Справа № 160/1149/22
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2022-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2022 року Справа № 160/1149/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -
19 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 04.11.2021 №2 про відмову у призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рнокпп: НОМЕР_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рнокпп: НОМЕР_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до стажу його роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, періоди: роботи на Виробничому об`єднанні «Придніпровський хімічний завод» - з 20.11.1989 по 06.12.1993 та роботи в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» з 02.08.2017 по 27.07.2021;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рнокпп: НОМЕР_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з дня звернення із заявою про призначення пенсії, а саме: з 06.09.2021 р.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач набув право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» у зв`язку з наявністю у нього станом на дату звернення до відповідача - 06.09.2021 загального стажу роботи - 31 рік 11 міс. 27 днів (за необхідних 25 років), з яких: 08 років 00 місяців 04 дні пільгового стажу роботи у шкідливих та важких умовах праці за Списком № 1. У зв`язку з чим, позивач звернувся до відповідача з заявами про призначення пенсії на пільгових умовах та надав відповідні підтверджуючи документи. Проте Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області були прийняти рішення, якими відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Позивачем зауважено, що органом Пенсійного фонду України не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності поданих документів на підтвердження пільгового стажу. Отже, позивач вважає, що дії відповідача щодо відмови в призначенні йому пенсії є такими, що порушують його конституційне право на соціальний захист (право на пенсійне забезпечення).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
25.03.2022 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову. Вказав, що період з 02.08.2017 по 30.06.2021 відповідачем був зарахований до пільгового стажу позивача. При цьому до пільгового стажу позивача не зараховано період работи з 20.11.1989 по 06.12.1993 згідно з довідкою, оскільки відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру, підприємство, на якому працював позивач в зазначений період, визнано бакрутом, а також у зв`язку з тим, що в наданих документах відсутня інформація про роботу заявника на хвостосховищах чи в умовах радіаційної шкідливості. За матеріалами пенсійної справи загальний страховий стаж позивача складає - 31 рік 11 мвсяців 27 днів, у тому числі по Списку № 1 - 3 роки 11 місяців 00 днів. Зауважив про недостатність пільгового стажу позивача для призначення пенсії з 06.09.2021 року.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Як вбачається з обставин справи та наявних у справі матеріалів, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 06.09.2021 року звернувся до відділу обслуговування громадян № 8 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон України 1058-IV).
13.10.2021 року позивач повторно звернувся з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 та надав до Головного управління в Дніпропетровській області документи, на підставі яких період з 02.08.2017 по 30.06.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було зараховано до пільгового стажу за Списком № 1 (підтверджується розрахунком стажу від 13.10.2021, відповідно до якого пільговий стаж позивача - 3 роки 11 місяців 00 днів).
При цьому, як вбачається з Рішення про результати розгляду заяви від 04.11.2021 року №2, до пільгового стажу роботи Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не зараховано період роботи з 20.11.1989 по 06.12.1993, оскільки відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру, підприємство, на якому працював позивач в зазначений період, визнано банкрутом. Також в Рішенні вказано, що в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме: не зазначено, в якому виробництві працював позивач та про зайнятість його повний робочий день в шкідливих умовах; в довідці з Єдиного державного реєстру зазначено, що державна реєстрація Державного підприємства «Придніпровський гідрометалургійний завод» (30168729) припинена в зв`язку з банкрутством; не надана виписка з переліку атестованих посад за Списком № 2; в наданих документах (трудова книжка, довідки, видані архівним відділом) відсутня інформація про роботу заявника на хвостосховищах чи в умовах радіаційної шкідливості.
Позивач вважає зазначені рішення відповідача противоправними та такими, що порушує право на належне пенсійне забезпечення з урахуванням фактичного пільгового стажу, тому звернувся до суду із даним позовом.
Вирішуючи справу по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
Суть спірних правовідносин полягає у правомірності прийняття Управлінням спірного рішення, що регулюється нормами Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058), Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) та іншими нормативними документами, що регулюють спірні правовідносини.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон №1058-ІV від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).
Законом №1058-IV передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються органами Пенсійного фонду за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 114 Закону №1058, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, та з урахуванням абз. 4 п. 1 ч. 2, працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим, частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно з пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.
Приписами ч.5 ст.242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд в постанові від 21.02.2018 року по справі №687/975/17 зазначив, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до п. 1-2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Згідно п. 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників мають бути надані лише у разі, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, для підтвердження спеціального трудового стажу. Отже суд не бере до уваги доводи відповідача щодо виникнення у позивача при зверненні за призначенням пенсії на пільгових умовах обов`язку подання інших документів для підтердження свого права на таку пенсію на пільгових умовах.
Процедура застосування Списків №1 і №2 визначена Порядком застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 (далі порядок №383).
Відповідно до п.3 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Згідно з ч.1 ст.44 Закону №1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Частиною 5 ст.45 Закону №1058-IV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Постановою правління Пенсійного фонду України, який є центральним органом виконавчої влади, 25.11.2005 року за №22-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок №22-1).
Пунктом 4.7 Порядку №22-1, встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Так, з матеріалів справи, а саме, трудової книжки позивача вбачається, що ОСОБА_1 працював в ДП «Придніпровський гідрометалургійний завод»:
- з 20.11.1989 по 06.12.1993 - машиністом насосних установок дільниці № 5 цеху № 5;
- з 02.08.2017 по 27.07.2021 року - шлакувальником в конвертерному цеху.
Наявні записи в трудовій книжці позивача не суперечать та не порушують положення розділу 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58, оскільки записи у трудовій книжці виконані акуратно, кульковою ручкою, записи про звільнення завірені печаткою.
Матеріалами справи підтверджено, що ДП «Придніпровський гідрометалургійний завод» було створено наказом Міністерства енергетики України та фонду державного майна України від 29.09.1998 № 181/1853 на базі цеху № 5 ДП «Придніпровський хімічний завод» (довідка від 13.11.2019 № В-2124/03-09).
Незмінність умови праці у цеху № 5 на «Придніпровському хімічному заводі» за професією «машиніст насосних установок» з повним робочим днем відповідно до Списку №1, підтверджена долученими до матеріалів справи копіямі наказів, якими затверджені «Единые перечни льгот».
В довідці архівного відділу Кам`янської міської ради від 22.08.2018 № Г-1099/03-09 зазначено, що в наказах Виробничого об`єднання «Придніпровський хімічний завод» ОСОБА_1 значиться:
- з 20.11.1989 (наказ від 17.11.1989 № 2144/лс) прийнятий машиністом насосних установок в цех № 5;
- з 06.12.1993 (наказ від 24.11.1993 № 3480/лс) звільнений.
В особових рахунках по нарахуванню заробітної плати заявник значиться з листопада 1989 року по грудень 1993 року, вказана кількість відпрацьованих годин та суми нарахувань.
Для підтвердження пільгового стажу позивачем надано виписки з єдиного переліку пільг робітникам цеху № 5 заводу:
в 1987 - машиністи насосних установок зайняті на перекачуванні відвалів основного виробництва для складання х/сховищі,
в 1989 - машиністи насосних установок зайняті постійно виконанням робіт на хвостосховищах в особливо-шкідливих умовах праці,
Також, з матеріалів справи вбачається, що до наказу Виробничого об`єднання «Придніпровський хімічний завод» від 28.07.1994 № 443 про атестацію робочих місць позивачем було надано виписку з переліку атестованих посад по цеху № 5, де машиністи насосних установок були атестовані за Списком №1.
Довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки від 11.10.2021 № 143-2124 підтверджено, що позивач працював повний робочий день в ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» в конвертерному цеху з 02.08.2017 по 27.07.2021 за професією, що передбачена Списком №1 розділ III.
Відповідно до п. 18 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів», за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в п. 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час. стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Суд зазначає, що крім трудової книжки, період роботи позивача в Виробничому об`єднанні «Придніпровський хімічний завод» з 20.11.1989р. по 06.12.1993р. підтверджується показаннями свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які знали позивача по спільній з ним роботі на одному підприємстві, що підтверджується долучених до матеріалів справи заявами свідків та копіями трудових книжок та пенсійних посвідчень.
Суд зазначає, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи довідок. Поза увагою пенсійного органу залишився той факт, що не всі недоліки в оформленні документів можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу. Суд відзначає, що право особи на пенсійне забезпечення не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу.
На переконання суду, позивач як особа, на яку не покладено обов`язків щодо організації ведення обліку його стажу, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до довідки відомостей, а тому невірне заповнення такої довідки не може бути підставою для незарахування пенсійним органом пільгового стажу і, як наслідок, для обмеження права позивача на пенсійне забезпечення. На працівника не може перекладатися тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у довідках; працівник не відповідає за правильність записів у ній та не повинен контролювати відповідні державні органи щодо її заповнення.
Законодавством не передбачено обов`язку пенсіонера (особи, яка звертається за призначенням пенсії) подавати разом із відповідною заявою первинні документи, які б підтверджували відомості, відображені в уточнюючій довідці, виданій підприємством, на якому працювала така особа.
Суд відзначає, що повноваженнями перевіряти обґрунтованість видачі уточнюючих довідок та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію, наділені органи Пенсійного фонду України.
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо того, що відповідачем вчинялись будь-які дії щодо витребування необхідних документів, а не вчинення органами Пенсійного фонду України таких дій, на думку суду, не покладає надмірного тягаря та обов`язку на позивача.
Вищенаведені обставини, за умови документального підтвердження і доведеності, в тому числі в судовому порядку, наявності у особи права на пільгове пенсійне забезпечення і дотримання ним процедури звернення за пенсією, передбаченої, зокрема, пунктом "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", не можуть зумовлювати позбавлення особи такого права, яке набуто нею згідно з законодавством та гарантоване Конституцією і законами України.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд, наприклад, у постанові від 08.02.2021 у справі №487/68/17.
За викладених обставин, враховуючи записи у трудовій книжці позивача, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право на зарахування періоду роботи з 20.11.1989 по 06.12.1993 та з 02.08.2017 по 27.07.2021 до пільгового стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня звернення із заявою про призначення пенсії, а саме: з 06.09.2021 р., суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
При цьому, суд зазначає, що до компетенції суду не належить здійснення призначення пенсії та первісного визначення права особи на призначення пенсії, а здійснюється лише контроль легальності рішень, дій або бездіяльності відповідача щодо вказаних питань.
Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий стаж позивача.
Суд вважає, що відповідач, приймаючи оскаржувані рішення, діяв недобросовісно та необґрунтовано, не врахував усіх обставин та положень законодавства, що мають значення для призначення пенсії позивачу, як наслідок, допустив неналежний розгляд поданих ним заяв і документів та, відповідно, прийняв невмотивовані рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Зважаючи на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Згідно ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу його роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, період роботи на Виробничому об`єднанні «Придніпровський хімічний завод» з 20.11.1989 по 06.12.1993 та в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» з 02.08.2017 по 27.07.2021.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з дати первісного звернення, з урахуванням висновків суду.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 496,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник