Справа № 160/27689/21
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2022-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Божедарівської селищної ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.01.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за правилами ст. 257 КАС України.
Роз`яснено відповідачу про необхідність подати до суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази - у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, дотримуючись, вимог ст. 162 КАС України.
Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що у спірних правовідносинах діяв в межах наданих повноважень, відтак підстави для задоволення позову відсутні.
Представником позивача надано відповідь на відзив, згідно змісту якого останній просив позовні вимоги задовольнити.
Згідно з ч. 1 ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Суддя Калугіна Н.Є. з 16 лютого 2022 року по 01 квітня 2022 року перебувала на лікарняному та у щорічній відпустці.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.
11.08.2011 року між Криничанською районною державно адміністрацією (орендодавець) та ОСОБА_3 (орендар) укладено Договір оренди земельної ділянки №1127, предметом якого (п.1) орендодавець Криничанська районна державна адміністрація надає, а орендар ОСОБА_3 приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (ведення фермерського господарства) із земель державної власності, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Биківської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області (далі Договір №1127).
Відповідно до п.2, п.6, п.8 Договору №1127 в оренду передається земельна ділянка, яка розташована за межами населеного пункту загальною площею 46,4201 гектарів, в тому числі ріллі 46,4201 гектарів. Земельна ділянка передається в оренду без об`єктів нерухомого майна та інші об`єкти інфраструктури відсутні. Договір укладено на 49 (сорок дев`ять) років. Після закінчення строку договору оренди Орендар має переважне право поновлення на новий строк.
Згідно із п.15, п.16 цього Договору земельна ділянка передається для товарного сільськогосподарського виробництва (ведення фермерського господарства).
Цільове призначення земельної ділянки: сільськогосподарське використання.
Відповідно до п.18, п.20 Договору передача земельної ділянки здійснюється з розробленням проекту її відведення. Передача земельної ділянки орендарю здійснюється після державної реєстрації цього договору актом її приймання-передачі.
Згідно з актом приймання-передачі земельної ділянки, наданої в оренду ОСОБА_3 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (ведення фермерського господарства), укладеного між сторонами договору, при прийомці-передачі земельної ділянки загальною площею 46,4201га спірних питань не заявлено.
Згідно із п.15, п.16 цього Договору земельна ділянка передається для товарного сільськогосподарського виробництва (ведення фермерського господарства).
Цільове призначення земельної ділянки: сільськогосподарське використання.
Відповідно до п.18, п.20 Договору передача земельної ділянки здійснюється з розробленням проекту її відведення. Передача земельної ділянки орендарю здійснюється після державної реєстрації цього договору актом її приймання-передачі.
Згідно з актом приймання-передачі земельної ділянки, наданої в оренду ОСОБА_3 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (ведення фермерського господарства), укладеного між сторонами договору, при прийомці-передачі земельної ділянки загальною площею 46,4201га спірних питань не заявлено.
Згідно із Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААВ №969649 Фермерське господарство «Бобришов Микола Леонідович» зареєстровано юридичною особою 04.09.2012, про що вчинено запис 1 205 102 0000 000776 в Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про проведення державної реєстрації юридичної особи за кодом 38378498.
Рішенням засновника ФГ «Бобришов М.Л.» від 18.06.2021 №1/2021 «Про зміни» до членів фермерського господарства включено: 1) ОСОБА_4 , донька, 2) ОСОБА_5 , зять, 3) ОСОБА_6 , донька, 4) ОСОБА_7 , зять, 5) ОСОБА_8 , донька, 6) ОСОБА_1 , зять, 7) ОСОБА_9 , теща, 8) ОСОБА_10 , донька, 9) ОСОБА_11 , племінниця.

Відповідно до нової редакції Статуту Фермерського господарства «Бобришов Микола Леонідович», затвердженого рішенням засновника ФГ «Бобришов М.Л.» від 18.06.2021, членами фермерського господарства (п.4.1.) є: 1) ОСОБА_4 , донька, 2) ОСОБА_5 , зять, 3) ОСОБА_6 , донька, 4) ОСОБА_7 , зять, 5) ОСОБА_8 , донька, 6) ОСОБА_1 , зять, 7) ОСОБА_9 , теща, 8) ОСОБА_10 , донька, 9) ОСОБА_11 , племінниця.

18.06.2021 голова Фермерського господарства «Бобришов Микола Леонідович» надав згоду на розподіл та передачу земель у власність земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0335 площею 46,4201га та земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0287 площею 3,5799га членам фермерського господарства « ОСОБА_3 » та згоду на затвердження розміру земельних ділянок, які передаються у власність членам фермерського господарства « ОСОБА_3 » в рівних частках: 1) ОСОБА_4 (донька) - 5,83 умовних кадастрових га; 2) ОСОБА_5 (зять) - 5,83 умовних кадастрових га; 3) ОСОБА_6 (донька) - 5,83 умовних кадастрових га; 4) ОСОБА_7 (зять) - 5,83 умовних кадастрових га; 5) ОСОБА_8 (донька) - 5,83 умовних кадастрових га; 6) ОСОБА_1 (зять) - 5,83 умовних кадастрових га; 7) ОСОБА_9 (теща) - 5,83 умовних кадастрових га; 8) ОСОБА_10 (донька) - 5,83 умовних кадастрових га; 9) ОСОБА_11 (племінниця) - 5,83 умовних кадастрових га, яку нотаріально засвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіною О.В. 18.06.2021 в реєстрі за №926.

12.07.2021 представником Фермерського господарства «Бобришов Микола Леонідович» Верховською О.В. подано до Божедарівської селищної ради клопотання про надання згоди на розподіл та безоплатну передачу у власність земельних ділянок, які розташовані на території Дніпропетровської області Криничанського району Биківської сільської ради (Божедарівської селищної ради) для ведення фермерського господарства землі сільськогосподарського призначення комунальної власності з кадастровим номером :01:001:0335 площею 46,4201га та :01:002:0287 площею 3,5799га членам фермерського господарства « ОСОБА_3 »: ОСОБА_4 (донька) - 5,83 умовних кадастрових га; ОСОБА_5 (зять) - 5,83 умовних кадастрових га; ОСОБА_6 (донька) - 5,83 умовних кадастрових га; ОСОБА_7 (зять) - 5,83 умовних кадастрових га; ОСОБА_8 (донька) - 5,83 умовних кадастрових га; ОСОБА_1 (зять) - 5,83 умовних кадастрових га; ОСОБА_9 (теща) - 5,83 умовних кадастрових га; ОСОБА_10 (донька) - 5,83 умовних кадастрових га; ОСОБА_11 (племінниця) - 5,83 умовних кадастрових га.

До клопотання були надані наступні документи: копія Статуту, копія рішення від 18.06.2021 №2021; копія Виписки з ЄДР; нотаріально посвідчена згода засновника на передачу земель у власність; інформація Відділу у Криничанському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області №29-4-0.29-317/106-21 від 29.06.2021; витяг ДПІ; копія Договору №1127 оренди земельної ділянки від 11.08.2011; копія проекту землеустрою; витяг ДЗК №НВ-021; інформація з ДЗК; графічний матеріал; копія Договору оренди земельної ділянки №1128; копія проекту землеустрою; витяг ДЗК №НВ-021, інформація з ДЗК; довіреність на представлення інтересів.

Одночасно, 12.07.2021 позивачем у даній справі подано відповідачу клопотання про надання йому дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 5,83 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Дніпропетровської області Криничанського району Покровської сільської ради для ведення фермерського господарства, землі сільськогосподарського призначення комунальної власності, із земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0335 площею 46,4201га, яка перебуває у користуванні ФГ « ОСОБА_3 » на підставі договору оренди земельної ділянки та передати йому земельну ділянку у власність як члену цього фермерського господарства.

До клопотання позивачем надано наступні документи: копія паспорта, ІПН; інформація з ДРРП; інформація Відділу у Криничанському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області №29-4-0.29-281/106-21 від 29.06.2021р.; копія трудової книжки; графічний матеріал бажаного місця розташування земельної ділянки; довіреність на представлення інтересів.

Рішенням №44-12/VІІІ від 31 серпня 2021 року дванадцятої сесії восьмого скликання Божедарівської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області відмовлено члену ФГ « ОСОБА_2 » ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у розмірі середньої частки (паю), яка розташована на території Божедарівської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області (середній розмір складає 5,83 умовних кадастрових гектарів) безоплатно у власність для ведення фермерського господарства, із земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності Божедарівської селищної ради та яка знаходиться в оренді ОСОБА_3 згідно договору оренди №1127 від 11 серпня 2011 року, загальною площею 46,4201га кадастровий номер :01:001:0335 та договору оренди земельної ділянки №1128 від 12 серпня 2011 року, загальною площею 3,5799 га кадастровий номер :01:002:0287.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно із частиною 1 статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель (частина 2 статті 4 Земельного кодексу України).

Частиною 2 статті 31 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент спірних відносин) визначено, що громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Статтею 32 Земельного кодексу України передбачено, що громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Дія частини першої цієї статті не поширюється на громадян, які раніше набули права на земельну частку (пай).

Надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України (стаття 7 Закону України «Про фермерське господарство»).

Статтею 116 Земельного кодексу України визначено підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності.

Так, відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина 2 статті 116 Земельного кодексу України).

Згідно з частиною 3 статті 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

При цьому, відповідно до пункту «а» частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району.

Відповідно до частини 1 статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (частина 1 статті 122 Земельного кодексу України).

Статтею 118 Земельного кодексу України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Відповідно до частини 6 статті 118 цього Кодексу громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (абзац 1 частини 7 статті 118 Земельного кодексу України).

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою рішення про надання дозволу або вмотивовану відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого земельного питання.

Як вже встановлено судом, позивач звернувся до Божедарівської селищної ради із клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 5,83 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Дніпропетровської області Криничанського району Покровської сільської ради для ведення фермерського господарства, землі сільськогосподарського призначення комунальної власності, із земельної ділянки, цільове призначення: для ведення фермерського господарства, землі сільськогосподарського призначення комунальної власності.

Рішенням Божедарівської селищної ради від 31.08.2021 №44-12/VIII відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проте, рішення відповідача від 31.08.2021 №44-12/VIII всупереч вимог частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, не містить мотивів, за яких відповідачем відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Посилання у рішенні Божедарівської селищної ради від 31.08.2021 №44-12/VIII на інформацію голови Постійної комісії з питань містобудування, архітектури, будівництва, земельних відносин та охорони навколишнього середовища Божедарівської селищної ради, не є обґрунтуванням відмови, оскільки оскаржуване рішення не містить змісту такої інформації. Крім того, згідно протоколу засідання дванадцятої сесії восьмого скликання Божедарівської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області, яке відбулось 31.08.2021, не вбачається присутність на сесії Голови постійної комісії з питань містобудування та архітектури, будівництва земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища.

Письмово викладеної інформації Голови постійної комісії з питань містобудування та архітектури, будівництва земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища щодо питання сесії №44-12 сесії в матеріалах справи також не має.

Суд зазначає, що зміст спірного рішення відповідача, який є індивідуально-правовими актом, оскільки породжує права і обов`язки для позивача, має відповідати вимогам, визначеним статтею 2 КАС України.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Обґрунтованість, в силу статті 2 КАС України, є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує Закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

У рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 у справі «Суомінен проти Фінляндії» Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі «Серявін та інші проти України Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 р. по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Так, критерій прийняття рішень, вчинення (невчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України, яка передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

"На підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: - має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; - зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення позову.

Водночас, з огляду на встановлену судом необґрунтованість прийнятого рішення відповідача щодо відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки через відсутність його належного мотивування, суд вважає, що відповідач вийшов за межі наданих йому повноважень та всупереч вимогам Земельного кодексу України безпідставно відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що не узгоджується з приписами чинного законодавства.

Крім того, з урахуванням дати прийняття оскаржуваного рішення, клопотання позивача від 12.07.2021 розглянуто відповідачем поза межами місячного строку, встановленого статтею 122 Земельного кодексу України.

Підсумовуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення №44-12/VІІІ від 31 серпня 2021 року дванадцятої сесії восьмого скликання Божедарівської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області в частині відмови члену ФГ « ОСОБА_2 » ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у розмірі середньої частки (паю), яка розташована на території Божедарівської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області (середній розмір складає 5,83 умовних кадастрових гектарів) безоплатно у власність для ведення фермерського господарства, із земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності Божедарівської селищної ради та яка знаходиться в оренді ОСОБА_3 згідно договору оренди №1127 від 11 серпня 2011 року, загальною площею 46,4201га кадастровий номер :01:001:0335 та договору оренди земельної ділянки №1128 від 12 серпня 2011 року, загальною площею 3,5799 га кадастровий номер :01:002:0287.

Щодо позовних вимог зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При вирішенні питання, чи виконані всі визначені законом умови для прийнятті відповідачем певного рішення (рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою) та чи не передбачено законом в даному випадку права відповідача діяти на власний розсуд (дискреційні повноваження), суд виходить з наступного.

На законодавчому рівні поняття дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими необхідно розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

З огляду на наведене, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У даній справі, повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивованої відмови у його наданні, регламентовано положеннями Земельного кодексу України.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу: надати дозвіл або не надати (відмовити). Згідно з законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Вказана правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 22.12.2018 у справі № 804/1469/17, від 14.08.2019 у справі № 0640/4434/18, від 12.09.2019 у справі №0640/4248/18 та від 28.11.2019 року по справі №803/1067/17.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо ефективності вибраного способу захисту, суд зазначає, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. При цьому суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Зобов`язання судом відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність підстав для відмови у видачі дозволу, які передбачені законом.

При цьому, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх підстав визначених законодавцем, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету цієї судової справи.

А прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача видати дозвіл розробку проекту землеустрою, без перевірки наявності чи відсутності усіх названих підстав для відмови у видачі дозволу, може бути необґрунтованим та призвести до видачі такого дозволу з порушенням закону.

В контексті обставин спору застосування такого способу захисту вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою. Проте, наведених обставин судом не встановлено.

Отже, суд не може перебирати на себе повноваження компетентного органу та приймати замість нього рішення з мотивів, що не були враховані відповідачем.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту прав, свобод та інтересів позивача у даному випадку є зобов`язання Божедарівської селищної ради повторно розглянути клопотання позивача від 12.07.2021 року з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина 1статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності рішення, що оскаржується.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення позову.

Стосовно сплаченого позивачем судового збору, суд зазначає наступне.

Згідно квитанції від 29.12.2021 позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1816,0 грн, тоді як за заявлені позовні вимоги, з урахуванням похідних, судовий збір складає 908,0 грн.

Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» визначено порядок повернення судового збору у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 263, 295 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення №44-12/VІІІ від 31 серпня 2021 року дванадцятої сесії восьмого скликання Божедарівської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області в частині відмови члену ФГ « ОСОБА_2 » ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у розмірі середньої частки (паю), яка розташована на території Божедарівської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області (середній розмір складає 5,83 умовних кадастрових гектарів) безоплатно у власність для ведення фермерського господарства, із земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності Божедарівської селищної ради та яка знаходиться в оренді ОСОБА_3 згідно договору оренди №1127 від 11 серпня 2011 року, загальною площею 46,4201га кадастровий номер :01:001:0335 та договору оренди земельної ділянки №1128 від 12 серпня 2011 року, загальною площею 3,5799 га кадастровий номер :01:002:0287.

Зобов`язати Божедарівську селищну раду (, місцезнаходження: 52323, Дніпропетровська область, Криничанський район, с. Божедарівка, вул. Чкалова, буд. 17а) повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) від 12.07.2021 року, з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Божедарівської селищної ради (, місцезнаходження: 52323, Дніпропетровська область, Криничанський район, с. Божедарівка, вул. Чкалова, буд. 17а) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 18 квітня 2022 року.

Суддя Н.Є. Калугіна