Справа № 160/7641/21
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2022-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 160/7641/21

адміністративне провадження № К/990/5556/22

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року

у справі №160/7641/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області в особі Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг про визнання протиправним та скасування наказу,

УСТАНОВИВ:

10 лютого 2022 року до касаційного суду надійшла скарга ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали касаційної скарги Суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту четвертого частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, у тексті касаційної скарги заявник указує, що підставами касаційного оскарження судових рішень у справі №160/7641/21 є:

1. Неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального права - пункту З частини першої статті 19 Закону України «Про дисциплінарний статут національної поліції України» та пункту 4 розділу VI Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом МВС від 07 листопада 2018 року №893 та не врахування судами висновків, викладених в Постанові ВС від 27 листопада 2019 року по справі №817/1218/16 (номер в ЄДРСР 85933587) з приводу того, що не зазначення в акті службового розслідування відомостей про встановлені ознаки дисциплінарного проступку, а саме, час, місце, спосіб його вчинення та характер протиправних дій, свідчить про недоведеність факту вчинення особою дисциплінарного проступку і незаконність накладення дисциплінарного стягнення - що за змістом відповідає пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України;

2. Неправильне застосування норм матеріального права, а саме статей 14, 15 Закону України «Про дисциплінарний статут національної поліції України» внаслідок самостійного встановлення судами першої та апеляційної інстанції ознак вчиненого позивачем дисциплінарного проступку, з урахуванням того, що вказані ознаки не були зазначені та описані в акті службового розслідування. І з цього питання відсутня правова позиція ВС - що за змістом відповідає пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України;

3. Порушення норм процесуального права - а саме, використання у якості доказу вчинення позивачем дисциплінарного проступку ухвали слідчого судді про відсторонення позивача від посади, яка в силу приписів статей 84, 85, 86 КПК України, статей 72, 73, 74 КАС України не може бути доказом відповідних обставин, за умови, що органом, який здійснює дисциплінарне провадження, не вчинялися дії по отриманню документів кримінального провадження, які можуть бути використані як докази для підтвердження факту вчинення особою діяння, а також не було вжито заходів для отримання пояснень від осіб, безпосередніх учасників події. І з цього питання відсутня правова позиція ВС - що за змістом відповідає пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Щодо посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України Суд зазначає таке.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

При цьому, варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.

Тобто, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Обґрунтовуючи посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник зазначає, що підставою касаційного оскарження є неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального права - пункту З частини першої статті 19 Закону України «Про дисциплінарний статут національної поліції України» та пункту 4 розділу VI Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом МВС від 07 листопада 2018 року №893 та не врахування судами висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року по справі №817/1218/16 (номер в ЄДРСР 85933587) з приводу того, що не зазначення в акті службового розслідування відомостей про встановлені ознаки дисциплінарного проступку, а саме, час, місце, спосіб його вчинення та характер протиправних дій, свідчить про недоведеність факту вчинення особою дисциплінарного проступку і незаконність накладення дисциплінарного стягнення.

Суд зазначає, що таке формальне посилання на постанову Верховного Суду не може вважатись належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки заявником не обґрунтовано подібності правовідносин у справах, на які він посилається.

З огляду на викладене, заявником належним чином не обґрунтовано посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Щодо посилання заявника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України Суд зазначає таке.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише посилання на такий підпункт, необхідно указати конкретну норму права щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду.

Так, у пункті 2 зазначених скаржником підстав зазначено про неправильне застосування норм матеріального права, а саме статей 14, 15 Закону України «Про дисциплінарний статут національної поліції України» внаслідок самостійного встановлення судами першої та апеляційної інстанції ознак вчиненого позивачем дисциплінарного проступку, з урахуванням того, що вказані ознаки не були зазначені та описані в акті службового розслідування. І з цього питання відсутня правова позиція Верховного Суду.

Проте, касаційна скарга не містить об`єктивних мотивів щодо неправильного застосування зазначених норм судом апеляційної інстанції та необхідності висновку Верховного Суду саме у цій справі щодо цих норм.

У пункті 3 зазначених скаржником підстав зазначено про порушення норм процесуального права - а саме, використання у якості доказу вчинення позивачем дисциплінарного проступку ухвали слідчого судді про відсторонення позивача від посади, яка в силу приписів статей 84, 85, 86 КПК України, статей 72, 73, 74 КАС України не може бути доказом відповідних обставин, за умови, що органом, який здійснює дисциплінарне провадження, не вчинялися дії по отриманню документів кримінального провадження, які можуть бути використані як докази для підтвердження факту вчинення особою діяння, а також не було вжито заходів для отримання пояснень від осіб, безпосередніх учасників події. І з цього питання відсутня правова позиція Верховного Суду.

Проте, зазначені обґрунтування не містять конкретних норм, щодо застосування яких відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах, об`єктивних мотивів щодо неправильного застосування зазначених норм судом апеляційної інстанції та необхідності висновку Верховного Суду саме у цій справі щодо цих норм.

Верховний Суд звертає увагу скаржника, що лише посилання у касаційній скарзі на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності самої норми права та мотивованих аргументів неправильного застосування такої норми, не може бути підставою для відкриття касаційного провадження.

З огляду на викладене, Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Доводи та аргументи заявника зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість його перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Ураховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У контексті наведеного слід зауважити, що з урахуванням внесених до КАС України змін, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

За таких обставин, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року у справі №160/7641/21.

Одночасно Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо буде усунуто обставини, які зумовили її повернення.

Ураховуючи викладене та керуючись статтею 328, 330, 332 КАС України Суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року у справі №160/7641/21 - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко

Суддя Верховного Суду