Справа № 523/12980/21
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2022-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2022 р. Категорія: 113000000м.ОдесаСправа № 523/12980/21
Головуючий в 1 інстанції: Далеко К.О.
час і місце ухвалення: не зазначено, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Домусчі С.Д. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 січня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси в особі військового комісара полковника Осадчого О.В. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 30 червня 2021 року № 240 та закриття справи про адміністративне правопорушення, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси в особі військового комісара полковника Осадчого О.В. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 30 червня 2021 року № 240 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складеної відносно ОСОБА_1 , та закриття справи про адміністративне правопорушення, мотивуючи його тим, що постановою у справі про адміністративне правопорушення від 30 червня 2021 року за №240, військовим комісаром Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси, його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100 гривень. Вважає постанову незаконною, з наступних підстав: 1) перевіряючими, після проведення перевірки, яка була призначена з 14.06.2021 року по 18.06.2021 року, було надано час для усунення недоліків до 18.06.2021 року, що фактично унеможливило надання будь-яких пояснень, зокрема усунення недоліків; 2) в протоколі про адміністративне правопорушення позивачем було зазначено про необхідність його повідомлення про час розгляду адміністративної справи, але жодного повідомлення про місце, дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення зі сторони відповідача не було, що унеможливило спростування встановлених правопорушень; 3) постановою по справі про адміністративне правопорушення було притягнуто неуповноважену особу за ведення військового обліку, оскільки відповідальною особою за ведення військового обліку призначено директора ПП «ТІРА» ОСОБА_2 ; 4) відповідачем невірно було кваліфіковано виявлені порушення за ч.2 ст.210-1 КУпАП, оскільки в оскаржуваній постанові було встановлено порушення правил ведення військового обліку на підприємстві за 2020 рік, а нова редакція ст. 210-1 КУпАП була прийнята вже 30.03.2021 року.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10 січня 2022 року позов задоволено. Постанову військового комісара Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси полковника Осадчого О.В. від 30.06.2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 5100 гривень - скасовано, і закрито справу про адміністративне правопорушення. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси (, 65066, м. Одеса, с. Шевченко-3, вул. 43-я Лінія) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 454 гривні сплаченого судового збору при подачі позовної заяви.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Суворовський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки м. Одеси подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що під-час перевірки були виявлені наступні порушення: 1) у 2020 році не проведено звіряння особових карток військовозобов`язаних працівників ПП «ТІРА» з обліковими документами районних (міських) ТЦК та СП, в яких вони перебувають на військовому обліку, в порушення абз. 7 п.37 Постанови КМУ від 07.12.2016 року № 921 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних»; 2) порушені вимоги постанови при прийнятті на роботу працівників, а саме: а) чотирьох військовозобов`язаних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 прийнято на роботу без військово-облікового документа встановленого зразку; б) трьох військовозобов`язаних ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прийнято на роботу без взяття на військовий облік у районному військовому комісаріаті; 3) в порушення абз. 3 пункту 37 Постанови КМУ, повідомлення про прийняття та звільнення з роботи військовозобов`язаних працівників ПП «ТІРА» до відповідних РТЦК та СП у 2020 році не надсилались; 4) звітні документи за 2020 рік до ІНФОРМАЦІЯ_1 не надавались; 5) про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивача було повідомлено засобом телекомунікаційного зв`язку, смс повідомленням, а тому постанова прийнята відповідно до вимог чинного законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що повідомленням від 25.05.2021 року за № 965/4, яке надійшло на адресу ПП «ТІРА» 31.05.2021 року вх. № 17, т.в.о військового комісара Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси повідомив ПП «ТІРА», що буде здійснено перевірку організації військового обліку з 14.06.2021 року по 18.06.2021 року. Під-час проведення перевірки просить забезпечити наявність у військовозобов`язаних і призовників військово-облікових документів та умови для роботи комісії.

За наслідком проведеної перевірки, 18.06.2021 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 240, за ч.2 ст. 210-1 КУпАП. Суть і обставини порушення: порушення правил ведення військового обліку на підприємстві в особливий період, звірка даних особових карток військовозобов`язаних з обліковими даними РТЦК та СП за 2020 рік не проведено, звіт не надавався, листування з РТЦК та СП не проведено, на підприємстві працюють працівники без взяття на військовий облік.

Під-час складання згаданого вище протоколу ОСОБА_1 надано наступні пояснення: звіт за 2020 рік до Суворовського РТЦК та СП на 18.06.2021 року не надано. Звірки за 2020 рік з РТЦК та СП не проводились. Повідомлення за 2020 рік не надсилались. Просить повідомити про час розгляду справи.

Постановою від 30.06.2021 року за № 240 військового комісару Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеса полковника ОСОБА_9 :

- накладено на ОСОБА_1 , на підставі п.2 ч.2 ст. 16 ЗУ «Про оборону України», п.12 ч.1 ст. 21 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210-1 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 5 100 гривень;

- встановлено: - порушення правил ведення військового обліку на підприємстві в особливий період; - звіряння особових карток працівників з обліковими даними РТЦК та СП за 2020 рік не проведено, звіт за 2020 рік не надавався, повідомлення про прийняття та звільнення з роботи до РТЦК не надсилаються; - на підприємстві працюють військовозобов`язані без взяття на військовий облік та з військово-обліковими документами не встановленого зразку.

Не погоджуючись із вищевказаною постановою, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено, що постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 була винесена у спосіб, що передбачений Конституцією України та Кодексом України про адміністративні правопорушення.

П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Відповідно до ч.2 ст.210-1 КпАП України (в редакції Закону № 1357-IX від 30.03.2021 - діяла на час складання оскаржуваної постанови) повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Особливий період діє в Україні із 17.03.2014 року, тобто, з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію», який чинний на час розгляду справи в суді.

Судом першої інстанції встановлено, що оскаржуваною постановою № 240 від 30.06.2021 року позивачу інкримінують порушення правил ведення військового обліку на підприємстві в особливий період, а саме:

- звіряння особових карток працівників з обліковими даними РТЦК та СП за 2020 рік не проведено;

- звіт за 2020 рік не надавався;

- повідомлення про прийняття та звільнення з роботи до РТЦК не надсилаються;

- на підприємстві працюють військовозобов`язані без взяття на військовий облік та з військово-обліковими документами не встановленого зразку.

Матеріалами справи підтверджується законність і обґрунтованість доводів позивача про те, що він не є належним суб`єктом правопорушення за ч.2 ст. ст. 210-1 КУпАП, оскільки саме директор ПП «ТІРА» ОСОБА_2 є відповідальною особою за ведення військового обліку на ПП «ТІРА».

Відповідно до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від № 921 від 07.12.2016 року, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій щодо фіксації, накопичення та аналізу військово-облікових даних призовників і військовозобов`язаних із відображенням їх у військово-облікових документах, а також здійснення контролю за дотриманням призовниками і військовозобов`язаними, посадовими особами державних органів, підприємств, установ та організацій встановлених правил військового обліку.

Військовий облік ведеться з метою забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів, особовим складом у мирний час та особливий період.

Відповідно до ч.2 ст. 16 Закону України "Про оборону України", посадові особи підприємств, установ та організацій усіх форм власності:

- виконують передбачені законодавством обов`язки у сфері оборони;

- сприяють забезпеченню ведення персонального військового обліку військовозобов`язаних і призовників, їх підготовці до військової служби, призову на строкову військову службу, навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори і під час мобілізації, створенню працівникам належних умов для виконання ними військового обов`язку згідно із законодавством, забезпечують здійснення заходів з їх військово-патріотичного виховання;

Судом першої інстанції встановлено, що саме директор ОСОБА_2 є відповідальною за ведення обліку військовозобов`язаних працівників на ПП «ТІРА». Це підтверджується наказом від 18 серпня 2018 року за № 85, згідно якого на відповідальну ОСОБА_2 покладено вести облік військовозобов`язаних та призовників підприємства відповідно до вимог, визначених Постановою № 921 та інших документів щодо ведення первинного обліку, згідно із законодавством. Встановлено доплату за ведення військового обліку в розмірі 50% від посадового окладу. На час відсутності директора ОСОБА_2 виконання обов`язків за ведення обліку військовозобов`язаних працівників покладено на юриста ОСОБА_1 .

В свою чергу, відповідач, всупереч ч.2 ст. 77 КАС України не довів суду правомірність складення оскаржуваної постанови відносно юриста ОСОБА_1 , оскільки не надав суду жодного доказу наступного:

- що на дату, період необхідності звіряння особових карток працівників з обліковими даними РТЦК та СП за 2020 рік, директор ОСОБА_2 була відсутня, а тому ці обов`язки повинен був виконувати юрист ОСОБА_1 ;

- що на дату необхідності подачі звіту за 2020 рік, директор ОСОБА_2 була відсутня, а тому ці обов`язки повинен був виконувати юрист ОСОБА_1 .

Окремому аналізу підлягають наступні інкриміновані позивачеві в оскаржуваній постанові № 240 від 30.06.2021 року правопорушення: - повідомлення про прийняття та звільнення з роботи до РТЦК не надсилаються; на підприємстві працюють військовозобов`язані без взяття на військовий облік та з військово-обліковими документами не встановленого зразку.

Відповідно до п. 37 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 року № 921, з метою ведення персонального обліку призовників і військовозобов`язаних на державні органи, підприємства, установи та організації покладається виконання таких заходів:

- перевірка у громадян під час прийняття на роботу (навчання) наявності військово-облікових документів (у військовозобов`язаних - військових квитків або тимчасових посвідчень, а у призовників - посвідчень про приписку до призовних дільниць). Приймання на роботу (навчання) призовників і військовозобов`язаних здійснюється тільки після взяття їх на військовий облік у районних (міських) військових комісаріатах, а також у разі перебування на військовому обліку в СБУ та Службі зовнішньої розвідки.

Суд виходить із того, що ключовим є наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210-1 КУпАП, саме в діях конкретної особи, якій інкримінують його вчинення.

Судом першої інстанції встановлено, що описова частина оскаржуваної постанови, всупереч ст.ст. 256, 283 КУпАП, взагалі не містить даних про те - повідомлення про прийняття та звільнення з роботи до РТЦК не надсилаються за який період, та відносно яких осіб. Також, постанова не містить інформації, щодо осіб - військовозобов`язаних, які працюють на ПП «ТІРА» з військово-обліковими документами не встановленого зразку.

Відповідач зазначає, що позивачем порушені вимоги при прийнятті на роботу працівників, а саме:

а) чотирьох військовозобов`язаних ОСОБА_3 (прийнято на роботу 10.10.2019), ОСОБА_4 (прийнято на роботу 21.12.2018) та ОСОБА_5 (прийнято на роботу 01.07.2016), ОСОБА_6 (прийнято на роботу 25.01.2017) без військово-облікового документа встановленого зразку;

б) трьох військовозобов`язаних ОСОБА_3 (прийнято на роботу 10.10.2019), ОСОБА_7 (прийнято на роботу 13.12.2016) та ОСОБА_8 (прийнято на роботу 01.02.2019) без взяття на військовий облік у районному висковому комісаріаті.

Слід зазначити, що наведені правопорушення не є триваючими, оскільки пов`язані з конкретною бездіяльністю під-час вчинення посадовою особою конкретних дій - прийняття на роботу.

У даному випадку, в порушення ч.2 ст. 77 КАС України, відповідачем також не надано суду доказів того, що на дати прийняття на роботу ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - позивач ОСОБА_1 як працював на підприємстві ПП «ТІРА», так і був відповідальний за ведення обліку військовозобов`язаних працівників, а на дату прийняття на роботу працівників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 - директор ОСОБА_2 була відсутня, а тому юрист ОСОБА_1 був відповідальний за ведення обліку військовозобов`язаних працівників.

При цьому, суд критично відноситься до доводів відповідача про те, що директор підприємства ОСОБА_2 , на момент планової перевірки на підприємстві була відсутня, тому оскаржувана постанова на законних підставах складена відносно ОСОБА_1 .

Слід звернути увагу на положення частини другої статті 268 КУпАП, відповідно до якої лише під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4, 172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відсутність особи, в діях якої наявний склад адміністративного правопорушення, не може слугувати підставою для складення як протоколу про адміністративне правопорушення, так і постанови про адміністративне правопорушення відносно особи, яка є на місці, на момент проведення перевірки. Першочерговим при складенні як протоколу, так і постанови про адміністративне правопорушення, є наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, який їй інкримінують.

Крім того, згідно табелю обліку використання робочого часу від 30.06.2021 року, у директора ОСОБА_2 - 16, 17, 18 червня 2021 року проставлені робочі дні.

Також, представник відповідача не надав суду доказів в підтвердження того, в які саме строки повинно було бути здійснено звіряння особових карток працівників з обліковими даними РТЦК та СП - за 2020 рік, та в який строк повинен був бути поданий звіт - за 2020 рік, пославшись на те, що відповідні строки визначені у постанові Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 року № 921. В свою чергу, ні протокол про адміністративне правопорушення, ні оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення також не містять наведеної інформації, всупереч ст.ст. 256, 283 КУпАП.

Відповідно до п. 24 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 року № 921 , з метою забезпечення персонально - первинного обліку призовників і військовозобов`язаних, виконавчі органи сільських, селищних та міських рад здійснюють:

- постійну взаємодію з відповідними районними (міськими) військовими комісаріатами та військовими частинами щодо строків та способів звіряння даних карток первинного обліку призовників і військовозобов`язаних з обліковими даними районних (міських) військових комісаріатів, внесення відповідних змін до них, а також щодо оповіщення призовників і військовозобов`язаних;

- звіряння не рідше одного разу на рік облікових даних карток первинного обліку призовників і військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку, з їх обліковими даними, що містяться в особових картках призовників і військовозобов`язаних підприємств, установ, організацій, в яких вони працюють (навчаються), що перебувають на території відповідальності сільських, селищних та міських рад, а також із будинковими книгами (даними реєстраційного обліку), іншими документами з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб, а також з фактичним проживанням (перебуванням) призовників і військовозобов`язаних шляхом подвірного обходу.

Відповідно до п. 37 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 року № 921, з метою ведення персонального обліку призовників і військовозобов`язаних на державні органи, підприємства, установи та організації покладається виконання таких заходів:

- забезпечення повноти та достовірності облікових даних призовників і військовозобов`язаних згідно з вимогами, встановленими цим Порядком та іншими документами персонального обліку відповідно до законодавства;

- взаємодія з районними (міськими) військовими комісаріатами щодо строків та способів звіряння даних особових карток, списків призовників і військовозобов`язаних, їх облікових даних, внесення відповідних змін до них, а також щодо оповіщення призовників і військовозобов`язаних;

- організація періодичного звіряння особових карток призовників і військовозобов`язаних із записами у військових квитках та посвідченнях про приписку до призовних дільниць. Не рідше одного разу на рік проведення звіряння особових карток працівників з обліковими документами районних (міських) військових комісаріатів, в яких вони перебувають на військовому обліку.

Відповідно до п. 46 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 року № 921, звіряння даних особових карток призовників і військовозобов`язаних, які працюють (навчаються) на підприємствах, в установах та організаціях, з обліковими даними документів районних (міських) військових комісаріатів, здійснюється згідно з графіком звіряння, який затверджується розпорядженням голови відповідної районної держадміністрації або рішення міської ради.

Представником відповідача надано через канцелярію суду наступні документи:

- лист від 12.11.2021 року за № 2321, адресований директору ПП «ТІРА» ОСОБА_2 , яким відповідач вимагає до 30.11.2021 року надати лист про усунення недоліків, виявлених під-час перевірки;

- рішення Виконавчого комітету Одеської ради №76 від 25.03.2021 року «Про затвердження Порядку проведення перевірок стану організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних в органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях, які розташовані на території міста Одеси, Графіку звіряння даних особових карток».

Відповідно до наданого суду Графіку звіряння даних особових карток на 2021 рік, Приватне підприємство «ТІРА» включено в перелік на вересень 2021 року.

Виходячи із системного аналізу п. 24, 37, 46, Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 року № 921, наданих суду стороною відповідача доказів та пояснень у судовому засіданні, суд дійшов висновків, що звіряння особових карток працівників з обліковими документами районних (міських) військових комісаріатів, в яких вони перебувають на військовому обліку повинно проводитись не рідше одного разу на рік, згідно з графіком звіряння, який затверджується розпорядженням голови відповідної районної держадміністрації або рішення міської ради.

Відповідно до ч.5 ст. 77 КАС України суд не може витребувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

За таких обставин, на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень, покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, в основу якого було покладено доведений, на його думку, факт порушення позивачем законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Суд зазначає, що у даному випадку відповідачем не надано суду графіку звіряння особових карток працівників ПП «ТІРА» на 2020 рік, що унеможливлює оцінку судом неправомірності дій посадових осіб ПП «ТІРА» в цій частині.

Наданий суду Графік звіряння даних особових карток, затверджений рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 25.03.2021 №76, встановлений на 2021 рік, передбачає проведення звіряння даних ПП "ТІРА" у вересні 2021 року, в свою чергу перевірка відповідачем проводилась у червні 2021 року.

Таким чином, відповідачем також не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність складення постанови № 240 від 30.06.2021 року в частині інкримінованих правопорушень - не здійснення звіряння карток за 2020 рік, та не надання звіту за 2020 рік, внаслідок не підтвердження суб`єктом владних повноважень обставин того, в які строки повинні були бути здійснені відповідні дії посадовими особами підприємства, що унеможливлює надання судом оцінки даним правопорушенням.

Крім того, інкриміновані позивачеві порушення були вчиненими у 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роках, що виключає можливість їх кваліфікації за ч.2 ст. 210-1 КУпАП (в редакції Закону № 1357-IX від 30.03.2021).

Суд виходить із того, що згідно ч.1 ст. 8. КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під-час і за місцем вчинення правопорушення.

За таких обставин, суд погоджується із доводами позивача про те, що відповідачем в оскаржуваній постанові у будь-якому випадку невірно кваліфіковано дії посадових осіб ПП «ТІРА» за ч.2 ст.210-1 КпАП України (в редакції Закону № 1357-IX від 30.03.2021, враховуючи те що на час вчинення майже всіх інкримінованих правопорушень дії суб`єктів правопорушення могли підпадати під регулювання лише ч.1 ст. 210-1 КпАП України.

До такого висновку суд дійшов також з огляду на зміст ч.2 ст. 8 КУпАП, відповідно до якої закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Єдиний виняток з даного правила, закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У даному випадку, санкція ч.2 ст. 210-1 КУпАП посилює відповідальність для суб`єктів правопорушення, порівняно із санкцією ч.1 ст. 210-1 КУпАП.

Таким чином, відповідачем не доведено, що постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 була винесена у спосіб, що передбачений Конституцією України та Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Матеріали справи не містять доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210-1 КУпАП, про яке зазначено у прийнятій відповідачем та оскаржуваній позивачем постанові.

Статтею 280 КУпАП України встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до п. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо буде встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови, може скасувати постанову і закрити справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси, - залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 січня 2022 року по справі № 523/12980/21, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

суддя-доповідач Семенюк Г.В.
судді Домусчі С.Д. Шляхтицький О.І.