Справа № 600/5131/21-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2022-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/5131/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Ткачук Олег Сергійович до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги по сплаті недоїмки, -

ВСТАНОВИВ:
06.10.2021 до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Ткачук Олег Сергійович (позивач) до Головного управління ДПС у Чернівецькій області (відповідач) з такими позовними вимогами:

визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6351-56 від 06.09.2021 на суму 11078,43 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є пенсіонером за віком, інвалідом II групи безтерміново та перебуває на обліку в ГУ ПФУ Украйни в Чернівецькій області, як отримувач пенсії за вислугу років з 01.01.2007, пенсію призначено з 02.06.1993 року.

21.09.2021 позивач отримав вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6351-56 від 06.09.2019 на суму 11078,43 грн, яку вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Так, згідно листа відповідача №11872/6/24-13-24-08, станом на 21.09.2021 в інтегрованій карті платника ОСОБА_1 обліковується заборгованість в сумі 11078,42 грн, у тому числі:

1. За період IV квартал 2013 року - І квартал 2015 року - в сумі 7558,42 грн. Проте рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду у справі 824/1454/19-а вимога про сплату боргу (недоїмки) Ф-6351-56 на вищезазначену суму 7558,42 грн була визнана протиправною та скасована.

2. За період 2017 рік - в сумі 3520,00 грн. В подальшому, враховуючи набуття позивачем 18.07.2017 статусу особи з інвалідністю, провівши коригування суми заборгованості із сплати ЄСВ відповідач визначив загальну суму нарахувань у розмірі 4928,00 грн, про що зазначив у вищезгаданій відповіді на запит.

Вважає, що сума боргу зі сплати ЄСВ, яка зазначена у спірній Вимозі №Ф-6351-56 від 06.09.2019 року не відповідає сумі заборгованості, яку після відповідних коригувань визначив відповідач, а відтак вищезгадана Вимога №Ф-6351-56 від 06.09.2021 є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ОСОБА_1 в період 2017 року здійснював діяльність на загальній системі оподаткування. Крім того, відповідно до даних про реєстрацію платника ЄСВ, присвоєно ознаку "особа з інвалідністю" з 14.07.2017.

Нарахування ЄСВ по ФОП ОСОБА_1 за 2017 рік відбувалося наступним чином: по терміну нарахувань 09.02.2018 в сумі 8448,00 грн. При цьому, у зв`язку з присвоєнням 14.07.2017 ознаки "особа з інвалідністю" було проведено коригування зменшення нарахувань за 2017 рік на суму 4928,00 грн. Нарахування за період з 01.01.2017 по момент присвоєння ознаки "особа з інвалідністю" має становити 704,00 грн на місяць, отже загальна сума за січень липень становить 4928,00 грн.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 11.10.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданий 29.11.1996 Першотравневим РВ УМВС України в Чернівецькій області (а.с. 4).

Згідно з Пенсійним освідченням серії НОМЕР_3 від 02.08.2017 позивач є пенсіонером за вислугу років, інвалід 2 групи (а.с. 5).

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 17.10.2019 №29306/02, позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України ''Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 01.01.2007. Пенсію призначено Чернівецьким обласним військовим комісаріатом з 02.06.1993 (а.с. 6).

Відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №916767 від 18.07.2017 позивачу встановлено другу групу інвалідності безтерміново (а.с.7).

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.01.2020 №824/1454/19-а визнано протиправною та скасовано видану Головним управлінням ДФС у Чернівецькій області вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6351-56 від 10.01.2019 на суму 7558,42 грн.

06.09.2021 Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6351-56, якою вимагається від ОСОБА_1 сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 11078,43 грн (а.с. 8).

Відповідно до листа Головного управління ДПС у Чернівецькій області №11872/24-13-24-08 від 27.09.021 станом на 21.09.2021 в інтегрованій карті платника ФОП ОСОБА_1 обліковується заборгованість по єдиному внеску в сумі 11078,42 грн, у тому числі:

1. За період IV квартал 2013 року - І квартал 2015 року - в сумі 7558,42 грн. Згідно Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.01.2020 у справі №824/1454/19-а за позовом ФОП ОСОБА_1 вирішено визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області від 10.01.2019 року №Ф-6351-56 на суму 7558,42 грн з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. З врахуванням вище наведеного ІКП платника приведено у відповідність, по ФОП ОСОБА_1 проведено коригування, а саме зменшення нарахувань по коду платежу 71040000 (єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) на суму 7558,42 грн.

2. За 2017 рік - в сумі 3520,00 грн. Протягом 2017 року ФОП ОСОБА_1 здійснював діяльність на загальній системі оподаткування, обліку та звітності. Крім того, відповідно до даних ІС "Податковий блок" про реєстрацію платника ЄСВ, ознаку "особа з інвалідністю" встановлено з 14.07.2017.

Враховуючи наведене, нарахування єдиного внеску ФОП ОСОБА_1 за 2017 відбувалось наступним чином: по терміну нарахувань 09.02.2018 - в сумі 8448,00 грн. При цьому, у зв`язку з присвоєнням ознаки 14.07.2017 "особа з інвалідністю" проведено коригування - зменшення нарахувань за 2017 рік на суму 4928,00 грн.

Таким чином, нарахування єдиного внеску за період з 01.01.2017 по 14.07.2017 (дата присвоєння ознаки "особа з інвалідністю") становить 704,00 грн за місяць, отже загальна сума нарахувань за січень-липень 2017 року складає 4928,00 грн (704,00 грн х 7) (а.с. 12).

Вважаючи протиправною вимогу Головного управління ДПС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску №Ф-6351-56 від 06.09.2021, позивач звернувся до суду з даним позовом.

До вказаних спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (надалі - Закон №2464-VI).

За змістом статті 1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Відповідно до ч. 12 ст. 9 Закону №2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 25 Закону №2464-VI суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону №2464- VI, особи, зазначені у п. 4 ч. 1 цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З огляду на зміст вищезгаданих норм, Закон №2464-VI відносить до платників єдиного внеску фізичних осіб-підприємців як тих, які перебувають на загальній системі оподаткування, так і тих, які обрали спрощену систему.

Застереження, які містяться у ч. 4 ст. 4 Закону №2464-VI, стосуються фізичних осіб-підприємців незалежно від того, яку систему оподаткування вони обрали. Система оподаткування має значення для визначення бази нарахування єдиного внеску, правила визначення якої встановлює ст. 7 цього Закону, у разі, якщо така особа не підпадає під виключення, встановлені ч. 4 ст. 4 Закону №2464-VI.

До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд у постанові від 11.02.2020 у справі №240/4809/19.

Статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV) встановлено загальний пенсійний вік - 60 років. Аналогічним є визначення пенсійного віку і статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення", де зазначено, що право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років.

З матеріалів справи судом встановлено, що станом на період нарахування боргу зі сплати ЄСВ року позивач досяг визначеного Законом пенсійного віку 60 років.

Отже, ч. 4 ст. 4 Закону №2464-VІ встановлює пільги для всіх суб`єктів, які є пенсіонерами за віком, незалежно від того, на підставі якого закону особа набула статусу пенсіонера за віком, будь-то на пільгових умовах, чи набула вона певного віку відповідно до ст. 26 Закону №1058-ІV. Цією нормою не визначено обмежень щодо виду пенсії, яку повинна отримувати особа, яка звільняється від сплати єдиного внеску.

Вказаний висновок суду узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10.04.2019 по справі № 814/779/17.

Судом встановлено, що 10.01.2019 ГУ ДФС у Чернівецькій області винесено вимогу №Ф-6351-56 про сплату позивачем боргу (недоїмки) по єдиному внеску в сумі 7558,42 грн.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.01.2020 у справі №824/1454/19-а за позовом ФОП ОСОБА_1 скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області від 10.01.2019 року №Ф-6351-56 на суму 7558,42 грн.

У зв`язку з вказаним, відповідачем проведено коригування в інтегрованої картки платника ФОП ОСОБА_1 , а саме зменшено нарахування по коду платежу 71040000 (єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) на суму 7558,42 грн.

06.09.2021 Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6351-56, якою вимагається від ОСОБА_1 сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 11078,43 грн

Відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №916767 від 18.07.2017 позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності безтерміново.

Враховуючи наведене, нарахування єдиного внеску ФОП ОСОБА_1 за 2017 відбувалось наступним чином: по терміну нарахувань 09.02.2018 - в сумі 8448,00 грн. При цьому, у зв`язку з присвоєнням ознаки 14.07.2017 "особа з інвалідністю" проведено коригування - зменшення нарахувань за 2017 рік на суму 4928,00 грн.

Таким чином, сума боргу зі сплати ЄСВ, яка зазначена у спірній вимозі №Ф-6351-56 від 06.09.2021 не відповідає сумі заборгованості, яку після відповідних коригувань визначив відповідач.

Разом з тим суд зазначає, відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 17.10.2019 №29306/02, позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України ''Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 01.01.2007. Пенсію призначено Чернівецьким обласним військовим комісаріатом з 02.06.1993.

Водночас, згідно акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №916767 від 18.07.2017 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності безтерміново та згідно з Пенсійним освідченням серії НОМЕР_3 від 02.08.2017 позивач є пенсіонером за вислугу років, інвалід 2 групи.

Згідно паспорту серії НОМЕР_2 , виданого Першотравневим РВУ МВС України у Чернівецькій області 29 листопада 1996 року, ОСОБА_2 14 січня 1953 року (а.с. 7). З огляду на зазначене, позивачу 14 січня 2013 року виповнилося 60 років.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що станом на початок періоду нарахування позивачу заборгованості по сплаті єдиного внеску позивач досяг визначеного Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" загального пенсійного віку та був отримувачем пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а тому слідує, що він у вказаний період звільняється від сплати за себе єдиного соціального внеску.

При цьому, суд звертає увагу на те, що такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 10 квітня 2019 року у справі №814/779/17.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №814/779/17 щодо випадку звільнення осіб, зазначених у пунктах 4 та 5-1 частини 1 статті 4, від сплати за себе єдиного внеску осіб якщо вони досягнення віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу, дійшла наступних висновків.

Згідно з абзацом 24 статті 1 Закону № 1058-IV пенсіонером визнається особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом №1058-IV пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом (абзац 22 статті 1).

Дослідження змісту Закону № 1058-IV свідчить про те, що члени сім`ї, які мають право на отримання пенсії особи та, відповідно, отримання статусу пенсіонера, у порядку призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника в солідарній системі згідно з розділом V вказаного Закону, якщо вони є непрацездатними у розумінні частини другої статті 36 Закону №1058-IV та перебували на утриманні померлого годувальника відповідно до частини третьої статті 36 цього Закону.

Серед непрацездатних членів сім`ї пункт 1 частини другої статті 36 Закону №1058-IV визначає чоловіка (дружину), батька, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Аналогічно, абзац 17 статті 1 Закону №1058-IV непрацездатними особами визнає осіб, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або осіб з інвалідністю, у тому числі дітей з інвалідністю, а також осіб, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до закону.

Розглядаючи у системному взаємозв`язку вказані норми Закону №1058-IV та положення частини 4 статті 4 Закону №2464-VI, досягнення пенсійного віку (визначеного статтею 26 Закону №1058-IV) є загальним страховим ризиком, який поруч із інвалідністю, вказує на втрату особою працездатності та передбачає право на отримання відповідного соціального забезпечення за рахунок системи загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку та на умовах, визначених чинним законодавством

У зв`язку з цим застрахована особа у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування замість обов`язку подальшої сплати внесків набуває право на отримання відповідних страхових виплат у вигляді пенсій (за наявності необхідного страхового стажу), що логічно виключає можливість покладення на неї обов`язку одночасної сплати єдиного внеску та є нормативно визначеною підставою для звільнення такої особи від його подальшої сплати.

Однак визначення статусу "пенсіонера за віком" передбачає необхідність отримання особою саме страхової виплати у формі пенсії. Водночас, із проаналізованих положень законодавства не можна зробити висновок про пряму нормативну вказівку щодо обов`язкового виду страхової виплати, яку повинна отримувати особа, що досягла пенсійного віку, для застосування норми про звільнення від сплати єдиного внеску.

Сьогоднішній стан системи пенсійного забезпечення, яке здійснюється в межах солідарно-накопичувальної системи загальнообов`язкового державного соціального страхування (першого-другого рівнів), не передбачає прямого взаємозв`язку між розміром сплачених сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що розраховується і сплачується виходячи з нормативного закріплення бази у статті 7 Закону №2464-VI, та розміром пенсійних виплат.

Водночас, зважаючи на соціальну солідарність та справедливість у системі соціального захисту, до складу якої входить система пенсійного забезпечення, держава нормативно встановлює передумови щодо визначення пропорційної взаємозалежності між особистою участю особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та рівнем її подальшого пенсійного забезпечення за рахунок вказаної системи фінансування пенсій та інших соціальних виплат. А тому, частина 4 статті 4 Закону № 2464-VI передбачає сплату єдиного внеску особою, яка отримує виплати за рахунок системи загальнообов`язкового державного соціального страхування при досягненні віку, визначеного статтею 26 Закону №1058-IV, виключно на добровільних засадах.

Частина 1 статті 10 Закону № 1058-IV надає можливість особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), обрати для призначення один із цих видів пенсії.

Обраний особою, яка досягла пенсійного віку, вид пенсії може зумовлювати різницю у підходах до визначення її правового статусу лише у межах питань призначення і виплати відповідного виду пенсії.

В будь якому випадку, якщо особа є отримувачем пенсії за віком, чи по інвалідності, чи у зв`язку з втратою годувальника, то у неї відсутній обов`язок зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, окрім як на добровільних засадах.

Крім того, приймаючи оскаржувану вимогу відповідачем не враховано висновків рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.01.2020 у справі №824/1454/19-а за позовом ФОП ОСОБА_1 про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області від 10.01.2019 року №Ф-6351-56, яким встановлено визначені ч. 4 ст. 4 Закону № 2464- VI підстави для звільнення позивача від сплати за себе єдиного внеску.

Приймаючи до уваги наведене вище, суд доходить висновку про те, що оскаржувана податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6351-56 від 06.09.2021, згідно з якою позивачу нараховано недоїмку зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 11078,43 грн, є протиправною, а тому підлягає скасуванню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п. 29).

Згідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що зазначений позов підлягає задоволенню з підстав, викладених у його мотивувальній частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суд не вирішує питання про відшкодування судових витрат позивача.

Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Ткачук Олег Сергійович до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги по сплаті недоїмки, - задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Чернівецькій області №Ф-6351-56 від 06.09.2021 на суму 11078,43 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

Представник позивача адвокат Ткачук Олег Сергійович (вул. Головна, 5, м. Чернівці, Чернівецька область);

Відповідач Головне управління ДПС у Чернівецькій області (, вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, Чернівецька область, 58013).

Суддя В.О. Григораш