Справа № 300/8343/21
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2022-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2022 р. справа № 300/8343/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Главача І.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі, також - позивач), 20.12.2021 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі, також - відповідач 1, Головне управління ПФУ в Івано-Франківські області, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області) про визнання протиправною бездіяльності щодо не зарахування позивачу до страхового стажу періоди роботи в Управлінні механізації «Еліпс» ВАТ «Елеваторспецстрой» м. Івантіївка Московська область та зобов`язання зарахувати періоди роботи на території Російської Федерації в Управлінні механізації «Еліпс» ВАТ «Елеваторспецстрой» м. Івантіївка, Московська область з 20.05.2003 по 20.05.2004, з 21.05.2004 по 21.05.2005, з 22.05.2005 по 22.05.2006, з 23.05.2006 по 23.05.2007, з 28.05.2007 по 26.05.2008, з 05.06.2009 по 19.11.2010, з 28.05.2011 по 16.05.2012, з 24.06.2012 по 17.07.2013, з 19.09.2013 по 16.04.2014, з 09.07.2014 по 17.05.2015, призначити та здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 з 13.09.2021.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 13.09.2021, у зв`язку із досягненням 60-річного віку, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області із заявою про призначення пенсії за віком на підставі статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Разом із заявою, позивачем надано відповідні документи для призначення пенсії, в тому числі. Однак, відповідачем рішенням від 20.09.2021 за №79 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком з посиланням на обставину відсутності у позивача необхідного страхового стажу 28 років. До такого висновку прийшов орган пенсійного фонду, після проведення перевірки документів, долучених позивачем на підтвердження страхового стажу, відповідно до яких страховий стаж останнього на момент звернення із заявою про призначення пенсії складає 26 років 1 місяць 18 днів. Як зазначено позивачем (згідно наданої відповіді від 08.12.2021 на адвокатський запит за №110/21 від 18.11.2021), під час встановлення трудового стажу, відповідачем не враховано періоди роботи з 01.01.2004 на основі довідок, виданих підприємствами Російської Федерації, оскільки зарахування до страхового стажу з 01.01.2004 періодів роботи на території держав-учасниць СНД та врахування заробітної плати за періоди роботи на цих територіях, здійснюється за умови підтвердження сплати внесків до відповідних фондів держав-учасниць СНД, на території яких провадилася трудова діяльність. На переконання позивача дії Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком є неправомірними, так як вважає трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії, підтверджується відповідними записами у трудовій книжці, що є основним документом для підтвердження стажу роботи, а несвоєчасна сплата підприємством загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушвати права особи на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у виді заробітної плати покладені на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку, внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не може позбавляти працівників підприємства права на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 даний позов залишено без руху, у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а позивачу надано строк для усунення недоліків.

Позивач у вказаний строк недоліки позовної заяви усунув.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.01.2022 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до правил, встановлених статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також - КАС України).

На адресу суду 17.02.2022 від представниці ГУ ПФУ в Івано-Франківській області надійшло клопотання про залучення до участі в даній справі в якості співвідповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (а.с. 60-61).

Одночасно, 17.02.2022 від представниці ГУ ПФУ в Івано-Франківській області надійшов відзив на позов за №0900-0903-7/6268 від 15.02.2022 (а.с.64-67). Так, у відзиві представниця відповідача 1 вказала, що позивач двічі звертався до Головного управління із заявами від 24.06.2021 та від 13.09.2021 про призначення пенсії за віком. За результатами розгляду заяви від 13.09.2021 ГУ ПФУ в Житомрській області прийнято оскаржуване рішення № від 20.09.2021 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 . Додатково зазначила, що позивачем не підтверджена сплата страхових внесків за період роботи на території Російської Федерації з 01.01.2004 по 31.12.2006, а згідно наданої позивачем довідки від 11.06.2021, відповідно до відомостей якої за період з 2001 по 2013 роки не всі виплати нараховувались і не сплачувались страхові внески в пенсійний фонд Російської Федерації, на території якої здійснювалась трудова діяльність. Окрім цього, представниця ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зазначила, що позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права, оскільки належним способом є зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком, а не зобов`язання призначити таку пенсію. Також зазаначила, що оцінка заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу є завищеною. На підставі наведеного, просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (а.с.64-67).

Ухвалою суду від 21.02.2022 клопотання представниці відповідача за №0900-0903-7/6176 від 14.02.2022 про залучення співвідповідача в адміністративній справі №300/8343/21 задоволено та залучено до участі у справі №300/8343/21 в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (надалі, також - відповідач 2, Головне управління ПФУ в Житомирській області, ГУ ПФУ в Житомирській області).

Представницею ГУ ПФУ в Житомирській області 11.04.2022 надіслано на адресу суду відзив №0600-0902-7/23036 від 04.04.2022 (а.с.86-87). У поданому відзиві представниця відповідача 2 зазначила, що згідно з пунктом 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містять неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, письмові трудові угоди і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Необхідний страховий стаж відповідно до статті 26 Закону, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 28 років. Відповідно до частини 2 статті 26 Закону, у разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною 1 цієї статті, право на призначення пенсії за віком така особа набуде після досягнення віку 63 років за наявності страхового стажу від 21 року. У разі відсутності необхідного страхового стажу право на призначення пенсії за віком мають особи після досягненні віку 65 років за наявності страхового стажу від 15 років. Згідно Постанови Правління Пенсійного фонду України № 33-1 від 25.11.2021 «Про затвердження Змін до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України», зареєстровану в Міністерстві юстиції України 08.12.2021 за №1589/37211, особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, а за періоди роботи після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків. Згідно поданих документів, до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.01.2004 по 23.05.2007, з 28.05.2007 по 26.05.2008, з 05.06.2009 по 19.11.2010, з 28.05.2011 по 16.05.2012, з 24.06.2012 по 17.07.2013, з 19.09.2013 по 16.04.2014, з 09.07.2014 по 17.05.2015, оскільки не надано інформацію від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків. Тобто, позивачем не подано належні документи, визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно яких можливо підтвердити стаж за період трудової діяльності з 01.01.2004 по 23.05.2007, з 28.05.2007 по 26.05.2008, з 05.06.2009 по 19.11.2010, з 28.05.2011 по 16.05.2012, з 24.06.2012 по 17.07.2013,' з 19.09.2013 по 16.04.2014, з 09.07.2014 по 17.05.2015. Для зарахування вищезазначених періодів роботи необхідно надати інформацію від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків. Страховий стаж підтверджений документами становить 26 років 1 місяць 18 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком, тому у призначенні пенсії позивачу рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, відповідно до заяви, яка опрацьовувалась за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів, відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до рішення від 20.09.2021 № 79, через відсутність необхідного страхового стажу - 28 років. Отже, дії відповідача 2 є правомірними та вмотивованими, а позов є необгрунтованим, тому підлягає залишенню без задоволення. Додатково повідомила, що надати належним чином завірені копії документів, які були взяті до уваги при прийнятті рішення про відмову у призначенні пенсії, немає можливості, оскільки програмним забезпеченням ІКІС ПФУ: підсистеми «Призначення та виплати пенсій (ППВП)» не передбачено доступ до електронних пенсійних справ іншого регіону (а.с.86-87).

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 13.09.2021 звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка опрацьовувалась за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів (а.с.15).

Позивач, звертаючись 13.09.2021 до відповідача 1 із заявою про призначення пенсії, на підтвердження трудового (страхового) стажу, надав, зокрема, трудову книжку НОМЕР_1 від 13.01.1982 та вкладиш в трудову книжку НОМЕР_2 від 26.05.2003 (а.с.16-20, 21-25). Згідно записів яких, позивач серед іншого працював:

- з 20.05.2003 по 20.05.2004 - на посаді машиніста крана автомобільного в Управлінні механізації «Еліпс» ВАТ «Елеваторспецстрой» м. Івантіївка Московська область (підтверджується Трудовим договором; записами №22-23 в трудовій книжці (вкладиш до трудової книжки НОМЕР_2 від 26.05.2003); довідка №58/2 від 24.03.2014 про заробітну плату ОСОБА_1 видана Управлінням Механізації «Еліпс «Елеваторспецстрой»);

- з 21.05.2004 по 21.05.2005 - на посаді машиніста крана автомобільного в Управлінні механізації «Еліпс» ВАТ «Елеваторспецстрой» м. Івантіївка Московська область (підтверджується Трудовим договором; записами №24-25 в трудовій книжці (вкладиш до трудової книжки НОМЕР_2 від 26.05.2003): довідка №58/2 від 24.03.2014 про заробітну плату ОСОБА_1 видана Управлінням Механізації «Еліпс» ВАТ «Елеваторспецстрой»);

- з 22.05.2005 по 22.05.2006 - на посаді машиніста крана автомобільного в Управлінні механізації «Еліпс» ВАТ «Елеваторспецстрой» м. Івантіївка Московська область (підтверджується Трудовим договором; записом №26-27 в трудовій книжці (вкладиш до трудової книжки НОМЕР_2 від 26.05.2003); довідка №58/2 від 24.03.2014 про заробітну плату ОСОБА_1 видана Управлінням Механізації «Еліпс» ВАТ «Елеваторспецстрой»);

- з 23.05.2006 по 23.05.2007 - на посаді машиніста крана автомобільного в Управлінні механізації «Еліпс» ВАТ «Елеваторспецстрой» м. Івантіївка Московська область (підтверджується Трудовим договором; записом №28-29 в трудовій книжці (вкладиш до трудової книжки НОМЕР_2 від 26.05.2003); довідка №58/2 від 24.03.2014 про заробітну плату ОСОБА_1 видана Управлінням Механізації «Еліпс» ВАТ «Елеваторспецстрой»);

- з 28.05.2007 по 26.05.2008 - на посаді машиніста крана автомобільного в Управлінні механізації «Еліпс» ВАТ «Елеваторспецстрой» м. Івантіївка Московська область (підтверджується Трудовим договором; записом №30-31 в трудовій книжці (вкладиш до трудової книжки НОМЕР_2 від 26.05.2003); довідка №58/2 від 24.03.2014, довідка №58/3 від 24.03.2014 про заробітну плату ОСОБА_1 видана Управлінням Механізації «Еліпс» ВАТ «Елеваторспецстрой») ;

- з 05.06.2009 по 19.11.2010 - на посаді машиніста крана автомобільного в Управлінні механізації «Еліпс» ВАТ «Елеваторспецстрой» м. Івантіївка Московська область (підтверджується Трудовим договором №31 від 05.06.2009; записом №32-33 в трудовій книжці (вкладиш до трудової книжки НОМЕР_2 від 26.05.2003);

- з 28.05.2011 по 16.05.2012 - на посаді машиніста крана автомобільного в Управлінні механізації «Еліпс» ВАТ «Елеваторспецстрой» м. Івантіївка Московська область (підтверджується Трудовим договором №35/1 від 28.06.2011; записи №34-35 в трудовій книжці (вкладиш до трудової книжки НОМЕР_2 від 26.05.2003); довідка 24.03.2014 про заробітну плату ОСОБА_1 видана Управлінням Механізації «Еліпс» ВАТ «Елеваторспецстрой»);

- з 24.06.2012 по 17.07.2013 - на посаді машиніста крана автомобільного в Управлінні механізації «Еліпс» ВАТ «Елеваторспецстрой» м. Івантіївка Московська область (підтверджується Трудовим договором №89 від 24.07.2012; записами №36-37 в трудовій книжці (вкладиш до трудової книжки НОМЕР_2 від 26.05.2003); довідка №58/3 від 24.03.2014 про заробітну плату ОСОБА_1 видана Управлінням Механізації «Еліпс» ВАТ «Елеваторспецстрой»);

- з 19.09.2013 по 16.04.2014 - на посаді машиніста крана автомобільного в Управлінні механізації «Еліпс» ВАТ «Елеваторспецстрой» м. Івантіївка Московська область (підтверджується записами №38-39 в трудовій книжці (вкладиш до трудової книжки НОМЕР_2 від 26.05.2003));

- з 09.07.2014 по 17.05.2015 - робота па посаді машиніста крана автомобільного в Управлінні механізації «Еліпс» ВАТ «Елеваторспецстрой» м. Івантіївка Московська область (підтверджується записом №40-41 в трудовій книжці (вкладиш до трудової книжки НОМЕР_2 від 26.05.2003).

20.09.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області рішенням за №79 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 28 років відповідно статті 26 закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.39,88).

Відтак, на адвокатський запит №106/21 від 18.11.2021 відповідачем 1 надано копії заяви ОСОБА_1 за призначенням пенсії від 13.09.2021 від 23.06.2021 та копії документів, які додаються. В свою чергу, на адвокатський запит №110/21 від 30.11.2021 про надання відповіді які саме періоди трудової діяльності не було зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 відповідачем 1 надано відповідь від 08.12.2021 про те, що до страхового стажу не зараховані періоди роботи з 01.01.2004 на основі довідок, виданих підприємствами Російської Федерації, оскільки зарахування до страхового стажу з 01.01.2004 періодів роботи на території держав-учасниць СНД із врахування заробітної плати за періоди роботи на них територіях, здійснюються за умови підтвердження сплати внесків до відповідних фондів держав-учасниць СНД, на території яких провадилася трудова діяльність.

Наведене і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступного.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі, також - Закон №1058).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 даного Закону право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом;

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України "Про загальнообов??язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно вимог частини 4 статті 24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 (надалі по тексту також - Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (надалі по тексту також - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено право пенсійного органу вимагати відповідні документи для призначення пенсії, а пунктом 3 "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" конкретизовано, у яких випадках пенсійний орган може скористатися таким правом.

Відтак, за чинними на момент розгляду заяви позивача нормами законодавства про пенсійне забезпечення, саме трудова книжка вважається основним документом, що підтверджує стаж роботи працівника.

Вказаний висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16-а.

З 29.07.1993 діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 №110 (надалі, також - Інструкція №58).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

У тому разі, коли у трудовій книжці заповнені усі сторінки відповідних розділів, вона доповнюється вкладишем. Вкладиш вшивається у трудову книжку, заповнюється і ведеться власником або уповноваженим ним органом за місцем роботи працівника у такому ж порядку, що і трудова книжка. Вкладиш без трудової книжки недійсний (пункт 3.1 Інструкції №58).

Пунктом 2.14 Інструкції №58 встановлено, що у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 трудової книжки "Відомості про роботу" пишеться: "прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій".

Судом встановлено, що трудова книжка та вкладиш до трудової книжки позивача заповнені у відповідності до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників та містить всі необхідні записи, які дають можливість встановити дату прийняття на роботу, місце роботи та накази, на підставі яких ОСОБА_1 прийнятий на роботу.

Щодо незарахування періодів роботи позивача на території Російської Федерації в Управлінні механізації «Еліпс» ВАТ «Елеваторспецстрой» м. Івантіївка, Московська область з 20.05.2003 по 20.05.2004, з 21.05.2004 по 21.05.2005, з 22.05.2005 по 22.05.2006, з 23.05.2006 по 23.05.2007, з 28.05.2007 по 26.05.2008, з 05.06.2009 по 19.11.2010, з 28.05.2011 по 16.05.2012, з 24.06.2012 по 17.07.2013, з 19.09.2013 по 16.04.2014, з 09.07.2014 по 17.05.2015 суд зазначає таке.

Статтею 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, яка підписана та набрала чинності 14.01.1993 передбачено, що працівники Сторони виїзду, які працюють на території Сторони працевлаштування, користуються правами та виконують обов`язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування (включаючи питання трудових відносин, колективних договорів, оплати праці, режиму робочого часу та часу відпочинку, охорони та умов праці та інші). Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво та інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Статтею 7 даної Угоди встановлено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Відповідно до частини 2 статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13.03.1992, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Статтею 11 цієї ж Угоди встановлено, що необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Частиною 2 статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників - мігрантів" від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, Російської Федерації, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан. України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

З вищенаведених норм міжнародних угод, підписаних Україною та Російською Федерацією вбачається, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

За приписами частини 6 статті 20 Закону №1058, страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (частини 12 статті 20 Закону №1058).

Згідно із пунктом 10 частини 1 статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010, № 2464-VI (надалі, також - Закон №2464) страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Зокрема, частиною 1 стані 4 Закону №2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.

Згідно із частиною 2 стані 25 Закону №2464, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Пунктом 171.1 статті 171 Податкового кодексом України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Таким чином, з аналізу наведених норм випливає, що несвоєчасна сплата підприємством загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати права особи на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у виді заробітної плати покладені на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не може позбавляти працівників підприємства права на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу, фактично позбавлявши особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16).

Враховуючи наведене відповідачем 2 протиправно не зараховано до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 в Управлінні механізації «Еліпс» ВАТ «Елеваторспецстрой» м. Івантіївка, Московська область з 20.05.2003 по 20.05.2004, з 21.05.2004 по 21.05.2005, з 22.05.2005 по 22.05.2006, з 23.05.2006 по 23.05.2007, з 28.05.2007 по 26.05.2008, з 05.06.2009 по 19.11.2010, з 28.05.2011 по 16.05.2012, з 24.06.2012 по 17.07.2013, з 19.09.2013 по 16.04.2014, з 09.07.2014 по 17.05.2015.

Таким чином, підлягає визнанню протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи в Управлінні механізації «Еліпс» ВАТ «Елеваторспецстрой» м. Івантіївка Московська область, що полягає у визнанні протиправним та скасуванні рішення ГУ ПФУ в Житомирській області №79 від 20.09.2021 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стосовно позовної вимоги щодо зобов`язання призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення, а саме з 13.09.2021, суд зазначає таке.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

При цьому, адміністративний суд з урахуванням фактичних обставин зобов`язаний здійснити ефективний захист порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналіз зазначених норм у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст постанови, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

Розглядаючи питання зобов`язання призначення пенсії, суд повинен перевірити усі умови, за яких відповідач зобов`язаний таку пенсію призначити.

Так, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України та відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_4 , виданого 24.05.1996, досягнув 60-ти річного віку ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

Наявний у позивача страховий стаж роботи відповідає всім критеріям, необхідним для призначення пенсії пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років).

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що відповідача 2 необхідно зобов`язати призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту звернення, зокрема, з 13.09.2021.

За наведених підстав та вказаних правових норм, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Наявною в матеріалах справи квитанцією №0.0..1 від 19.12.2021 підтверджується сплата позивачем судового збору за звернення до суду із даним позовом у розмірі 908,00 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб?єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно частиною 3 статті 134 цього Кодексу для цілей витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов?язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (пункт 1); розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (пункт 2).

Відповідно до частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (надання послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, на підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Німаком М.Я., суду надано: копію договору про надання правової допомоги та представництво інтересів від 23.09.2021, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АТ №1016852 від 16.11.2021, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №831 від 30.12.2011, акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №1 до договору про надання правничої допомоги №085/21 від 23.09.2021, квитанції про оплату витрат на правову допомогу №0539988 від 20.12.2021 на суму 4000,00 грн (а.с.44-48).

Згідно акта приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №1 до договору про надання правничої допомоги №085/21 від 23.09.2021 розмір винагороди становить 4000,00 грн. Розрахунок розміру винагороди за надані послуги адвоката складено на підставі наступного обсягу наданих послуг з визначеною вартістю, а саме: 200,00 грн - надання консультації,опрацювання наявних матеріалів; 500,00 грн - адвокатський запит до УПФУ №106/21 від 18.11.2021; 500,00 грн - адвокатський запит до УПФУ №110/21 від 30.11.2021; 1800,00 грн - підготовка позовної заяви (3 год., (600грн/год.)), представництво інтересів позивача в суді (подання позовної заяви до суду, ведення справи, отримання рішення та ін.) - 1000,00 грн (а.с.47).

Однак, згодом, 05.04.2022 (дата подання до суду заяви для ознайомлення з матеріалами справи) у справу вступив інший представник позивача, а саме адвокат Клюба П.Р., на підтвердження повноважень останнім додано: договір про надання правової допомоги від 23.03.2022, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АТ №1008196 від 04.04.2022, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №924 від 02.03.2012. Щодо зміни розміру (збільшення/зменшення) гонорару адвоката, у зв`язку із вступом у адміністративну справу нового адвоката, позивачем та його представником не подано жодних клопотань, заяв, розрахунку (акту) виконаних (наданих) робіт (послуг) тощо.

Принагідно зауважити, враховуючи зміну одного представника на іншого, його попередником не виконана правова допомога в повному обсязі заявлена в акті від 20.12.2021, зокрема, пункт 5, а саме: представництво інтересів позивача в суді (ведення справи, отримання рішення та ін.), яку адвокат оцінив у розмірі 1000,00 грн.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України від 23.01.2014, заява №19336/04, пункт 268). У рішенні Європейського суду з прав людини від 28.11.2002 у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи, заперечення відповідача 1 щодо співмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу у відзиві на позов, а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, суті виконаних послуг, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 4000,00 грн є неспівмірною із складністю цієї справи та надмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг та затраченим ним часом на надання таких послуг.

Отже, беручи до уваги принцип співмірності, а також виходячи із критеріїв, визначених частинами 3, 5 статті 134, частиною 9 статті 139 КАС України, суд вважає, що співмірними і обґрунтованими є витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що за наслідками розгляду справи №300/8343/21 позов ОСОБА_1 задоволено, суд дійшов висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правову допомогу адвоката в сумі 2000,00 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи в Управлінні механізації «Еліпс» ВАТ «Елеваторспецстрой» м. Івантіївка Москогвська область, що полягає у визнанні протиправним та скасуванні рішення ГУ ПФУ в Житомирській області №79 від 20.09.2021 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (код ЄДРПОУ - 13559341, вул. О. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003) зарахувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) до страхового стажу періоди роботи в Управлінні механізації «Еліпс» ВАТ «Елеваторспецстрой» м. Івантіївка, Московська область з 20.05.2003 по 20.05.2004, з 21.05.2004 по 21.05.2005, з 22.05.2005 по 22.05.2006, з 23.05.2006 по 23.05.2007, з 28.05.2007 по 26.05.2008, з 05.06.2009 по 19.11.2010, з 28.05.2011 по 16.05.2012, з 24.06.2012 по 17.07.2013, з 19.09.2013 по 16.04.2014, з 09.07.2014 по 17.05.2015 та здійснити перерахунок пенсії з 13.09.2021.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (код ЄДРПОУ - 13559341, вул. О. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (код ЄДРПОУ - 13559341, вул. О. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 );

відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ - 20551088, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018);

відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (код ЄДРПОУ - 13559341, вул. О. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003).

Суддя Главач І.А.