Справа № 280/8867/21
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2022-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 квітня 2022 року м. Дніпросправа № 280/8867/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.11.2021 ( суддя першої інстанції Новікова І.В.) в адміністративній справі №280/8867/21 за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2021 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Запорізькій області, в якому позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову від 01.09.2021 №ЗП5049/131/АВ/ТД-ФС про накладення на позивача штрафу в розмірі 180000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що до ФОП ОСОБА_1 необґрунтовано застосовано штрафні санкції за допуск до роботи без укладання трудового договору в письмовій формі з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Позивач зазначає, що зазначений факт не підтверджується ані письмовими поясненнями, ані засобами відеотехніки. Позивач вказує на те, що доказів на підтвердження того, що зазначені особи в день інспекційного відвідування взагалі виконували будь-яку роботу відсутні, а тому позивач вважає, що у відповідача не було правових підстав для прийняття спірної постанови. Також, позивач вказував на те, що відповідачем її не було належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи щодо виявленого порушення, у зв`язку з чим порушено право позивача на участь у розгляді справи.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23.11.2021 позовні вимоги задоволені.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Держпраці у Запорізькій оскаржило його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що за результатами проведеного інспекційного відвідування та перевірки документів суб`єкта господарювання складено встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 ч.1 ст.21, ч.4 ст.24 КЗпП України - допущення до роботи працівників без належного оформлення трудових відносин, а саме укладених трудових договорів з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які пояснили, що вони працюють на ФОП ОСОБА_1 та забезпечують функціонування атракціону. Відповідач вказав на те, що зазначені обставини позивач самостійно підтвердила у наданих поясненнях, зокрема вказала на те, що дійсно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 працюють у неї, а трудові договори з зазначеними особами позивач планує укласти. Також, відповідач вказував на те, що позивачем акт перевірки підписаний без зауважень, тобто позивач погодився із встановленим порушенням.

Позивач не скористалась правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Враховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та із матеріалів справи слідує, що 08.07.2021 від Мелітопольської окружної прокуратури до ГУ Держпраці у Запорізькій області надійшов лист, в якому повідомлялось про можливі порушення законодавства про працю на території смт.Кирилівка.

13.07.2021 ГУ Держпраці у Запорізькій області видано наказ №1460 "Про проведення заходу державного нагляду (контролю)".

Також, 13.07.2021 ГУ Держпраці у Запорізькій області видано направлення на проведення заходу державного нагляду (контролю) ФОП ОСОБА_1 за місцем ведення господарської діяльності: АДРЕСА_1 , територія бази відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

Під час проведення інспекційного відвідування, 14.07.2021 відповідачем отримано пояснення від ФОП ОСОБА_1 , в яких зазначено наступне: "Я, ОСОБА_1 , здійснюю діяльність за адресою: АДРЕСА_1 , атракціони на території бази "ІНФОРМАЦІЯ_1". У мене працюють ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Трудові договори планую укласти. Лебединська працює 1 тиждень, ОСОБА_3 і ОСОБА_2 місяць.".

16.07.2021 ГУ Держпраці у Запорізькій області складено Акт №ЗП5049/131/АВ, в якому зазначено про те, що в ході інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 встановлено три працівника, а саме ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які допущені до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, чим порушено вимоги частини 4 статті 24 КЗпП України, частини 1 статті 21 КЗпП України та ПКМУ №413.

01.09.2021, на підставі висновків Акту №ЗП5049/131/АВ, відповідачем прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЗП 5049/131/АВ/ТД-ФС, якою на позивача накладено штраф в розмірі 180000 грн.

Вважаючи постанову про накладення штрафу протиправною, позивач звернувся до суду з позовом про її скасування.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив, дійшовши висновку про відсутність в діях позивача порушень вимог ч.1 ст.21 та ч.4 ст.24 КЗпП України, та як наслідок, безпідставність накладення штрафу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

За приписами статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно із частиною 1 статті 3 Кодексу законів про працю України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-V (далі - Закон №877-V).

Статтею 2 Закону №877-V, серед іншого, передбачено що заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 823 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 року № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 року № 1986-IV, та Законом України «Про основі засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Порядок №823).

Приписами пункту 2 Порядку № 823 передбачено, що заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, які проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

За змістом пункту 5 Порядку № 823, підставами для здійснення інспекційних відвідувань є, зокрема, повідомлення посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо не оформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин.

Підпунктами 1, 3, 6 пункту 10 Порядку №823 передбачено, що інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право: під час проведення інспекційних відвідувань за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, без попереднього повідомлення о будь-якій годині доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування, іншим особам, що володіють необхідною інформацією, запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; фіксувати проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки.

Згідно до пунктів 15, 17, 18, 19 Порядку №823 копія акта, зазначеного у пункті 14 цього Порядку, надсилається органам, яким підпорядкований об`єкт відвідування (за наявності), для вжиття заходів з усунення перешкод і забезпечення присутності об`єкта відвідування за своїм місцезнаходженням. Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування. Другий примірник акта залишається в інспектора праці.

Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер і дата складення акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті.

Частиною 1 статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.

Нормами ст.24 КЗпП України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання такої форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (ст. 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.

Згідно із ч.3 ст.24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З аналізу наведених норм убачається, що допущення працівника до роботи можливе за наявності укладеного трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та подання повідомлення про прийняття працівника на роботу до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором.

Відповідно до положень статті 265 Кодексу законів про працю України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно із чинним законодавством.

Зокрема, абзацом 2 ч.2 ст.265 КЗпП України передбачено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Порядок №509), який визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення».

Підставою для притягнення юридичної особи, яка використовує найману працю, до відповідальності на підставі ч.2 ст.265 КЗпП України, є встановлений факт відсутності трудових відносин між цією особою та працівником при умові фактичного виконання працівником трудових функцій.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, обов`язок доведення порушення відповідним суб`єктом господарювання вимог ч.1 ст.21, ч.4 ст.24 КЗпП України, статтею 77 КАС України покладено на Головне управління Держпраці у Запорізькій області, як суб`єкта владних повноважень, який заперечує проти заявленого позову.

Колегія суддів зазначає, оскільки перешкод у проведенні інспекційного відвідування не було, предметом розгляду у цій справі є факт того чи дійсно ФОП ОСОБА_1 допустила до роботи за адресою: АДРЕСА_1 , атракціони на території бази "ІНФОРМАЦІЯ_1" трьох працівників без укладення з ними трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівників на роботу.

При цьому факт здійснення такої роботи повинен фіксуватися належними та допустимими способами та засобами, які б дали можливість беззаперечно встановити допуск певної ідентифікованої особи до виконання роботи без укладення трудового договору.

Під час проведення державного заходу за місцем здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 , відповідачем не було відібрано пояснень від ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , не зафіксовано факту виконання зазначеними особами трудових функцій на користь та за дорученням ФОП ОСОБА_1 , тощо.

Матеріали адміністративної справи, не містять жодного документального підтвердження порушення позивачем вимог трудового законодавства.

В даному випадку відповідач обмежився лише поясненнями позивача та навіть не намагався збирати докази на підтвердження факту допуску ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 до роботи без укладання трудового договору.

Разом з тим, позивач факт допуску до роботи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 заперечує, а тому її пояснення не можуть бути єдиною підставою, що покладена в основу прийняття спірного рішення.

Присутність під час проведення державного заходу за місцем здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та пояснення позивача пояснення щодо роботи за цивільним договором, без отримання примірника такого договору, без встановлення періоду роботи, який відповідач визначає як порушення, не може свідчити про допущення порушення статті 24 КЗпП України позивачем.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржена позивачем постанова про накладення штрафу за порушення вимог трудового законодавства є протиправною та підлягала скасуванню.

Доводи, наведені у апеляційній скарзі відповідача, не спростовують правильних по суті висновків суду першої інстанції, а тому рішення суду першої інстанції у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.11.2021 в адміністративній справі №280/8867/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 08 квітня 2022 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва