Справа № 440/272/22
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2022-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/272/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Удовіченка С.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати пункт 1.9 рішення одинадцятої сесії восьмого скликання Мачухівська сільська рада Полтавського району Полтавської області від 17 вересня 2021 року № 11/VIII-649 "Про відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам", яким було відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою,

- зобов`язати Мачухівську сільську раду на найближчому пленарному засіданні чергової сесії надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,1062 га для ведення садівництва відповідно до заяви від 30 серпня 2021 року, з подальшою передачею у власність.

В обгрунтування позовної заяви позивач вказував на протиправну відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Стверджував, що в оскаржуваному рішенні лише вказано статтю Земельного кодексу України, однак не зазначено документів чи конкретних підстав для такої відмови.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

04 лютого 2022 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив відповідача на позов. У відзиві на позов відповідач зазначив, що ознайомившись із графічними матеріалами, що подавались позивачем разом із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та плану зонування території с.Кованчик Полтавського району Полтавської області встановлено, що бажане місце розташування земельної ділянки знаходиться на землях рекреаційного призначення, а саме малі озеленені території. Позивач прохав надати земельну ділянку для особистого садівництва, яка не може бути виділена із земель рекреаційного призначення, які відповідно до статті 50 Земельного кодексу України використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів (а.с. 28-31).

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 30 серпня 2021 року звернулася до виконавчого комітету Мачухівської сільської ради із заявою в якій просила надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,1062 га для ведення особистого садівництва. Земельна ділянка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 37).

До заяви додано: копію паспорта, план земельної ділянки.

Пунктом 1.9 рішення одинадцятої сесії восьмого скликання Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 17 вересня 2021 року № 11/VIII-649 відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 та передачу вказаної земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,1062 га, в зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обгрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (а.с. 34).

Вважаючи зазначений пункт рішення протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Згідно зі статтею 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовані Земельним кодексом України від 25 жовтня 2001 року №2768-ІІІ (далі - ЗК України).

Відповідно до статті 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно зі пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року №280/97-ВР, питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до частин першої, другої статті 59 цього Закону, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно зі частиною першою статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Частиною п`ятою статті 116 ЗК України передбачено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (частини друга, третя статті 116 ЗК України).

За змістом пункту "в" частини першої статті 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою цієї статті встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Суд зауважує, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме, відмова може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли компетентним суб`єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування об`єкта вимогам, зазначеним у Земельному кодексі Україні, які повинні бути затверджені у встановленому законом порядку або вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко - економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі - Закон № 3038).

Згідно із частинами першою та другою статті 5 Закону № 3038 програми розвитку регіонів та населених пунктів, програми господарського, соціального та культурного розвитку повинні узгоджуватися з містобудівною документацією відповідного рівня. Вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону № 3038, порядок планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території.

Положеннями статті 25 Закону № 3038 визначено, що режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій. Режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, обов`язковий для врахування під час розроблення землевпорядної документації.

Відповідно до статті 1 Закону № 3038 план зонування території (зонінг) - це містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. Містобудівна документація - це затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Згідно із частиною першою статті 17 цього Закону, генеральний план населеного пункту є одночасно видом містобудівної документації на місцевому рівні та документацією із землеустрою і призначений для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Відповідно до частини першої статті 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі будівництва належить: визначення у встановленому законодавством порядку відповідно до рішень ради території, вибір, вилучення (викуп) і надання землі для містобудівних потреб, визначених містобудівною документацією; підготовка і подання на затвердження ради відповідних місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови населених пунктів, іншої містобудівної документації; встановлення на відповідній території режиму використання та забудови земель, на яких передбачена перспективна містобудівна діяльність.

У свою чергу, відповідно до частини першої статті 73 вищезазначеного Закону акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням п`ятнадцятої сесії сьомого скликання Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області № 15/VII-478 від 15 лютого 2019 року затверджено Генеральний план села Кованчик Полтавського району Полтавської області на території Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, із загальною існуючою площею села Кованчик 94,15 га та загальною запроектованою площею села 110,58 га (а.с. 42-47).

При цьому, доказів скасування вищевказаного рішення сторонами не надано.

Згідно із Генеральним планом села Кованчик Полтавського району Полтавської області на території Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, земельна ділянка, орієнтовною площею 0,1062 га розташована в межах території озеленень, що підтверджується наданою відповідачем до суду копією матеріалів (викопіювань) з Генерального плану (в частині розташування бажаної земельної ділянки позивача) (а.с. 46-47).

Крім того, як випливає із розділу 5 "Основні показники" Генерального плану села Кованчик Полтавського району Полтавської області на території Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області відсутні землі для відведення під садівництво (а.с. 45).

Згідно із Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2010 року за № 1011/18306 серед земель рекреаційного призначення відсутні землі за цільовим призначенням для індивідуального садівництва.

При цьому відповідно до вищевказаної Класифікації землі за цільовим призначенням для індивідуального садівництва відносяться до земель сільськогосподарського призначення.

Таким чином, з урахуванням приписів чинного законодавства та відповідно до зонінгу розміщення земельної ділянки для індивідуального садівництва в рекреаційній зоні не передбачено, у зв`язку з чим відповідачем і прийнятий пункт 1.9 рішення одинадцятої сесії восьмого скликання Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 17 вересня 2021 року № 11/VIII-649 "Про відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадян", яким відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 та передачу вказаної земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,1062 га, в зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обгрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, суд зазначає, що приписами ЗК України прямо не передбачено право відповідача просторово розміщувати земельну ділянку на місцевості з метою надання відповідного дозволу, тобто розміщувати її так, щоб її розташування відповідало вимогам законодавства. В той час, як приписами ЗК України прямо передбачено, що у разі невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, компетентний орган зобов`язаний відмовити у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Таким чином, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Октябрським РВ у м.Полтаві УДМС України в Полтавській області 20 листопада 2014 року; АДРЕСА_2 ) до Мачухівської сільської ради (, вул. Історична, 1, с.Мачухи, Полтавський район, Полтавська область) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Удовіченко