Справа № 580/851/22
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2022-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2022 року справа № 580/851/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бабанської селищної ради про визнання незаконним та скасування рішення і зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Бабанської селищної ради (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення відповідача від 11.06.2021, викладене у витягу з протокольної частини засідання 9 чергової сесії Бабанської селищної ради 8 скликання про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення позивачу у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 3,24 умовних гектарів невитребуваної частки (паю) із земель Бабанської ОТГ за межами с. Рогова;

- зобов`язати відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 3,24 умовних гектарів невитребуваної частки (паю) із земель Бабанської ОТГ за межами с. Рогова.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що отримала право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності КСПП «Колос» розміром 3, 24 га в умовних кадастрових одиницях без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала спадкодавцю на підставі сертифікату. В подальшому позивач через свого представника звернулася до відповідача із заявою в якій просила надати їй дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність. Однак, відповідач за результатами розгляду її заяви рішення не прийняв. Позивач вважає рішення відповідача від 11.06.2021, викладене у витягу з протокольної частини засідання 9 чергової сесії Бабанської селищної ради 8 скликання протиправним та таким, що порушує її права.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду Рідзеля О. А. від 07.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

Наказом Черкаського окружного адміністративного суду від 09.03.32022 №30-О увільнено суддю Рідзеля О. А. від роботи у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Розпорядженням керівника апарату Черкаського окружного адміністративного суду від 17.03.2022 №37 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №580/851/22.

Шляхом автоматизованого розподілу справу №580/851/22 передано на розгляд судді Кульчицькому С. О.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду Кульчицького С. О. від 25.03.2022 справу №580/851/22 прийнято до свого провадження.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав, копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження від 07.02.2022 та копію позовної заяви з додатками направлено на електронну адресу відповідача.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею померлої ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 квітня 2021 року зареєстрованого за № 789 та посвідченого державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В. позивач отримала право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності КСПП «Колос» села Рогова Уманського району Черкаської області розміром 3,24 га в умовних кадастрових одиницях без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0087522, виданого Уманською райдержадміністрацією Черкаської області 29 листопада 1996 року та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №267.

Листом відділу міськрайонного управління в Уманському районі та в м. Умані Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 27.04.2021 за № 23-0.211-79/115-21 повідомлено державного нотаріуса Шалденко Л.В. про те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0087522, виданий Уманською райдержадміністрацією Черкаської області 29 листопада 1996 року та зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №267 видавався на ім`я ОСОБА_3 . Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку не видавався. Сертифікат на право на земельну частку (пай) виготовлявся в єдиному екземплярі та не був скасований.

29.04.2021 позивач через свого представника звернулась до Бабанської селищної ради із заявою в якій просила надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 3,24 ум.кад.га не витребуваної частки (паю) із земель Бабанської селищної територіальної громади за межами с. Рогова.

01.09.2021 відповідач направив позивачу копію витягу з протокольної частини засідання 9 чергової сесії Бабанської селищної ради згідно якого рішення «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 3,24 ум.кад.га витребуваної частки (паю) із земель Бабанської селищної територіальної громади за межами с. Рогова гр. ОСОБА_1 » не прийнято, проект рішення додається.

Згідно листа Бабанської селищної ради від 21.10.2021 02-10/1995 на території селищної ради обліковується земель запасу та резервного фонду 2058, 2 га - всі землі в оренді.

Вважаючи протиправним рішення, викладене у витягу з протокольної частини засідання 9 чергової сесії Бабанської селищної ради 8 скликання, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Згідно частини першої статті 1 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 №2114-ХІІ (далі - Закон №2114) колективне сільськогосподарське підприємство (надалі - підприємство) є добровільним об`єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування.

Стаття 10 Закону №2114 передбачає, що земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у тимчасове користування, у тому числі на умовах оренди. Право підприємства на земельну ділянку або її частину може бути припинено в порядку і на підставах, встановлених Земельним кодексом України, Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Члену підприємства, який побажав вийти з його складу, земельна ділянка надається із земель сільськогосподарських угідь підприємства, придатних для сільськогосподарського виробництва, в частині, що припадає на одного члена підприємства. Розподіл земель колективної власності підприємства здійснюється відповідно до Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".

Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) визначаються Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) від 05.06.1993 №899-1V (далі - Закон №899).

Згідно статті 1 Закону №899 право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Згідно ст. 2 Закону №899 основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Стаття 3 Закону №899 передбачає, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Згідно статті 5 Закону №889 сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); укладають із землевпорядними організаціями договори на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення відповідної документації із землеустрою, якщо такі роботи виконуються за рахунок місцевого бюджету; сприяють в укладанні договорів на виконання землевпорядними організаціями робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), якщо такі роботи виконуються за рахунок осіб, які мають право на земельну частку (пай), або за рахунок коштів підприємств, установ та організацій, що орендують земельні частки (паї), проектів технічної допомоги тощо; надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), та земель, що залишилися у колективній власності, в порядку, визначеному цим Законом; оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

Отже повноваження щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) відносяться до компетенції сільських, селищних, міських рад, а у справі, що розглядається - до компетенції Бабанської селищної ради.

Судом встановлено, що позивач відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 квітня 2021 року зареєстрованого за № 789 та посвідченого державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В. отримала право на спадщину за законом на земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності КСПП «Колос» села Рогова Уманського району Черкаської області розміром 3,24 га в умовних кадастрових одиницях без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0087522, виданого Уманською райдержадміністрацією Черкаської області 29 листопада 1996 року та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №267.

Отже, позивач має право на виділ в натурі земельної частки (паю) із земель, які перебувають в колективній власності КСПП «Колос» села Рогова Уманського району Черкаської області.

Разом з цим, згідно з пунктом 3 Порядку організації робіт та методика розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 лютого 2004 №122 у разі виявлення після розробки проекту факту невключення одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська, селищна, міська рада може прийняти рішення про: внесення змін до проекту розробником документації із землеустрою з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю).

Судом з листа Бабанської селищної ради від 21.10.2021 02-10/1995 встановлено, що на території селищної ради обліковується земель запасу та резервного фонду 2058, 2 га - всі землі в оренді.

Отже на час розгляду даної справи наявні земельні ділянки запасу та резервного фонду, за рахунок яких позивачу має бути виділена в натурі (на місцевості) земельна частка (пай).

Пунктом 34 ч.1 ст. 26 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування" (далі - Закон №280/97-ВР) встановлено, що вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

На підставі ч.ч.1, 5 Закону №280/97-ВР сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Згідно з ч.ч. 1, 2 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Разом з тим, з витягу з протокольної частини засідання 9 чергової сесії Бабанської селищної ради вбачається, що рішення «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 3,24 ум.кад.га витребуваної частки (паю) із земель Бабанської селищної територіальної громади за межами с. Рогова гр. ОСОБА_1 » не прийнято.

Суд зазначає, що відсутність рішення відповідача щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листів про розгляд клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отже, має місце протиправна бездіяльність.

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №806/2208/17, яка відповідно до ч.5 ст.242 КАС України підлягає врахуванню у спірних правовідносинах.

З викладеного слідує, що відповідач у місячний строк не прийняв рішення за клопотанням позивача від 29.04.2021, чим допустив протиправну бездіяльність.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо неприйняття рішення за заявою позивача від 29.04.2021.

Щодо позовної вимоги про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 3,24 умовних гектарів невитребуваної частки (паю) із земель Бабанської ОТГ за межами с. Рогова суд дійшов висновку про її відмову у зв`язку з передчасністю, оскільки заява позивача по суті не розглядалась, жодних рішень з приводу її задоволення чи відмови не приймалось.

Суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача на черговій сесії розглянути клопотання позивача та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з положеннями частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Згідно ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, витрати зі сплати судового збору у розмірі 496, 20 грн підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства України передбачені витрати на правничу допомогу адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу.

Згідно частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивач надала копію договору про надання правової допомоги від 25.01.2022 №б/н та розрахунок витрат на правничу допомогу від 28.01.2022 б/н.

Згідно розрахунку витрат на правничу допомогу від 28.01.2022 б/н адвокатом Полежакою В. Ф. надано позивачу наступні послуги: вивчення матеріалів позовної заяви, вивчення судової практики в аналогічних спорах та підготовка позову на загальну суму 1000, 00 грн.

Разом з цим, частиною 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З урахуванням викладеного та підтверджених доказами понесених витрат, суд дійшов висновку, що 1000, 00 грн є справедливим, розумним, пропорційним та обґрунтованим розміром відшкодування витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст.2-6, 14, 242-245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Бабанської селищної ради щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 29.04.2021.

Зобов`язати Бабанську селищну раду (вул. Соборна, 30, смт. Бабанка, Уманський район, Черкаська область, 20351, ) на черговій сесії повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 29.04.2021 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Бабанської селищної ради (вул. Соборна, 30, смт. Бабанка, Уманський район, Черкаська область, 20351, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ