачем перевірки та прийняття оскаржуваної постанови, на законодавчому рівні не існувало визначеної форми квитково-касового листа та порядку його ведення, хоча квитково-касовий лист є лише обов`язковим документом для здійснення регулярних пасажирських перевезень згідно із статтею 39 Закону №3492. Також позивачем вказано, що рейдова перевірка автобуса марки БАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , який належить позивачу, проведена відповідачем не під час здійснення перевезення пасажирів, а під час стоянки цього автобуса на території АС-3 (без пасажирів) з метою підготовки до обслуговування маршруту «Черкаси-Сокирно №121». Позивачем одразу перед початком обслуговування цього маршруту за допомогою автобуса марки БАЗ д.н.з. НОМЕР_1 забезпечено водія ОСОБА_2 всіма необхідними документами (у тому числі індивідуальною контрольною книжкою водія; квитково-касовим листом; схемою маршруту, таблицею вартості проїзду), які випадково під час зміни забрав із собою інший водій цього автобуса.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідач позовні вимоги не визнав, проти задоволення позову заперечив, надав до суду письмовий відзив на позов, у якому зазначив, що позивачем здійснено перевезення пасажирів за допомогою автобуса марки БАЗ д.н.з. НОМЕР_1 за відсутності у водія індивідуальної контрольної книжки водія; квитково-касового листа; схеми маршруту, таблиці вартості проїзду. Таким чином, відповідач вважає, що посадовими особами Укртрансбезпеки правомірно проведено перевірку та у відповідності до законодавства України винесено оскаржувану постанову, яка на його думку не підлягає до скасування.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що 12.10.2021 старшим державним інспектором Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Клименком І.С. було проведено рейдову перевірку автобуса марки БАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , на території АС-3, що розташована за адресою: м. Черкаси, вул. Гоголя, 293, щодо додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. Результати перевірки оформлені актом від 12.10.2021 №319083.

Вказаною рейдовою перевіркою встановлено, що о 10 год. 09 хв. у водія автобуса марки БАЗ д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_2 на момент проведення перевірки на території АС-3, що розташована за адресою: м. Черкаси, вул. Гоголя, 293 були відсутні документи, перелік яких визначений ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: у водія відсутня - індивідуальна контрольна книжка; квитково-касовий лист; схема маршруту, таблиця вартості проїзду.

За наслідками проведеної перевірки та розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, Центральним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки 10.12.2021 винесено постанову №303608, якою на ФОП ОСОБА_1 накладено адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд враховує, що відповідно до пункту 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, (далі - Порядок №1567) органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що відповідач під час здійснення своїх повноважень діє як суб`єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт.

Пунктом 14 Порядку №1567 передбачено, що рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону України «Про автомобільний транспорт» (пункт 15 Порядку №1567).

відповідно ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» №2344-III (далі - Закон №2344-III) автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Вказаною статтею Закону №2344-III також встановлено перелік документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Однак необхідно звернути увагу, що наказом Міністерства транспорту України від 31.05.2000 №279 затверджено Інструкцію про порядок обліку бланків квитків на проїзд автомобільним транспортом та готівки, отриманої від перевезень пасажирів і багажу, додатком №13 до якої затверджено форму квитково-касового листа.

Згідно із наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 25 травня 2006 року №503 наказ №279 втратив чинність.

Таким чином, на час проведення відповідачем перевірки та прийняття оскаржуваної постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу на ФОП ОСОБА_1 , на законодавчому рівні не існувало визначеної форми квитково-касового листа та порядку його ведення, хоча квитково-касовий лист є лише обов`язковим документом для здійснення регулярних пасажирських перевезень згідно із статтею 39 Закону №3492.

Відповідно до статті 39 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Документи для регулярних пасажирських перевезень: для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Отже, приписи статті 39 Закону №3492 є нечіткими, неузгодженими і непередбачуваними у застосуванні, адже допускають декілька варіантів юридично значимої поведінки суб`єктів правовідносин та множинне розуміння їх обов`язків, що є порушенням принципу правової визначеності.

Принцип правової визначеності вимагає чіткості, зрозумілості та однозначності правових норм, зокрема, передбачуваності (прогнозованості) законодавчої політики в соціальній сфері та стабільності правових норм як відсутності частого внесення змін до нормативно-правових актів. Правова визначеність вимагає, щоб правові норми були чіткими й точними, спрямованими на те, щоб забезпечити постійну прогнозованість ситуацій та правовідносин, що виникають.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини ступінь чіткості, що має забезпечуватися у формулюваннях національних законів - яка в жодному випадку не може передбачити всі непередбачувані обставини, - значною мірою залежить від змісту даного документа, сфери, на яку поширюється даний закон, а також кількості та статусу тих, кому цей закон адресований (рішення у справі Вогт (Vogt v. Germany) від 02.09.1995).

Якість закону вимагає, щоб він був доступний для даної особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. Закон має містити досить зрозумілі й чіткі формулювання, які давали б громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими державні органи уповноважені вдаватися до втручання в право.

Оскільки відсутність на законодавчому рівні затвердження форми квитково-касового листа та порядку його ведення, положення статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» в частині зобов`язання водія мати квитково-касовий лист суперечать загальним принципам правової визначеності.

Таким чином відсутність підстав для застосовування до позивача адміністративно-господарського штрафу за відсутності у водія автобусу заповненого квитково-касового листа, оскільки форма та порядок ведення зазначеного документу не передбачені чинним законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.07.2018 у справі №802/1836/17-а.

Також судом встановлено, що 12.10.2021 старшим державним інспектором Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Клименком І.С. було проведено рейдову перевірку автобуса марки БАЗ д.н.з. НОМЕР_1 саме на території АС-3, що розташована за адресою: м. Черкаси, вул. Гоголя, 293.

Таким чином, рейдова перевірка автобуса марки БАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , який належить позивачу, проведена відповідачем не під час здійснення перевезення пасажирів, а під час стоянки цього автобуса на території АС-3 (без пасажирів) та початку його підготовки до обслуговування маршруту «Черкаси-Сокирно №121».

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що позивач одразу перед початком обслуговування маршруту «Черкаси-Сокирно №121» за допомогою автобуса марки БАЗ д.н.з. НОМЕР_1 було забезпечено водія ОСОБА_2 всіма необхідними документами (у тому числі індивідуальною контрольною книжкою водія; квитково-касовим листом; схемою маршруту, таблицею вартості проїзду), які випадково під час зміни забрав із собою інший водій цього автобуса.

Отже, 12.10.2021, саме під час обслуговування маршруту «Черкаси-Сокирно №121» автобусом марки БАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , у водія ОСОБА_2 були наявні всі необхідні документи для здійснення перевезення пасажирів, а виявлені та зафіксовані в акті перевірки від 12.10.2021 №319083 відомості щодо відсутності вищенаведених документів - мало місце не під час здійснення перевезення пасажирів, а під час стоянки автобуса марки БАЗ д.н.з. НОМЕР_1 на території АС-3 (без пасажирів) та лише його підготовки до обслуговування маршруту «Черкаси-Сокирно №121».

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Європейську Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), зокрема у п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04 повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, №303-A, п.29).

У зв`язку із вищевикладеними обставинами, суд дійшов висновку визнати протиправною та скасувати постанову Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 10.12.2021 №303608.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 9, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати постанови Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 10.12.2021 №303608.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Віталіна ГАЙДАШ