Справа № 813/509/18
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2022-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 рокуЛьвівСправа № 813/509/18 пров. № А/857/3262/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М.,Пліша М.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Комтех- Аутдор" та Приватної фірми науково-виробничого підприємства "Комтех-плюс" на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року (суддя Сакалош В.М., м. Львів) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комтех Аутдор" та Приватної фірми науково-виробничого підприємства "Комтех-плюс" до Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, третя особа: Комунальне підприємство "Адміністративно-технічне управління" про визнання протиправними і скасування наказів, відшкодування шкоди, зобов`язання утриматися від вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Комтех Аутодор (далі - ТОВ КомтехАутдор), Приватна фірма науково-виробниче підприємство Комтех-плюс(далі - ПФ НВП Комтех-плюс) звернулися до суду з позовом до Департаменту економічного розвитку Львівської міської радипро визнання протиправними наказів від 18.01.2018 про демонтаж рекламних конструкцій, стягнення шкоди на користь ТОВ Комтех Аутдор в сумі 2481277,18 грн. (в тому числі 2281321,25 грн. реальної шкоди і 199955,93 грн. упущеної вигоди), на користь ПФ НВП Комтех-плюс в сумі 1167525,42 грн. (в тому числі 1065852,99 грн. реальної шкоди та 101 672,43 грн упущеної вигоди). Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано повністю накази Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 18.01.2018 про демонтаж рекламних конструкцій ТОВ «Комтех Аутдор » №№ 11-Д, 13-Д, 14-Д, 15-Д, 16-Д,18-Д, 20-Д, 22-Д, 23-Д, 24-Д, 26-Д, 27-Д, 28-Д, 29-Д, 30-Д. Зобов`язано Департамент економічного розвитку Львівської міської ради вжити заходи на відшкодування збитків завданих ТОВ «Комтех Аутдор» внаслідок реалізації наказів про демонтаж рекламних конструкцій від 18.01.2018 №№ 11-Д, 13-Д, 14-Д, 15-Д, 16-Д,18-Д, 20-Д, 22-Д, 23-Д, 24-Д, 26-Д, 27-Д, 28-Д, 29-Д, 30-Д. Визнано протиправними та скасовано повністю накази Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 18.01.2018 про демонтаж рекламних конструкцій ПФ НВП «Комтех-плюс» №№ 8-Д, 9-Д, 10-Д, 12-Д, 17-Д, 19-Д, 25-Д.Зобов`язати Департамент економічного розвитку Львівської міської ради вжити заходи на відшкодування збитків завданих ПФ НВП «Комтех-плюс» внаслідок реалізації наказів про демонтаж рекламних конструкцій від 18.01.2018 №№ 8-Д, 9-Д, 10-Д, 12-Д, 17-Д, 19-Д, 25-Д.

Крім того частково задоволено заяву представника позивачів від 18.07.2019 про судові витрати. Суд вирішив питання про відшкодування на користь позивачів судових витрат, а саме: на користь ТОВ «КомтехАутдор» - 1057,20 грн. судового збору та 24812,77 грн. витрат на часткову оплату гонорару адвокату; на користь ПФ НВП "Комтех-плюс" - 1057,20 грн. судового збору та 10658,52 грн. витрат на часткову оплату гонорару адвокату.

Також Львівським окружним адміністративним судом було винесене додаткове рішення від 07 жовтня 2019 року, яким клопотання щодо розподілу судових витрат задоволено частково. Суд вирішив стягнути з Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради на користь ТОВ Комтех Аутдор судові витрати в сумі 24295,73 грн. та на користь ПФ НВП Комтех-плюс судові витрати в сумі 10387,98 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Представник 30.10.2019 позивачів подав заяву про ухвалення додаткового рішення, оскільки судом не вирішено питання в частині розподілу судових витрат понесених позивачами на проведення економічної експертизи та за подання заяви про забезпечення позову.

Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року заяву задоволено частково. Стягнуто з Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради на користь ТОВ «Комтех Аутдор» судові витрати в сумі 528,61 грн. Стягнуто з Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради на користь ПФ НВП «Комтех-плюс» судові витрати в сумі 528,61 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із додатковим рішенням суду першої інстанції, у частині, якою відмовлено у розподілі судових витрат, його оскаржили позивачі, які із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, просить скасувати додаткове рішення, та ухвалити нове про задоволення заяви в повному обсязі. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що позивачі сплачували у зв`язку з розглядом даної справи судовий збір не тільки за подання заяви про забезпечення позову до його пред`явлення по 528,61 грн. кожний, а й за подання касаційної скарги на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2018 року у справі №876/1876/18 з питань забезпечення позову, яку було частково задоволено Верховним Судом постановою від 28 лютого 2019 року. Також вказує, що суд безпідставно відмовив у розподілі витрат позивачів на проведення судово-економічної експертизи.

Водночас представником позивача заявлено клопотання про ухвалення додаткової постанови, стосовно вирішення розподілу витрат позивачів на професійну правничу допомогу, надану їм у зв`язку з переглядом додаткового рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року в апеляційному порядку

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року оскаржувалось в апеляційному порядку, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року вказане рішення скасовано в частині зобов`язання Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради вжити заходи на відшкодування збитків завданих ТОВ Комтех Аутдор внаслідок реалізації наказів про демонтаж рекламних конструкцій.Ухвалено в цій частині нову постанову, якою стягнуто з Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради на користь ТОВ КомтехАутдор збитки в сумі 1870873,07 грн.Стягнуто з Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради на користь ПФ НВП Комтех-плюс збитки в сумі 849919,66 грн. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Також справа розглядалась у Верховному Суді, який ухвалами від 13 лютого 2020 року та 14 травня 2020 року відкрив провадження за касаційними скаргами позивачів та відповідача.

15.03.2021 року на адресу Верховного Суду надійшла письмова заява ТОВ "КомтехАутдор", ПФ НВП "Комтех-плюс" та Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про примирення.

Однією з умов мирової угоди було наступне:

Cудові витрати, понесені сторонами під час провадження у справі (крім половини суми судового збору, яку було сплачено відповідачем під час звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, та яка підлягає поверненню у зв`язку із примиренням), додатковому розподілу не підлягають."

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року заяву про примирення сторін задоволено.

З огляду на той факт, що сторонами була укладена мирова угода, згідно з умовами якої понесені під час провадження у справі судові витрати додатковому розподілу не підлягають, апеляційний суд не вбачає підстав для перерозподілу судових витрат за подання касаційної скарги на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2018 року. З аналогічних підстав апеляційний суд не має підстав для перерозподілу судових витрат позивачів на проведення судово-економічної експертизи.

Відтак, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга, якою фактично оскаржується додаткове рішення суду першої інстанції в частині відмови задоволення вимог, не підлягає задоволенню з викладених вище мотивів.

Стосовно клопотання про розподіл витрат позивачів на професійну правничу допомогу, надану їм у зв`язку з переглядом додаткового рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року в апеляційному порядку, колегія суддів виходить з наступного.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС України). Склад та обсяг судових витрат визначено у частині третій статті 134 КАС України, згідно з якою для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

У відповідності до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та значенню справи.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Разом з тим, в ході судового розгляду даної справи, судом не здобуто, а представником позивача не подано до суду будь-яких доказів на підтвердження судових витрат на правничу допомогу адвоката. Відтак, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання про розподіл витрат позивачів на професійну правничу допомогу та відмовляє в ухваленні додаткової постанови.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване додаткове рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на додаткове рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарга, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Комтех Аутдор" та Приватної фірми науково-виробничого підприємства "Комтех-плюс" залишити без задоволення, а додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року в справі №813/509/18- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 12 квітня 2022 року.