Справа № 420/934/22
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2022-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/934/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глуханчука О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2022 року до суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості по єдиному податку з фізичних осіб у сумі 20392,08 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив про те, що відповідач ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку як платник податків у Тарутинській ДПІ ГУ ДПС в Одеській області з 18.04.2003 року та обрав спрощену систему оподаткування, обліку та звітності.

Як вказує позивач, станом на час звернення до суду, відповідач має заборгованість перед бюджетом у сумі 20 392, 08 грн. по єдиному податку з фізичних осіб, яка виникла у зв`язку з несплатою нарахованих грошових зобов`язань, на підставі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування.

Також позивач зазначив, що податковою вживались заходи погашення вказаної суми заборгованості, а саме боржнику направлялась податкова вимога форми Ф від 12.10.2021 року №0-1528, проте відповідач податковий борг не сплатив, що стало підставою звернення до суду з даним адміністративним позовом, відповідно до п. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України.

Процесуальний рух справи

Ухвалою суду від 24 січня 2022 року адміністративний позов було залишено без руху, у зв`язку з невідповідністю вимогам ч. 2 ст. 161 КАС України. Позивачу було роз`яснено, що виявлені недоліки мають бути усунуті шляхом надання доказів надіслання відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії позовної заяви та доданих до неї документів.

28 січня 2022 року позивачем через канцелярію суду подано заяву про усунення недоліків позову, до якої додано докази надіслання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Ухвалою суду від 02 лютого 2022 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з розглядом справи без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач копію ухвали суду від 02 лютого 2022 року про відкриття провадження у справі № 420/934/22 отримав засобами поштового зв`язку 17 лютого 2022 року (за адресою: АДРЕСА_1 ), що підтверджується наявним у матеріалах справи зворотним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Окрім того, Головним управлінням ДПС в Одеській області при зверненні до суду з даним позовом, на виконання вимог ч. 2 ст. 161 КАС України, додані до позовної заяви докази надіслання відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії цієї позовної заяви та доданих до неї документів (а.с. 28-29).

Відповідно до ч. 5 ст. 162 КАС України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

Відповідач відзив на позовну заяву та/або заяву про продовження процесуальних строків, а також будь-яких доказів до суду не надав.

У відповідності з ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З урахуванням вищенаведеного, справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами

Дослідивши матеріали справи та надані докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.

Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 18.04.2003 року проведена державна реєстрація фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , дата запису в ЄДР: 12.12.2005, номер запису: 0000786.

Основним видом економічної діяльності підприємця є: 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів.

Місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Відповідач ФОП ОСОБА_1 з 18.04.2003 року за номером 6-А перебуває на податковому обліку в Тарутинській ДПІ ГУ ДПС в Одеській області.

Як встановлено судом, 17.02.2016 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано до контролюючого органу заяву про застосування спрощеної системи оподаткування, реєстраційний номер заяви 301 (а.с. 11).

Згідно розрахунку та довідки про податкову заборгованість, складених за підписом головного державного інспектора Південного відділу по роботі з податковим боргом управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС в Одеській області, відповідач станом на 21.12.2021 року має податковий борг за платежем 18050400 Єдиний податок з фізичних осіб у розмірі 20392,08 грн. (а.с. 5-6), що підтверджується даними інтегрованої картки платника податків станом на 21.12.2021 року (а.с. 7-8).

Як встановлено з наданого до суду Розрахунку податкового боргу та інтегрованої картки, на підставі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування №301 від 17.02.2016 року, відповідачу нараховані податкові зобов`язання з єдиного податку (платник єдиного податку другої групи) за період з 20.06.2020 року по 20.12.2021 року.

Проте, враховуючи несплату відповідачем податкових зобов`язань по єдиному податку за період з 20.06.2020 року по 20.12.2021 року, з них (зобов`язань) утворилась заборгованість у сумі 20 392, 08 грн., про стягнення якої позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах встановлених законом.

Відповідно до ст.15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Виконанням податкового обов`язку згідно з п.38.1 ст.38 Податкового кодексу України є сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За відповідачем виник податковий борг з єдиного податку.

Відповідно до п. 293.1 ст. 293 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), cтавки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Згідно п. 293.2 ст. 293 Податкового кодексу України, фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами або радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць:

1) для першої групи платників єдиного податку - не більше 10 відсотків розміру прожиткового мінімуму;

2) для другої групи платників єдиного податку - не більше 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідач є платником єдиного податку другої групи.

Відповідно до ст. 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік, установлено у 2020 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 4723 гривні, з 1 вересня - 5000 гривень.

Отже, протягом 2020 року ставка єдиного податку для платників другої групи складала 944, 60 грн. (4723х20).

Відповідно до ст. 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2021 рік, установлено у 2021 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 6000 гривень, з 1 грудня - 6500 гривень.

Отже, протягом 2021 року ставка єдиного податку для платників другої групи складала 1200,00 грн. (6000х20%).

Згідно з п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Суд зазначає, що відповідно до п. 295.2 ст. 295 Податкового кодексу України, нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Тобто, нарахування єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами.

Згідно інтегрованої карти платника податків за платежем 18050400 Єдиний податок з фізичних осіб, контролюючим органом нараховано відповідачу за період з 20.06.2020 року по 20.12.2021 року податкові зобов`язання з єдиного податку на загальну суму у розмірі 20392,08 грн.

Водночас, з матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем не сплачені податкові зобов`язання з єдиного податку, нараховані йому за період з 20.06.2020 року по 20.12.2021 року.

За змістом п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як вбачається з матеріалів справи, податковим органом на адресу відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) направлялась податкова вимога форми Ф від 12.10.2021 року №0-1528 на суму 16 792,08 грн. (а.с. 9).

Станом на час розгляду справи доказів оскарження зазначеної податкової вимоги або її виконання відповідачем суду не надано.

Згідно вимог пп. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

У відповідності з п. 95.1, п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Судом встановлено, що позивачем додержані вищенаведені вимоги Податкового кодексу України.

Згідно з п. 41.4 ст. 41 Податкового кодексу України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено існування за відповідачем податкового боргу у розмірі 20 392,08 грн., доказів самостійної його сплати відповідачем до суду не надано, відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, розподіл судових витрат зі сплати судового збору на користь позивача не здійснюється. Інші судові витрати не заявлені.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-77, 90, 139, 159, 162, 243-246, 250, 255, 258, 262, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податкову заборгованість за платежем 18050400 Єдиний податок з фізичних осіб у розмірі 20392,08 грн. (двадцять тисяч триста дев`яносто дві гривні 08 коп.) по єдиному податну з фізичних осіб на бюджетний рахунок UА, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл./смт Тарутине/18050400.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач Головне управління ДПС в Одеській (код ЄДРПОУ ВП:44069166; 65044, м.Одеса, вул. Семінарська, 5).

Відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя О.В. Глуханчук