Справа № 160/1479/22
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2022-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2022 року Справа № 160/1479/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «ДТЗ» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару № UA110150/2021/000148/1 від 30.07.2021 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару № UA110150/2021/000181/1 від 19.10.2021 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що до митного органу були надані документи, необхідні для митного оформлення товарів з визначенням його митної вартості за першим методом (за ціною контракту), що надійшли на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту. Однак, митниця, на думку позивача, витребувавши у підприємства додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, прийняла рішення про коригування митної вартості товарів за другорядним методом на підставі необґрунтованих та необ`єктивних зауважень. Надані документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Позивач зазначає, що в оскаржуваному рішенні відповідачем не обґрунтовано неможливість визначення митної вартості товару за першим (основним) методом, необґрунтовано визначення митної вартості товару за попередніми методами. Митниця у своєму рішенні вказує, що рівень митної вартості товарів, що ввозяться позивачем, більший з наявною у митниці інформацією, проте в рішенні відсутня інформація, що за наведеною відповідачем митною декларацією відбулось митне оформлення такого ж самого товару. У зв`язку з чим, на думку позивача, наявні усі підстави для скасування рішень, які звернуті до оскарження.
Ухвалою Дніпропетровського кружного адміністративного суду 26.01.2022 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
16.03.2022 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні. В обгрунтування своєї правової позиції зазначив, що під час митного оформлення в інспектора виник сумнів в заявлених відомостях декларантом, оскільки містились розбіжності і неточності в поданих документах. До митного оформлення не було подано ряд документів на підтвердження заявленої митної вартості, що в свою чергу свідчить про заявлення декларантом неповних даних, а також не всіх складових митної вартості. В даному випадку були наявні розбіжності в числових значеннях, а також не підтверджено числові значення складових митної вартості товару. Враховуючи зазначені в повідомленні митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару за ЕМД, ненадання документів у спростування виявлених невідповідностей, що унеможливлює перевірити числове значення вартості заявленого товару, відсутність документального підтвердження повноти включення складових митної вартості, відсутність документального підтвердження ціни, що фактично сплачена, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований відповідно п. 2 ст. 58 МК України, п. 6 ст. 54 МК України. Таким чином, на думку відповідача, посадові особи митниці при прийнятті спірних рішень про коригування митної вартості, заявленого позивачем товару, діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про таке.
Судом встановлено, що 15.10.2019 року ТОВ «ПК «ДТЗ» (м. Дніпро) (покупець) уклало з компанією JIANGSU JIANGDONG GROUP IMP&EXP CO., LTD (Китай) (продавець) зовнішньоекономічний контракт № JD/1 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.
В подальшому, компанією JIANGSU JIANGDONG GROUP IMP&EXP CO., LTD, відповідно до умов даного зовнішньоекономічного Контракту, специфікацій № 2021-2А від 21.05.2021р., №2021-2В від 11.08.2021р., рахунків-фактур № JD2021-2A від 28.05.2021р., № JD2021-2В від 16.08.2021р. було здійснено поставку ТОВ «ПК «ДТЗ» товарів (двигуни).
Зазначені товарні партії поставлялись на умовах FOB згідно міжнародних торговельних правил ІНКОТЕРМС 2010.
З метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту товарів, ТОВ «ПК «ДТЗ», було задекларовано до митного поста Дніпровської митниці партію отриманого товару за електронною митною декларацією (ЕМД), а саме:
1. За ЕМД № UA 110150/2021/012106 від 29.07.2021р.: двигуни внутрішнього згоряння поршневі з компресійним запалюванням (дизелі), призначені для сільськогосподарських колісних тракторів, потужністю не більш як 50 кВт: - Двигун дизельний (7,0к.с. / 5,15 кВт) ДД180В - 42шт. (Об`єм 402 куб.см, потужність 5,15кВт/7,0к.с., ручний стартер); - Двигун дизельний (7,0к.с. / 5,15 кВт) ДД180ВЕ - 42шт. (Об`єм 402 куб.см, потужність 5,15кВт/7,0к.с., ручний/ електростартер); - Двигун дизельний (10,0к.с. / 7,35 кВт) ДД190В - 31шт. (Об`єм 683 куб.см, потужність 7,35кВт/10,0к.с., ручний стартер); - Двигун дизельний (10,0к.с. / 7,35 кВт) ДД190ВЕ - 31шт. (Об`єм 683 куб.см, потужність 7,35кВт/10,0к.с., ручний/ електростартер). У частково розібраному стані, в комплекті з інструментом та приладдям для налагоджування та обслуговування. Зібрані як одне ціле дизельні двигуни для мотоблоків, у комплекті з паливним баком, фільтровальними елементами, стартером, генератором, радіатором, фарою. Виробник: JIANGSU JIANGDONG GROUP IMP&EXP CO., LTD. (Товар № 1 в гр. 31 ЕМД).
Митна вартість зазначеного товару позивачем була визначена відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.57 МК України - за основним методом, який встановлений ст. 58 МК України.
Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, позивачем було надано митному органу документи, передбачені частинами 2 та 3 ст. 53 МК України, перелік яких зазначений в гр. 44 митної декларації, а саме: декларація митної вартості; зовнішньоекономічний контракт № JD/1 від 15.10.2019 р.; додаток (специфікація) до нього №2021-2А від 21.05.2021р.; рахунок - фактура № JD2021-2A від 28.05.2021р; пакувальний лист.
Для підтвердження транспортних витрат (фрахту) до кордону України позивач надав митниці: договір ТЕО №2 від 01.11.2019р.; коносамент №ZJSM21060061 від 11.06.21р.; заявку на міжнародне морське перевезення № 60 від 28.05.2021р.; рахунок № F08/07/2021 від 20.07.2021р.; акт виконаних робіт №29 від 20.07.2021р.; довідку про транспортні витрати.
Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, митницею позивачу було направлено електронне повідомлення, відповідно до якого виявлені розбіжності у наданих документах, які, на думку митниці, впливають на числове значення митної вартості, а також встановлено, що подані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
Відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України, митницею були додатково витребувані від ТОВ «ПК «ДТЗ», наступні документи: 1) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 4) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 5) виписку з бухгалтерської документації; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Листом № 256 від 30.07.2021 року ТОВ «ПК «ДТЗ» додатково надало митниці: платіжні доручення №286 від 28.01.2021 року та №602 від 21.07.2021 року, прайс-лист та комерційну пропозицію, а також повідомило митницю, що усі наявні у підприємства, документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть.
30.07.2021 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UA110150/2021/000148/1, відповідно до якого, загальна митна вартість задекларованого товару № 1 скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-r - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МК України, а також відмовлено у прийнятті митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Позивач задекларував зазначену партію товару, а митниця випустила товар у вільний обіг за ЕМД № UA 110150/2021/012189 від 30.07.2021 року.
З метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту товарів, ТОВ «ПК «ДТЗ», було задекларовано до митного поста Дніпровської митниці партію отриманого товару за електронною митною декларацією (ЕМД), а саме:
2. За ЕМД № UA 110150/2021/017395 від 18.10.2021р.: двигуни внутрішнього згоряння поршневі з компресійним запалюванням (дизелі), призначені для сільськогосподарських колісних тракторів, потужністю не більш як 50 кВт: - Двигун дизельний (8,0 к.с./ 5,88 кВт) ДД180В - 38шт. (Об`єм 402 куб.см, потужність 5,88кВт/8,0к.с., ручний стартер); - Двигун дизельний (8,0 к.с./ 5,88 кВт) ДД180ВЕ - 8шт. (Об`єм 402 куб.см, потужність 5,88кВт/8,0к.с.,ручний/ електростартер);- Двигун дизельний (10,0к.с./ 7,35 кВт) ДД190В - 19шт. (Об`єм 683 куб.см, потужність 7,35кВт/10,0к.с., ручний стартер);- Двигун дизельний (10,0к.с./ 7,35 кВт) ДД190ВЕ - 24шт. (Об`єм 683 куб.см, потужність 7,35кВт/10,0к.с., ручний/ електростартер); - Двигун дизельний (12 к.с./ 8,83 кВт) ДД195В - 40шт. (Об`єм 815 куб.см, потужність 8,83кВт/12,0к.с., ручний стартер); - Двигун дизельний (12 к.с./ 8,83 кВт) ДД195ВЕ - 90шт. (Об`єм 815 куб.см, потужність 8,83кВт/12,0к.с., ручний/ електростартер); - Двигун дизельний (16 к.с./ 11,70 кВт) НОМЕР_1 - 20шт. (Об`єм 903 куб.см, потужність 11,70кВт/16,0к.с., ручний/електростартер); - Двигун дизельний (20 к.с./ 14,71 кВт) НОМЕР_2 - 10шт. (Об`єм 1093 куб.см, потужність 14,71кВт/20,0к.с., ручний/електростартер); - Двигун дизельний (24 к.с./ 17,65 кВт) НОМЕР_3 - 5шт. (Об`єм 1195 куб.см, потужність 17,65кВт/24,0к.с., ручний/ електростартер). У частково розібраному стані, в комплекті з інструментом та приладдям для налагоджування та обслуговування. Зібрані як одне ціле дизельні двигуни для мотоблоків, у комплекті з паливним баком, фільтровальними елементами, стартером, генератором, радіатором, фарою. Виробник: JIANGSU JIANGDONG GROUP IMP&EXP CO., LTD. (Товар № 1 в гр. 31 ЕМД).
Митна вартість зазначеного товару позивачем була визначена відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.57 МК України - за основним методом, який встановлений ст. 58 МК України.
Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, позивачем було надано митному органу документи, передбачені частинами 2 та 3 ст. 53 МК України, перелік яких зазначений в гр. 44 митної декларації, а саме: декларація митної вартості; зовнішньоекономічний контракт № JD/1 від 15.10.2019 р.; додаток (специфікація) до нього №2021-2В від 11.08.2021р.; рахунок - фактура № JD2021-2В від 16.08.2021р; пакувальний лист.
Для підтвердження транспортних витрат (фрахту) до кордону України позивач надав митниці: договір ТЕО №2 від 01.11.2019р.; коносамент №ZJSM21080113 від 26.08.21р.; заявку на міжнародне морське перевезення № 68 від 17.08.2021р.; рахунок № F10/10/2021 від 11.10.2021р.; акт виконаних робіт №37 від 11.10.2021р.; довідку про транспортні витрати.
Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, митницею позивачу було направлено електронне повідомлення, відповідно до якого виявлені розбіжності у наданих документах, які, на думку митниці, впливають на числове значення митної вартості, а також встановлено, що подані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
Цим же повідомленням, відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України, митницею були додатково витребувані від ТОВ «ПК «ДТЗ», наступні документи: 1) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару 2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) транспортні (перевізні) документи, з урахуванням відомостей про перевантаження оцінюваної партії товару; 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) прайс-листи виробника товару; 6) копію митної декларації країни відправлення; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
Листом № 894 від 18.10.2021 року ТОВ «ПК «ДТЗ» додатково надало митниці: прайслист та комерційну пропозицію, а також повідомило митницю, що усі наявні у підприємства, документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть.
19.10.2021 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UA110150/2021/000181/1, відповідно до якого, загальна митна вартість задекларованого товару № 1 скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-r - резервний метод, згідно з положеннями ст. 64 МК України, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Позивач задекларував зазначену партію товару, а митниця випустила товар у вільний обіг за ЕМД № UA 110150/2021/017480 від 19.10.2021 року.
Не погодившись з вказаними рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Оцінюючи рішення про коригуванням митної вартості товару на предмет їх відповідності закону, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 7 МК України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України).
Відповідно ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч. 2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті.
Приписами ст. 337 МК України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато - логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Згідно п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2 4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно ч. 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 ст. 55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч. 3 ст.53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Передбачене частиною п`ятою статті 54 МК України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною третьою статті 53 МК України, - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а відтак суперечності (розбіжності) між відомостями, які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребування додаткових документів, передбачених ч. 3 ст. 53 МК України.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваними рішеннями, митну вартість товару скориговано за результатами проведення перевірки документів, як надані на підтвердження заявленої митної вартості товару у відповідності до ст. 337 МК України.
Митницею в оскаржуваних рішеннях виявлені наступні порушення:
- в рішенні № UA110150/2021/000148/1 від 30.07.2021р. митниця зазначає, що враховуючи заявлений характер зовнішньоекономічної угоди - контракт з виробником, умови поставки FOB, пункт 3.1.1 Контракту від 15.10.2019 №JD/1 продавцем здійснено митні формальності у країні відправлення. Документального підтвердження умов здійснення експортної операції із вивезення оцінюваної партії товарів (вартості, умов поставки, ваги) не надано. Декларантом не надано копію декларації країни відправлення;
- в рішенні № UA110150/2021/000181/1 від 19.10.2021р. митниця зазначає, що заявленими умовами поставки FOB передбачено здійснення митних формальностей у країні відправлення продавцем. Крім того, відповідно до п.3.1.1 контракту, ціна товару включає ціну експортного митного оформлення товару. Всупереч зазначеному, митна декларація країни відправлення не надана до митного оформлення.
Надаючи правову оцінку відповідним доводам відповідача, суд зазначає, що копія митної декларації країни відправлення передбачена як додатковий документ, що надається (за його наявності) на запит митниці, якщо надані документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Контрактом № JD/1 (п. 3.5) сторонами узгоджені документи, які повинні надаватись компанією-продавцем для підтвердження поставки товару, серед яких митна декларація країни відправлення відсутня. Таким чином, товариство не має права вимагати від іншої сторони документи, надання яких не передбачено Контрактом.
Закон КНР «Про порядок заповнення вантажної експортно-імпортної декларації», затвердженого маніфестом Головного митного управління КНР №52 2008 року не є міжнародно-правовим актом і не підлягає виконанню суб`єктами декларування на території України.
Цим Законом встановлено виключно порядок заповнення митної декларації виключно для суб`єктів декларування на території КНР. Також, Законом не встановлено обов`язку для суб`єкта декларування на території КНР надавати митну декларацію українському підприємству, або обов`язку суб`єкту декларування на території України подавати митну декларацію КНР митному органу України.
Змінами, внесеними до частини першої ст. 53 МК України (згідно Закону України від 02 жовтня 2019 року № 141-IX «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо деяких питань функціонування авторизованих економічних операторів»), виключено вимогу щодо подання органу доходів і зборів документів, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, одночасно з митною декларацією.
Відповідно, з урахуванням внесених змін разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та у випадках, встановлених Кодексом, - декларація митної вартості згідно з частиною другою ст. 264 МК України.
Верховний Суд в постанові від 19.03.2019 року у справі №810/4116/17 висловив наступну правову позицію щодо ненадання декларації країни відправлення: «ненадання позивачем митної декларації країни відправлення також не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару».
Як встановлено судом, копії митної декларації країни відправлення у підприємства відсутні, в зв`язку з чим надання їх в усіх спірних випадках декларування товару було неможливим. Вимога ж митного органу про її надання протирічить митному законодавству України.
Митницею в оскаржуваних рішеннях виявлені наступні порушення:
- в рішенні № UA110150/2021/000148/1 від 30.07.2021 року митниця зазначає, що відповідно п.5.2 контракту від 15.10.2019 №JD/1 умови оплати кожної партії товару зазначаються у відповідних Специфікаціях (Додатках) до Контракту. У наданій декларантом Специфікації № 2021-2A від 28.05.2021 року зазначено, що оплата товару здійснюється шляхом 100% попередньої оплати. Відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (далі - ГАТТ) оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару;
- в рішенні № UA110150/2021/000181/1 від 19.10.2021 року митниця зазначає, що відповідно до відомостей коносаменту від 26.08.2021 року №ZJSM21080113, товар було завантажено на судно 26.08.2021 року. Відповідно п.5.2 контракту від 15.10.2019 року №JD/1 умови оплати кожної партії товару зазначаються у відповідних Специфікаціях (Додатках) до Контракту. У Специфікації № 2021-2B від 11.08.2021 року зазначено, що оплата товару здійснюється протягом 90 днів від дати поставки товару.
Суд зазначає, що позиція митниці по даному зауваженню є необґрунтованою, оскільки в межах першого випадку декларування банківський платіжний документ за №602 від 21.07.2021 року на підтвердження здійснення повної оплати за товар по Специфікації №2021-2А від 21.05.2021 року був наданий митниці товариством листом №256 від 30.07.2021 року.
Таким чином, платіжний документ за №602 від 21.07.2021 року підтверджує факт повної оплати за товар по Специфікації №2021-2А від 21.05.2021 року.
В межах другого випадку декларування оплата за Специфікацією №2021-2В від 11.08.2021 року на день декларування не здійснювалась, так як термін оплати - 90 днів з моменту поставки товару не сплинув, в зв`язку з чим надання банківського платіжного документу було не можливе з об`єктивних причин.
Після прийняття рішення про коригування митної вартості №UA110150/2021/000181/1 від 19.10.2021 року сторони контракту № JD/1 уклали додаткову угоду № 2 від 01.11.2021 року, якою змінили умови оплати товару. 02.11.2021 року була проведена оплата за Специфікацією №2021-2В від 11.08.2021 року в редакції додаткової угоди № 2 від 01.11.2021 року, що підтверджується платіжним дорученням за №772 від 02.11.2021 року.
Верховним Судом при прийнятті рішень по справам про коригування митної вартості неодноразово висловлювались наступні правові висновки щодо умов оплати за товар: у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта (постанова Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі № 804/4680/16).
Уявлення митного органу щодо проміжку часу для внесення передоплати може не збігатися з домовленостями господарюючих суб`єктів, а питання оплати вирішуються сторонами на вільній основі, з урахуванням власних ризиків та можливостей (постанова Верховного Суду від 20.03.2018 року у справі №815/4132/17).
Митницею в оскаржуваних рішеннях виявлені наступні порушення:
- в рішенні № UA110150/2021/000148/1 від 30.07.2021 року митниця зазначає, що відповідно до відомостей коносаменту № ZJSM21060061 морське перевезення оцінюваної партії товару здійснено компанією агентом «IMOGATE SOLUTION Sp z o.o». П.2.1 договору про надання ТЕО від 01.11.2019 №2 передбачено, що Експедитор проводить розрахунки з портами, транспортними та іншими організаціями. Згідно з п.3.1 договору про надання ТЕО від 01.11.2019 року №2 Клієнт має право вимагати від Експедитора надання інформації про хід перевезення вантажу. Враховуючи виявлені невідповідності в транспортних документах, використовуючи право Клієнта, передбачене п. 3.1 договору про надання ТЕО, митниця просила надати документи від фактичного перевізника. Відповідно до п. 4.1. Договору від 01.11.2019 року № 2 Сторони складають і підписують Акт виконаних робіт. Згідно п. 4.2 договору від 01.11.2019 року № 2 оплата здійснюється протягом 45 днів з моменту виставлення рахунку. Враховуючи дату виставлення рахунку № F08/07/2021 20.07.2021 року, термін оплати 03.09.2021 року, якщо рахунок сплачено, митниця просила надати до митного органу банківські платіжні документи щодо здійснення оплати за послуги ТЕО. Довідка про транспортні витрати від 28.05.2021 року № б/н не містить інформації щодо коносаменту, за яким здійснено перевезення, ваги товарів. Надання будь-яких доповнень, внесення змін або довідок не передбачено умовами Договору ТЕО від 01.11.2019 року № 2. Вказана довідка про транспортні витрати від 28.05.2021 року №б/н не є бухгалтерським документом;
- в рішенні № UA110150/2021/000181/1 від 19.10.2021 року митниця зазначає, що в наданому рахунку про надання послуг перевезення від 11.10.2021 року №F10/10/2021 зазначена вартість морського фрахту з урахуванням перевантаження, на загальну суму 5800 дол.США. А у наданій до митного оформлення заявці № 68 від 17.08.2021 року містяться різні відомості про включення додаткових витрат, а саме в п. 11 вартість послуг, при цьому вартість фрахту по маршруту вказана з врахуванням перевантаження на загальну суму 5800 дол. США. Наявність перевантаження свідчить про наявність транспортного документу, що у порушення вимог ст. 335 МК України, до митного оформлення не надавався.
Щодо зауваження митниці про надання інформації про хід перевезення вантажу та документів від фактичного перевізника, що зазначене лише в графі 33 рішення про коригування № UA110150/2021/000148/1 від 30.07.2021р., то суд вказує, що міжнародне морське перевезення контейнера здійснювалось на підставі договору № 2 транспортно-експедиторського обслуговування від 01.11.2019 р. і для підтвердження здійснення такого перевезення було надано відповідні транспортні та комерційні документи, а саме: коносамент морської лінії №ZJSM21060061 від 11.06.2021 р., інвойс №F08/07/2021 від 20.07.2021 р., акт виконаних робіт № 29 від 20.07.2021 р., довідку про транспортні витрати від 14.07.2021 р., які підтверджують суму транспортних витрат як складову митної вартості - 1500 дол. США. Зазначаючи у зауваженні наявність невідповідності в транспортних документах митниця не наводить, які саме маються невідповідності і в яких наданих митниці документах
Щодо зауваження митниці про невідповідність наданої товариством довідки про транспортні витрати від 14.07.2021року, що зазначене лише в графі 33 рішення про коригування № UA110150/2021/000148/1 від 30.07.2021р., суд вказує, що Митний кодекс України не визначає вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказує, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому надана товариством довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів, яка повинна розглядатись у сукупності з іншими наданими документами.
Надана довідка від 14.07.2021р. містить посилання на номер контейнера, в якому здійснювалось перевезення, номер якого також зазначено у наданому Коносаменті №ZJSM21060061 від 11.06.2021 р.
Поставка контейнерів в рамках обох випадків декларування здійснювалась відповідно до укладеного договору ТЕО №2 від 01.11.2019р. Експедитором за договором виступає компанія «IMOGATE SOLUTION Sp z o.o», що надала Замовнику коносамент, який є достатнім доказом здійснення перевезеня та підставою для вивантаження та подальших операцій з вантажем в порту призначення.
Експедитором «IMOGATE SOLUTION Sp z o.o» в рамках укладеного договору видано коносаменти за №ZJSM21060061 від 11.06.2021р. та за № ZJSM21080113 від 26.08.2021р., як основний транспортний документ, що підтверджує факт перевезення контейнерів відповідно до узгоджених заявок.
Договором не передбачено надання експедитором інших перевізних документів. Вимога митного органу про надання інших транспортних документів, посилаючись на факт перевантаження, ґрунтується на припущеннях, оскільки не підтверджена жодними доказами.
У наданій до митного оформлення заявці № 68 від 17.08.2021р. відсутні будь-які розбіжності щодо транспортних витрат. Вартість фрахту з врахуванням перевантаження в розмірі 5400 дол. США ідентична як в заявці №68, так і в інвойсі № F10/10/2021, а також повністю відповідає сумі за фрахт, зазначеній в акті виконаних робіт №37 від 11.10.2021р. Сума в розмірі 5800 дол. США, зазначена митницею у зауваженні в гр. 33 Рішення №UA110150/2021/000181/1 від 19.10.2021р. - це загальна вартість послуги, що складається з фрахту (5400дол.США) та ТЕО (400дол.США) за межами території України.
Загальна вартість послуги в розмірі 5800 дол. США є ідентичною як в заявці № 68, в інвойсі № F10/10/2021, так і в акті виконаних робіт №37 від 11.10.21р. Відтак, надані документи, що підтверджують транспортні витрати, у своїй сукупності не містять розбіжностей щодо числових значень митної вартості і не викликають ніяких обґрунтованих сумнівів.
На дату декларування та заявлення митницею вимоги про надання платіжних документів оплата рахунків № F08/07/2021 та № F10/10/2021 не здійснювалась, надати банківські платіжні документи, підтверджуючі її здійснення, було не можливо. Здійснити перевірку вартості транспортної складової митної вартості, визначеної декларантом, митниця мала можливість відповідно до відомостей, що містяться в інших поданих декларантом зазначених вище документах: договорі ТЕО, заявках ТЕО, інвойсах, актах виконаних робіт, тому неподання платіжних доручень не є розбіжністю в поданих декларантом митниці документах.
Митницею в оскаржуваних рішеннях виявлені наступні порушення:
- в рішенні № UA110150/2021/000148/1 від 30.07.2021р. митниця зазначає, що декларантом надано комерційну пропозицію від 30.05.2021р. та прайс-лист від 26.05.2021р. Надана комерційна пропозиція від 30.05.2021р. має суб`єктивний характер в розумінні вимог статті 52 МКУ, адже містить виключно перелік товарів, заявлених за ЕМД від 29/07/2021 №UA110150/2021/012106. Також у наданій комерційній пропозиції від 30.05.2021 та прайс-листі від 26.05.2021р. відсутня назва торгівельної марки; обидва документи завірені різними печатками, що викликає сумніви в правдивості заявленої інформації;
- в рішенні № UA110150/2021/000181/1 від 19.10.2021р. митниця зазначає, що згідно загальносвітової практики прейскурант (прайс-лист) та комерційна пропозиція має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару. Комерційна пропозиція від 23.07.2021р. JIANGSU JIANGDONG GROUP IMP&EXP CO., LTD, надана декларантом, містить цінову інформацію виключно на товари, які декларуються за ЕМД від 18.10.2021р. №UA110150/2021/017395.
Суд не погоджується з відповідною позицією митниці та зазначає, що наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов оплати, торгової марки чи технічних характеристик товарів, не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.
Відомості, зазначені у прайс-листі відображені у первинних документах специфікації та інвойсі. Таким чином, зауваження митниці відносно прайс-листа не є підставою для витребування додаткових документів або неврахування їх, як документів, підтверджуючих вартість товару.
Окремою підставою для коригування в рішенні № UA110150/2021/000148/1 від 30.07.2021р. митниця зазначає, що відповідно до електронного інвойсу, виробником товару є JIANGSU JIANGDONG GROUP IMP&EXP CO., LTD, Китай. Проте, в наданих комерційних та товаросупровідних документах відсутнє посилання на вказану компанію як виробника товару, лише як на «Продавця». З`ясування питання виробника товару впливає на врахування в ціні товару торгівельної надбавки за перепродаж. Слід зазначити, що для підтвердження виробника товарів можуть бути надані документи, в тому числі: копія ліцензії на виробництво товару; копія нормативно-технічної документації на виготовлення товару; копія сертифікату на систему якості товару; копія сертифікату продукції власного виробництва; копія свідоцтва про присвоєння товару штрихового коду EAN.
Зазначена підстава для коригування є необґрунтованою, оскільки протирічить наданим до митниці документам. В Специфікації №2021-2А компанія-продавець зазначена як виробник товару, в зв`язку з чим інформація про виробника зазначена в процесі декларування в електронному інвойсі.
Відповідно до "Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа" (Наказ Мінфіну N 651 від 30.05.2012) виробник зазначається у електронному інвойсі за наявності у товаросупровідних та комерційних документах. Нормами міжнародного права встановлено заборону митним адміністраціям вимагати у суб`єктів фінансово-господарської діяльності, які не підпадають під їх юрисдикцію будь-які документи, щодо здійснення такої діяльності.
Відповідач, вимагаючи надання таких документів у позивача, порушує приписи ч. 2, ч. 3 ст. 53 МК України, якими встановлений вичерпний перелік документів, що надаються декларантом для митного оформлення товарів та додаткових документів, що може витребувати митниця під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості.
Стосовно зауважень митниці про те, що надані до митного оформлення комерційні документи (специфікація, інвойс) не містять інформації стосовно вартості послуг навантаження чи включення вказаних витрат до ціни товару, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої статті 58 МК України.
Відповідно до відомостей документів, наданих до митного оформлення, в усіх зазначених випадках партії товарів поставлялись на умовах FОВ Shanghai, Китай згідно міжнатодних торговельних правил «Інкотермс 2010».
Базис поставки FОВ «Інкотермс 2010» покладає на продавця обов`язок по виконанню експортних митних процедур для вивезення товару з оплатою експортних мит і інших зборів у країні відправлення, однак продавець не зобов`язаний виконувати митні формальності для ввезення товару, сплачувати імпортні мита або виконувати інші імпортні митні процедури при ввезенні. Покупець зобов`язаний оплатити фрахт судна, розвантажити в порту прибуття, виконати імпортне митне оформлення з оплатою імпортних мит і зборів, і доставити товар до місця призначення.
Відповідно до п. 3.1.1 Контракту, його сторонами погоджено, що у разі використання правил Інкотермс FОВ (вільно на борту) у порту відвантаження продавець зобов`язаний за свій рахунок здійснити завантаження товару на борт зазначеного покупцем судна на узгоджену дату або в межах обумовленого терміну в названому порту відвантаження відповідно до звичаїв порту, а також виконати митні формальності, необхідні для вивозу. Покупець зобов`язаний за свій рахунок зафрахтувати судно і своєчасно сповістити продавця про терміни, умови та місце навантаження, назву, час прибуття судна. Ціна FОВ (FОВ ргісе) означає, що контрактна ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.
Верховний Суд, в постановах від 02.03.2018 року по справі № 804/2997/17, від 12.03.2019 року по справі №817/604/17 висловив правовий висновок про те, що згідно базису поставки FОВ Інкотермс 2010 продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FОВ на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту. Даний термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом. Ціна FОВ складається зі: закупівельної ціни товару; упаковки, маркування; отримання ліцензій та дозволів; держмита та інших митних зборів, податків (імпортні та експортні); витратів на транспортування в порт відправлення; фрахту судна; завантаження та розміщення товару на кораблі; розвантаження в порту прибуття; оплати перевізнику при транспортуванні до складу або магазину.
Термін FОВ Інкотермс 2010 передбачає оплату продавцем витрат на завантаження вантажу на борт судна, а тому доводи позивача щодо відсутності як підстав, так і доказів сплати ним зазначених витрат є обґрунтованими.
Верховним Судом, при прийнятті рішень по справам про коригування митної вартості неодноразово висловлювались наступні правові висновки щодо умов оплати за товар: у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 804/4680/16.
Згідно з частин першої, другої статті 256 МК України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.
Відповідно до частини сьомої статті 54 МК України, у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
З тлумачення даних норм у їх системному зв`язку між собою та з положеннями пункту 2 частини шостої статті 54, частини третьої статті 53 МК України, вбачається що відмова у митному оформленні має бути аргументованою невиконанням вимог, що пов`язані саме з тими недоліками, у зв`язку з якими органом доходів і зборів витребувані додаткові документи.
Аналогічний правовий висновок здійснений Верховним Судом у постанові від 06 березня 2018 року по справі №815/3142/17.
Надані позивачем документи, на думку суду, у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, шо спростовує висновки митного органу щодо відсутності таких підтверджень.
За таких обставин, усі доводи митного органу, які покладені в основу оскаржуваного рішення та наведені у відзиві на позовну заяву не знайшли свого правового підтвердження під час судового розгляду справи та спростовані наданим позивачем документальними доказами.
Згідно ч. 3 ст. 335 МК України, разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про:
1) документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами;
3) транспортні (перевізні) документи;
4) комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію;
5) у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності;
6) документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв`язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень);
7) у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару;
8) у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів;
9) у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму;
10) у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів;
11) у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.
Судом встановлено, що у спірній митних деклараціях зазначені всі відомості, передбачені вказаною вище нормою.
Жодних порушень митного законодавства судом не встановлено.
Посилання митного органу на порушення позивачем митного законодавства при декларуванні товару не можуть вважатись розбіжністю у розумінні частини 3 ст. 53 МК України і не можуть бути підставою для витребування додаткових документів та коригування митної вартості.
Зворотного суду не доведено.
Рішення про коригування митної вартості заповнюються посадовою особою митниці відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів (далі - Правила), затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 1 червня 2012 р. за № 883/21195.

Згідно п.1.3 Правил, Рішення заповнюється посадовою особою митного органу, що здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, в електронному вигляді за затвердженою наказом формою:

у графі 31 Код методу визначення вартості митного органу зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що був застосований митним органом при визначенні митної вартості товару;

у графі 33 Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу зазначається посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Згідно п. 2.3 Правил, Рішення надсилається декларанту або уповноваженій ним особі у формі електронного документа у порядку, передбаченому Митним кодексом, для електронного декларування.

Ненадання без будь-яких пояснень позивачу на його письмове прохання в ході консультацій інформації та документів (витяги з бази) щодо раніше оформлених товарів для ознайомлення та реагування, свідчать про грубе порушення митницею одного із принципів здійснення державної митної справи - додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб (пункт 7 частини 1 статті 8 МК України), який означає обов`язок органу доходів і зборів вжити заходів щодо забезпечення інтересів декларанта, зокрема інтересу бути обізнаним із оцінкою, даною органом доходів і зборів у справі.

Тобто, орган доходів і зборів повинен довести до відома декларанта таку свою оцінку з тим, щоб декларант міг сформувати власну правову позицію і стратегію її відстоювання у конкретній митній процедурі.

Окрім того, відповідно до усталеної правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, неодноразово висловленої у постановах: від 30.01.2018 р., по справі № 813/7903/14, від 18.12.2018 р., по справі № 826/15706/13-а, від 29.01.2019 р., по справі № 815/6827/17, від 16.04.2019 р., по справі №815/6698/17, митна вартість товарів, відкоригована за резервним методом має ґрунтуватися на митній вартості, раніше визнаній (визначеній) митними органами, що міститься в Єдиній автоматизованій інформаційній системі (далі ЄАІС).

При цьому, митний орган повинен не просто зазначити, зокрема, обставину відсутності в нього інформації щодо оформлення ідентичних та подібних товарів (як на підставу незастосування методів за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), а навести цінову інформацію з ЄАІС про оформлення товарів, що мають ознаки, найбільш схожі на ознаки задекларованих товарів та пояснити з урахуванням положень статей 59, 60 МК України, чому ця інформація не може бути взята за основу для визначення митної вартості, чого в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, відповідач не зазначив.

Таким чином, факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

Аналогічний підхід закріплено і у Методичних рекомендаціях щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби від 11.09.2015 N 689. Так, у пункті 8 розділу 2 цих Методичних рекомендацій зазначено, що у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої - четвертої статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Кодексу та частиною першою статті 55 Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів. Тобто при відповідному спрацюванні автоматизованої системи аналізу та управління ризиками митний орган повинен насамперед здійснити перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, і лише після цього у разі виявлення підстав може витребувати у декларанта додаткові документи, що повністю співпадає з правовим висновком, висловленим Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, по справі №809/453/17 від 03.04.2018р.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про надання позивачем митниці належного та достатнього пакету документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару, визначеної за основним методом, а відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

В свою чергу, відповідачем не надано обґрунтованих пояснень відносно безпосереднього впливу вказаних ним зауважень на числові значення митної вартості товару та її розрахунок.

По суті вказані митним органом зауваження носять формальний характер, що у їх сукупності та окремо кожне не вказує про наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товару.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що вказувати про можливі порушення позивачем та/або припущення з боку суб`єкта владних повноважень є неприпустимим. Суд не може включати такі докази до предмету дослідження, оскільки вони не є належними доказами в розумінні положень КАС України.

З урахуванням викладеного, з наданих документів вбачається, що підприємство для митного оформлення і підтвердження митної вартості надало усі документи для застосування основного методу визначення митної вартості. Надані документи підтверджують числові значення складових митної вартості, відомості в них не мають протиріч та розбіжностей дозволяють провести обчислення митної вартості.

Застосована правова позиція відповідає правовому висновку, висловленому Верховним Судом у постанові від 08.02.2019 у справі № 825/648/17.

Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався ним раніше чи іншими особами за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Викладена правова позиція відповідає правовому висновку Верховного Суду, наведеному у постанові від 07.08.2018 у справі № 815/3400/17.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В оскаржуваних рішеннях № UA110150/2021/000148/1 від 30.07.2021 року та №UA110150/2021/000181/1 від 19.10.2021 року, митницею наведено лише номер та дату ЕМД, на підставі якої здійснено коригування, проте, оскаржуване рішення не містить конкретизації, який саме товар завозився за наведеною митною декларацією, і в рішенні відсутня інформація, що за цією декларацією відбулось митне оформлення такого ж самого товару.

Вказане свідчить про недотримання відповідачем процедури прийняття оскаржуваних рішень, наслідком чого є скасування рішень про коригування митної вартості.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обставини, покладені в обґрунтування підстав прийняття оскаржуваних рішень носять формальний характер та не мають під собою ніякого правового підґрунтя з огляду на те, що не мають жодного відношення саме до числового визначення заявленої позивачем митної вартості.

Таким чином, встановлені під час розгляду справи обставини спростовують висновки митного органу щодо сумнівів у визначеній митній вартості товару, оскільки у наданих позивачем документах відсутні розбіжності, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку з чим, вбачається безпідставність відмови митним органом позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, враховуючи що відповідачем не наведено достатніх доказів того, що документи, подані для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що митним органом оспорювані рішення прийняті без урахування усіх обставин та без дотримання норм чинного законодавства, тому наявні підстави для їх скасування.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що за подання вказаного адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 9095,63 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2000 від 19.01.2022 року.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено повністю, сплачений судовий збір в сумі 9095,63 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 241-246, 262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія ДТЗ» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару № UA110150/2021/000148/1 від 30.07.2021 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару № UA110150/2021/000181/1 від 19.10.2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці (вул. Княгині Ольги, б. 22, м. Дніпро, 49038, код ЄДРПОУ ВП 43971371) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія ДТЗ» (вул. Надії Алексєєнко, буд. 100, прим. 1, м. Дніпро, 49000, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 9095 грн. 63 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна