Справа № 695/2586/20
Суддя: Степченко М. Ю.
Дата ухвалення: 2022-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2586/20

номер провадження 2-а/695/7/22

06 квітня 2022 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Степченка М.Ю.

за участю секретаря с/з Варданян Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора з паркування ВМІ УЖКГ виконавчого комітету Золотоніської міської ради Городинця Олександра Сергійовича, виконавчого комітету Золотоніської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Золотоніської міської ради про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора з паркування ВМІ УЖКГ виконавчого комітету Золотоніської міської ради Городинця О.С., виконавчого комітету Золотоніської міської ради про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення, в якому просить:

-поновити строк звернення з даною позовною заявою до суду, як такий, що був пропущений з поважних причин;

-визнати дії відповідачів щодо притягнення його до відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП протиправними;

-скасувати постанову серії ЗМ №00099 від 10.08.2020 року в справі про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки , стоянки, паркування транспортних засобів , зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.;

-стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Виконавчого комітету Золотоніської міської ради , на його користь понесені судові витрати в розмірі 2500,00 грн.

Позивач обґрунтовує свій позов тим, що 10.08.2020 р. завідувачем сектору з паркування (інспектором з паркування) ВМІ УЖКГ виконавчого комітету Золотоніської міської ради Городинцем О.С. було винесено постанову серії ЗМ №00099 про накладення на нього адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відео запису) в сумі 510 грн.

Копію постанови позивач отримав 15.10.2020 р. при безпосередньому відвідуванні державного виконавця Золотоніського ВДВС, до цього часу про існування даної постанови він не знав, тому на підставі ч.1 ст.121 КАС України просить визнати причини пропуску строку поважними та поновити строк звернення до суду з позовом.

Позивач вважає, що дії відповідачів щодо складання оскаржуваної постанови є незаконними, а постанова - протиправною, та такою, що підлягає скасуванню.

У постанові зазначено, що позивач 10 серпня 2020 року об 11 год. 18 хв. у м. Золотоноша, вул. Шевченка безпосередньо на посадковому майданчику маршрутних транспортних засобів АС-3, яка розташована за адресою вул. Шевченка, 96 зафіксовано стоянку автомобіля Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , порушуючи п.15.9«е» Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП. У зв`язку з чим інспектор з паркування Городинець О.С. постановив застосувати до позивача адміністративне стягнення - штраф у розмірі 510 грн., при цьому на підставі ч.2 ст.300-1, ст.307. ч.2. ст.308 КУпАП постановив, що в разі несплати штрафу протягом 30 днів з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби належить стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу - 1020грн.

Згідно п.15.9 «е» ПДР зупинка забороняється: ближче 30м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Як вбачається з фотографії, яка розміщена на Інернетсайті Відповідача-2 стоянка автомобіля Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_2 зафіксована поза межами посадкового майданчика АС-3 м. Золотоноша, тобто після знаку 5.41.2 «Кінець пункту зупинки автобуса», що візуально також підтверджується фототаблицею Автостанції-3 м. Золотоноша, з якої вбачається, що межі даного посадкового майданчику чітко визначені відповідними дорожніми знаками.

Як видно з фотографій автомобіль розміщений поза цими межами, в районі торгового павільйону, який не відноситься до меж автостанції АС-3.

При цьому доказів про те, що транспортний засіб здійснив стоянку в межах менше 30-ти метрів від знаку 5.41.2 «Кінець пункту зупинки автобуса» немає.

Зі сторони Відповідачів такі заміри не здійснювалися. Як зазначає Верховний суд у постанові по справі №199/1441/17 від 03.06.2020 при розгляді справ про порушення правил паркування біля зупинок маршрутного транспорту обов`язковим є вимірювання дистанції. Відео з нагрудної камери доказом у даному випадку бути не може.

Тому звинувачення Відповідачів щодо порушення пп. «е» п.15.9 Правил дорожнього руху України є безпідставними.

Відповідачі, притягнувши позивача до адмінвідповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП інкримінують не просто порушення правил зупинки, стоянки (відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП), а порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху. При цьому в постанові не зазначено, що було створено будь-кому перешкоди в дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Це підтверджує безпідставність звинувачень відповідачів та незаконність постанови . Доказів на підтвердження вини у постанові Відповідачі не вказали.

Позивач вважає, що вказана постанова є такою, що винесена незаконно, упереджено, з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності з протиправним накладенням адміністративного стягнення, в зв`язку з чим вона підлягає до скасування.

27.10.2020 р. відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд.

Ухвалою суду від 27.10.2020 року було вжито заходи забезпечення позову та зупинено стягнення з примусового виконання оскаржуваної постанови.

08.12.2020 р. до суду надійшов відзив від інспектора з паркування ВМІ УЖКГ виконавчого комітету Золотоніської міської ради Городинця О.С. У відзиві відповідач зазначив, що позивачем було порушено підпункт е) пункту 15.9 ПДР, а саме він здійснив зупинку автомобіля безпосередньо на посадковому майданчику маршрутних транспортних засобів АС- , яка розташована за адресою вул. Шевченка, 96.

Дорожній знак 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса» позначає початок посадкового майданчика автобуса. Доводи позивача щодо зупинки належного йому транспортного засобу поза межами зупинки маршрутних транспортних засобів є такими, що не відповідають дійсності. Галузевими будівельними нормами «Зупинки маршрутного транспорту. Загальні вимоги проектування» - ГБН В 2,3-0:2018, що затверджені наказом Міністерства інфраструктури від 07.03.2018 №111 визначено, що зупинка громадського транспорту - це комплексне архітектурно-планувальне рішення, яке має чітко виражені технічні особливості від решти об`єктів та споруд дорожнього господарства. Відповідно до п.3.1 ГБН заїзна кишеня - це елемент зупинки, що складається з клинів відгону (входу, виходу) та зупинкового майданчика.

Згідно Акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 03.12.2020 вбачається, що на зупинці встановлено дорожній знак 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса», нанесена дорожня розмітка 1.4 та 1.17. Аргументація Позивача, що він здійснив зупинку належного йому ТЗ після знаку 5.42.2 «Кінець пункту зупинки автобуса» є такими, що не відповідають дійсності, адже такий знак відсутній фізично, що підтверджується Актом та фото. Позивач зупинив ТЗ в заїзній кишені, тобто на місці зупинки маршрутних ТЗ, що створює перешкоду при виїзді маршрутних ТЗ із заїзної кишені зупинки та являється загрозою безпеки руху, як маршрутних ТЗ, так і інших учасників дорожнього руху. Тому до порушника було застосовано саме частину 3 статті 122 КУпАП. Підтверджуючим фактом повідомлення позивача про притягнення до адміністративної відповідальності (залишення повідомлення на лобовому склі) є фотофіксація самого правопорушення, яка розміщена на офіційному веб-сайті управління житлово-комунального господарства виконкому Золотоніської міської ради. З даних фото вбачається, що на лобовому склі автомобіля було залишено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відправлення копії постанови порушнику було здійснено відповідно до 285 КУпАП шляхом надсилання засобами поштового зв`язку через АТ «Укрпошта» звичайним поштовим відправленням. Посилання позивача на факт отримання постанови після ознайомлення з виконавчим провадженням не може бути взятий до уваги, оскільки не підтверджений належними доказами. Позивач не надав документ, що підтверджує дату ознайомлення з виконавчим провадженням.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду в справі № 820/4810/17 відсутність особи під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не позбавляє особу спростовувати вину в суді та в зв`язку з цим не може бути самостійною підставою для скасування постанови.

Постанову №00099 було винесено 10.08.2020 р. у відповідності до норм КУпАП, тому в задоволенні позову інспектор просив відмовити в повному обсязі.

У судове засідання позивач та представник позивача адвокат Міщенко С.В. не з`явилися. Адвокат скерував до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, на задоволенні позову наполягав з підстав, викладених в ньому. Адвокат просив врахувати, що виконавчий комітет Золотоніської міської ради та Управління ЖКГ виконавчого комітету Золотоніської міської ради, як відповідачі - суб`єкти владних повноважень не надали суду належним чином оформлених та обґрунтованих заперечень (відзиву) та не довели, що інспектор з паркування діяв правомірно.

У судове засідання представник відповідача - виконавчого комітету Золотоніської міської ради Сизько Д.В. не з`явився, але скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив відмовити в задоволенні позову та надав копію рішення виконавчого комітету Золотоніської міської ради про уповноваження Городинця О.С. на здійснення функцій інспектора з паркування.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що завідувач сектору інспекції з паркування (інспектор з паркування) ВМІ УЖКГ виконкому ЗМР Городинець О.С. виніс 10.08.2020 р. відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серії ЗМ №00177. У постанові зазначено, що керуючи транспортним засобом Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , 10 серпня 2020 року об 11 год. 18 хв. у м. Золотоноша, вул. Шевченка безпосередньо на посадковому майданчику маршрутних транспортних засобів АС-3, яка розташована за адресою вул. Шевченка, 96 зафіксовано стоянку автомобіля Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , порушуючи п.15.9«е» Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП. Цією постановою застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення штраф у розмірі 510,00 грн. Технічний засіб, яким здійснено фотозйомку Ксіомі Редмі Нот 8, інв. №.

Згідно відмітки, зазначеної на постанові, копію постанови надіслано порушнику рекомендованим листом вих.№093/20 від 11.08.2020 р.

З копії довідки Укрпошти с. Домантове від 13.10.2020 р., доданої позивачем до позову, вбачається, що з 10.08.2020 р. по 13.10.2020 р. на ім`я ОСОБА_1 рекомендованих листів не було.

Факт направлення ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови рекомендованим листом заперечується і самим інспектором, який виніс постанову, у наданому відзиві, де вказано, що лист з копією постанови направлено простим поштовим відправленням.

Копію даної постанови позивач стверджує, що отримав 15.10.2020 р. у ДВС на стадії її виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зважаючи, що позивач отримав копію оскаржуваної постанови 15.10.2020 р. (іншої дати її отримання стороною відповідача не доведено), клопотав поновити строк на оскарження постанови, який пропущено з поважних причин, з метою недопущення порушення права на захист, в суду наявні підстави для поновлення позивачу строку для оскарження постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він містить: об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт; суб`єктивну сторону.

За змістом ч.3 ст.122 КУпАП (станом на день винесення постанови) перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ч. 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 15.9.е Правил дорожнього руху (станом на день винесення постанови) передбачено, що ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

У пункті 3.4 Галузевих будівельних норм України (ГБН) В.2.3-37-641918-550:2018 визначено, що посадковий майданчик це майданчик з твердим покриттям, призначений для очікування, посадки та висадки пасажирів маршрутного транспорту

Згідно з пунктом 5.3 ГБН основними елементами зупинок є:

- зупинковий майданчик;

- посадковий майданчик;

- автопавільйон або навіс (далі - автопавільйон) з лавкою або лавками;

- пішохідні доріжки та тротуари (далі - пішохідні доріжки) з твердим покриттям від посадочного майданчика до вбиральні загального користування, пішохідного переходу, іншої зупинки, об`єктів сервісу;

- технічні засоби для організації та регулювання дорожнього руху;

- інженерні комунікації та елементи благоустрою згідно з ДБН Б.2.2-5 та відповідно до завдання на проектування.

Зупинковий майданчик - це майданчик з твердим покриттям, влаштований для зупинки за межами проїзної частини автомобільної дороги (п.3.2 ГБН).

Пунктом 6.3.1 ГБН визначено, що посадковий майданчик на зупинках повинно бути підвищено на 0,2 м над поверхнею зупинкового майданчику. Поверхня посадкового майданчику повинна мати тверде покриття на довжину не меншу довжини зупинкового майданчика та ширину не менше ніж 2 м. Відстань від конструкцій автопавільйону для пасажирів до крайки проїзної частини повинна бути не менше ніж 2 м.

Відповідно до розділу 33 ПДР України «Дорожні знаки»:

- 5.45.1 Пункт зупинки автобуса. Знак позначає початок посадкового майданчика автобуса, що рухається за встановленим маршрутом;

- 5.45.2 Кінець пункту зупинки автобуса. Позначає кінець посадкового майданчика автобуса. Зі змісту вказаних норм вбачається, що відповідні дорожні знаки є елементами саме зупинки маршрутного транспорту, як і посадковий майданчик.

Водночас, аналіз диспозиції норми, установленої пунктом 15.9 «е» ПДР України, дає підстави для висновку про заборону зупинки ближче 30 м саме від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а не власне від самої зупинки маршрутних транспортних засобів. Тоді як наявність дорожніх знаків - це елемент саме зупинки маршрутних транспортних засобів, а не посадкових майданчиків.

Предметом розгляду в даній справі є постанова завідувача сектору з паркування (інспектора з паркування) ВМІ УЖКГ виконавчого комітету Золотоніської міської ради Городинця О.С. серії ЗМ №00099 від 10.08.2020 р. про накладення на адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) за ч.3 ст.122 КУпАП.

Частиною 1 статті 219 КУпАП визначено, що виконавчі комітети (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною другою статті 44-3, статтями 92, 99 (якщо правопорушення вчинено громадянином), статтею 104, частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), статтями 127-2, 141, 142, 152, частинами першою - п`ятою та восьмою статті 152-1, статтею 159, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, частиною першою статті 182, статтями 183, 197, 198 КУпАП.

Від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою і сьомою статті 122, частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування. (ч.3 ст.219 КУпАП).

За приписами ст.219 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, зокрема ч.3 ст.122 КУпАП покладено в тому числі і на інспектора з паркування виконавчих комітетів міських рад.

Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 26.06.2020 р. №190 Городинця О.С. завідувача сектору інспекції з паркування відділу муніципального інспектування управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Золотоніської міської ради уповноважено на здійснення функцій інспектора з паркування. Надано право розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч.1,3 ст.122, ч.ч.1,2 ст. 152-1 КУпАП та проводити тимчасове затримання транспортних засобів, передбачене ст.265-4 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оскаржувана постанова судом перевіряється на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Крім того, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як встановлено ч.ч.2, 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду №524/1284/17 від 19.02.2020.

Щоб встановити наявність чи відсутність порушення п.15.9.е ПДР необхідно обов`язково здійснювати заміри, щоб визначити відстань транспортного засобу до посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів чи дорожнього знаку про таку зупинку. Дана позиція узгоджується з постановою ВС від 03.06.2020 р. у справі № 199/1441/17.

Під час розгляду справи судом встановлено, що будь-яких дій по вимірюванню відстані зупинки автомобіля позивача від зупинки маршрутних транспортних засобів або від дорожнього знака такої зупинки не було проведено.

Доданий стороною відповідача акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 03.12.2020 р. суд не бере до уваги, оскільки він не містить будь яких доказів, доводів щодо місця розташування та відстані транспортного засобу позивача відносно зупинки маршрутних транспортних засобів та посадкового майданчика. Крім того суд звертає увагу на той факт, що даний акт складено після винесення оскаржуваної постанови.

Разом із тим суд вважає, що відповідачем не доведено того, що позивач здійснив зупинку на посадковому майданчику, а не на будь-якому іншому елементі зупинки, оскільки необхідних замірів, які б це підтверджували (відповідно до норм ГБН) матеріали справи не містять.

Також суд зазначає, що формулювання правопорушення, викладеного в спірній постанові не відповідає кваліфікації дій позивача за ч.3 ст.122 КУпАП, оскільки стороною відповідача не зазначено і не доведено створення позивачем перешкод дорожнього руху або загрози безпеці дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем не надано достатніх доказів, які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові.

У силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, усі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. При цьому принцип презумпції невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень, що визнав ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" (остаточне рішення від 15 травня 2008 року).

Так, згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі "Алене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З аналізу наведених норм, вбачається, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, суд може прийняти лише одне із рішень, передбачених ч.3 ст.286 КАС України.

Можливість визнання при цьому дій суб`єкта владних повноважень протиправними законодавець не встановлює, в зв`язку з чим у задоволенні позову в цій частині належить відмовити.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

За принципом презумпції невинуватості, закріпленим у ст. 62 Конституції України всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення залишається недоведеним.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, враховуючи, що матеріали справи не містять доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тому постанова підлягає скасуванню, а провадження в справі слід закрити.

Абзацом 1 частини 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а тому відповідно до вимог ч. 5 ст. 139 КАС України судові витрати у вигляді судового збору належить віднести за рахунок держави.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. (ч.7 ст.139 КАС України).

Позивачем заявлено до стягнення витрати на правову допомогу в сумі 2500,00 грн., але доказів сплати даних витрат до закінчення розгляду справи стороною позивача не надано, тому вони не підлягають стягненню.

Керуючись ст. ст. 251, 245, 258 КУпАП, ст.ст. 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора з паркування ВМІ УЖКГ виконавчого комітету Золотоніської міської ради Городинця Олександра Сергійовича, виконавчого комітету Золотоніської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Золотоніської міської ради про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову завідувача сектору з паркування (інспектора з паркування) ВМІ УЖКГ виконавчого комітету Золотоніської міської ради Городинця О.С. серії ЗМ №00099 від 10.08.2020 р. про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Сплату судового збору віднеси на рахунок держави.

У решті заявлених вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя М.Ю. Степченко