Справа № 600/1603/22-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

15 квітня 2022 р. м. Чернівці Справа №600/1603/22-а

Cуддя Чернівецького окружного адміністративного суду Брезіна Т.М., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, Служби у справах дітей Чернівецької міської ради про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду позові позивач просить суд прийняти рішення, яким:

- визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №1019/30 від 28.12.2021 року «Про надання висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини»;

- зобов`язати Службу у справах дітей Чернівецької міської ради скласти письмовий висновок про визначення місця проживання дитини і подати його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення, як передбачено пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, що затверджений постановою КМУ від 24.09.2008 №866.

У відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації.

Водночас помилковим є застосування статті 19 КАС України та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних та цивільних, господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

При цьому, суд звертає увагу, що публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Відповідно до змісту позовної заяви судом встановлено, що предметом спору є оскарження рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №1019/30 від 28.12.2021 року «Про надання висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини», а також оскарження дій (бездіяльності) Служби у справах дітей Чернівецької міської ради щодо складення письмового висновку про визначення місця проживання дитини і подання його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Позивач у позові вказує, що у даній справі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №1019/30 від 28.12.2021 року оскаржується з підстав недотримання (порушення) встановленої процедури та порядку прийняття рішення. При цьому, позивач наголошує, що не стверджує про порушення своїх прав, наслідками спричиненими оскаржуваним рішенням.

Суд звертає увагу позивача, що оскарження процедури прийняття рішень суб`єкта владних повноважень без умови наявності порушення особисто його прав чи інтересів, позбавлене змісту звернення до суду з таким позовом, оскільки метою судового оскарження є захист та відновлення саме порушених прав особи.

Суд наголошує, що завданням адміністративного судочинства є вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, які виникають з публічно-правових спорах.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Таким чином, визначальною ознакою вирішення спорів у порядку адміністративного судочинства є характер правовідносин та порушених прав, свобод та інтересів осіб, які звернулись за їх захистом до суду.

Суд звертає увагу, що у спір у даній справі пов`язаний з реалізацією (відновлення) сімейних прав позивача, зокрема права особи на участь у вихованні малолітньої дитини та спілкуванні з нею, визначення місця проживання дитини. Відповідачі у таких відносинах владних управлінських функцій щодо позивача не здійснюють, а є органами, які виконують свої обов`язки з розгляду звернень щодо захисту прав та інтересів осіб у сфері сімейних відносин.

Крім того, оскаржуване рішення зумовлене звернення Вижницького районного суду про надання письмового висновку щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків. При цьому, звернення Вижницького районного суду відбулось у порядку розгляду справи №727/3529/21 про визначення місця проживання дитини із матір`ю, відібрання дитини і повернення дитини матері.

Згідно з ч. 1-3 ст. 19 Сімейного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування.

Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.

Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду.

У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд звертає увагу, що спір про захист сімейного права чи інтересу конкретної фізичної особи не є публічним, а є приватноправовим. При цьому, суб`єкти публічного права можуть бути учасниками сімейних відносин, однак розгляд такого спору між ними проводиться за правилами цивільного судочинства.

Суд наголошує, що якщо предметом спору є порушення прав особи наслідками, що спричинені рішенням суб`єкта владних повноважень, яке вона вважає неправомірним, і такі наслідки призводять до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав або інтересів цієї особи чи пов`язані з реалізацією нею майнових або особистих немайнових прав чи інтересів, то визнання незаконним вказаного рішення і його скасування є способом захисту відповідних цивільних прав та інтересів.

Вказана правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 283/1721/15-а, від 06.11.2019 у справі № 756/4477/18.

Попри доводи позивача про відсутність порушених прав, наслідками, що спричинені оскаржуваним рішенням, суд наголошує, що у випадку задоволення позову у даній справі рішення суду безпосередньо вплине виключно на сімейні права позивача.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Спірні у цій справі правовідносини виникли з приводу реалізації та захисту особистих немайнових прав та інтересів позивача та його дитини, гарантованих Сімейним кодексом України.

Оскільки спірні правовідносини фактично пов`язані із захистом порушеного права на участь у вихованні малолітньої дитини та спілкуванні з нею, визначенні місця проживання дитини, суд приходить до висновку, що хоча позовні вимоги і спрямовані до суб`єктів владних повноважень, проте реалізація цих повноважень направлена на забезпечення немайнових прав позивача та його дитини. Отже, такі вимоги повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29.04.2020 у справі №420/3347/19.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, суд дійшов висновку, що подана позовна заява не підлягає розгляду адміністративним судом, а тому суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративні справі.

На підставі наведеного та керуючись статтями 2, 4,19, 20, 171, 170, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, Служби у справах дітей Чернівецької міської ради про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення складання.

Суддя Т.М. Брезіна