Справа № 540/4357/21
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2022-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2022 р.м.ОдесаСправа № 540/4357/21
Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І.О.,

суддів Стас Л.В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй Мир» до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі Держмитслужби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Строй Мир» (далі ТОВ «Строй Мир») звернулось до суду першої інстанції з позовом до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі Держмитслужби України (далі Митниця) в якому просило:

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 28.07.2021 UA508040/2021/000173/2.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що проводячи розмитнення імпортованого товару надав митному органу усі передбачені законодавством документи. Водночас, Митниця прийняла рішення про коригування митної вартості, заявленої за основним методом, визначивши таку вартість за резервним методом.

Позивач наголошує, що обставини, на які вказує митний орган в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, жодним чином не спростовують митної вартості, яка була зазначена ним у митній декларації і не є підставою для здійснення коригування такої вартості.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2021 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов ТОВ «Строй Мир» задоволено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції на підставі аналізу законодавства, що регулює спірні правовідносини та практики Верховного Суду, дійшов висновку, що позивач, під час митного оформлення, надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору.

Водночас, як вважав суд, суб`єкт владних повноважень не довів наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості товарів імпортованих позивачем та протиправність спірного рішення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, Митниця, в апеляційній скарзі, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляції скаржник заявляє, що суд не взяв до уваги їх доводи, якими митний орган керувався при прийнятті спірного рішення.

Так, скаржник указує, що за результатом аналізу рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів, інформація про яку наявна в програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (далі - ПІК «ЄАІС ДФС»), було виявлено невідповідність заявленого рівня митної вартості до інформації, яка є в розпорядженні митного органу.

Далі скаржник, зосереджує увагу на тому, що інвойс №21ZMT221702-2 від 04.06.2021 не містить посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця.

Окрім того, на думку Митниці, за правилами Інкотермс 2010 в переліку товаросупровідних документів, які надаються декларантом, повинен бути документ про страхування Продавцем вантажу. Водночас, як заявив митний орган, страхових документів та документів, які б містили відомості про вартість страхування позивачем не надано.

ТОВ «Строй Мир» не скористалось правом подання відзиву на апеляцію.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження, у зв`язку з подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.

20.12.2018 між ТОВ «Строй Мир» (Покупець) та «CHAMPION BICYCLE INDUSTRIAL CO LTD» (Продавець) був укладений контракт UKCH-201218 на поставку велосипедів та запчастин до них, у номенклатурі, кількості та цінам згідно із супровідними документами, відповідно до правил Інкотермс 2010 на умовах FOB Xingang, China.

На умовах визначених контрактом та на підставі супровідних документів Продавець здійснив поставку на адресу Покупця відповідного товару.

28.07.2021 позивач подав на адресу Митниці митну декларацію №UA508040/2021/005521, відповідно до якої митна вартість товарів заявлена у сумі 19 713,25 доларів США за ціною договору (перший метод визначення митної вартості).

Разом з митною декларацією позивач для надав наступні документи:

- пакувальний лист від 04.06.2021, б/н;

- рахунок-фактура (інвойс) від 11.06.2021 №21ZMT221702-2;

- коносамент від 11.06.2021 №MRFB21061233;

- автотранспортну накладну від 27.07.2021 №0989;

- автотранспортну накладну від 27.07.2021 №0989/1;

- декларацію про походження товару від 04.06.2021 №21ZMT221702-2;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) від 20.12.2018 №UKCH201218;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору від 10.06.2021 №4, від 28.10.2020 №7, від 04.06.2021 №10;

- акт про проведення огляду товарів від 21.07.2021 № UA500110/2021/001086;

- акт зважування від 27.07.2021 №140312.

За результатами оцінки ризику щодо поданої митної декларації, спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками (АСАУР) із формою контролю стосовно перевірки правильності визначення митної вартості задекларованих товарів.

У зв`язку із встановленням розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, митницею направлено електронне повідомлення декларанту, про необхідність надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

На виконання вимог митного органу позивач надав прайс-лист від постачальника та комерційну пропозицію.

28.07.2021 митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UА508040/2021/000173/2.

В обґрунтування даного рішення вказано, що заявлена декларантом митна вартість товару не може бути визнана, оскільки документально не підтверджено складові митної вартості (фактурна вартість, витрати на страхування). Декларантом подано не всі документи для підтвердження митної вартості, а документи надані для підтвердження митної вартості містять розбіжності.

Також в рішенні зазначено про здійснення порівняння митної вартості товару з рівнем митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну та про аналіз інформації, яка міститься в ПІК ЄАІС ДФС. За результатом цього аналізу встановлено, що заявлений рівень митної вартості значно нижчий від рівня митної вартості аналогічних товарів, що імпортуються в Україну.

Досліджуючи, в оскаржуваному рішенні, умови поставки товару, Митниця зазначила, що поставка CIF «CHORNOMORSK», відповідно до ІНКОТЕРМС 2010 зобов`язує Продавця за власний рахунок застрахувати вантаж, при цьому страхування має бути оформлено у вигляді контракту (договору) та Продавець повинен надати покупцю страховий поліс чи інше підтвердження страхового покриття. Проте відсутні страхові документи та документи, які б містили відомості про вартість страхування.

Додатково зазначено про відсутність в інвойсі посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківських реквізитів Продавця та зауважено, що прайс-лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, що суперечить його суті як комерційної пропозиції обмеженій кількості потенційних покупців.

Митна вартість визначена за резервним методом, відповідно до статті 64 Митного кодексу України, на підставі інформації, наявної у митного органу.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Частина 1статті 49 Митного кодексу України передбачає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (частина 1статті 52 Митного кодексу України).

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1статті 53 Митного кодексу України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина 2статті 53 Митного кодексу України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини(частина 3статті 53 Митного кодексу України).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина 5статті 53 Митного кодексу України).

Стаття 58 Митного кодексу України унормовує визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Зокрема, частина 1 даної статті встановлює, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується, зокрема, у разі, якщо немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів.

Далі, частини з 2 по 5 даної статті встановлюють, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частина 11Митного кодексу України забороняє при визначенні митної вартості включати до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, ніякі інші витрати, крім тих, що передбачені у цій статті.

Досліджуючи обставини, які стали підставами для коригування митної вартості товарів та які покладені в основу апеляції, суд апеляційної інстанції встановив таке.

Є, на думку суду апеляційної інстанції, необґрунтованими доводи скаржника про обов`язок позивача, у межах спірних правовідносин, надати митному органу, при розмитненні товару, страхові документи та документи, які б містили відомості про вартість страхування.

Так, за умовами поставки CIF продавець повинен застрахувати товар (сплативши передбачені страхові внески) від можливих ризиків його повної втрати або часткового пошкодження під час перевезення. Тобто, страхування товару входить в обов`язок продавця. Водночас до обов`язку продавця не входить надання покупцю (декларанту) документів щодо страхування товару, а лише на його вимогу (такої вимоги немає).

Переходячи до наступного доводу апеляції про невідповідність заявленої, декларантом, митної вартості рівню митної вартості ідентичних та подібних товарів інформації, що міститься в ПІК «ЄАІС ДФС, колегія суддів зазначає таке.

Верховний Суд у постанові від 15.05.2018 у справі №820/3881/17 дійшов висновку, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару (за ціною договору) та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. Окрім того, на думку суду касаційної інстанції, відомості з інформаційних баз органів Держмитслужби, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, а тому такі дані не можуть мати пріоритетного значення по відношенню до наданих декларантом первинних документів про товар.

Також, колегія суддів дійшла висновку, що довід скаржника про відсутність в інвойсі посилання на контракт, а також посилання банківські реквізити продавця, не може бути прийнятий до уваги, адже не впливає на митну вартість товару та її складові.

Є слушним застосування до спірних правовідносин правової позиції Верховного Суду, що викладена в постановах від 09.04.2019 у справі №826/10733/15 та від 19.02.2019 у справі №826/2312/16 про те, що ненаведення Митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, що свідчить про відсутність підстав для задоволення апеляції.

Розподіл судових витрат, за результатми апеляційного перегляду не проводиться.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас частина 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до частин 1,2 та 4 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів, з урахуванням наведеної правової норми вважає правильною позицію суду першої інстанції про розгляд даної справи в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, у письмовому провадженні.

Зважаючи на перегляд апеляційним судом рішення суду, що було ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його касаційного оскарження.

Керуючись статтями 308, 311,316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі Держмитслужби України залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй Мир» до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі Держмитслужби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 12.04.2022.