Справа № 260/3025/21
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2022-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

08 квітня 2022 рокум. Ужгород№ 260/3025/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Іванчулинця Д.В.,

при секретарі судового засідання - Костелей І.Ф.,

за участі сторін та осіб, які беруть участь у розгляді справи:

позивач - не з`явився

представника відповідача - Романюк Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Закарпатської обласної прокуратури (вул. Коцюбинського, буд. 2а, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про стягнення вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 08 квітня 2022 року проголошено вступну та резолютивну частини Ухвали. Ухвала в повному обсязі складено та підписано 13 квітня 2022 року.

19 липня 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Закарпатської обласної прокуратури (далі - відповідач), яким просить суд: 1) прийняти адміністративний позов до розгляду та відкрити провадження у справі; 2) визнати протиправною бездіяльність Закарпатської обласної прокуратури щодо невиплати ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні; 3) стягнути із Закарпатської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ - 02909967, вул. Коцюбинського, 2-а, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) вихідну допомогу у зв`язку зі звільненням в розмірі 226812,11 грн.; 4) стягнути із Закарпатської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ - 02909967, вул. Коцюбинського, 2-а, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 20.08.2020 по день винесення судового рішення; 5) розгляд справи здійснювати у судовому засіданні з викликом сторін. Про час та дату розгляду справи повідомити сторони; 6) судові витрати покласти на відповідача (а.с.1-11).

07 жовтня 2021 року представник відповідача подав до суду клопотання про застосування наслідків пропуску строку звернення до адміністративного суд про залишення позову без розгляду №15-1898-21 від 01.10.21, аргументовану пропуском позивачем строку звернення до суду (а.с.62-67).

Заявлене клопотання обґрунтовує тим, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України). У такій категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Вихідна допомога при припиненні трудового договору не є складовою частиною заробітної плати, а тому положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України щодо можливості звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком не є застосовними до випадків подання позовної заяви про стягнення вихідної допомоги при звільненні. За таких обставин, зважаючи на те, що вихідна допомога при звільненні не є складовою заробітної плати, беручи до уваги те, що положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України щодо можливості звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком не є застосовними до випадків подання позовної заяви про стягнення вихідної допомоги при звільненні, тому позивач повинен був звернутися з даним позовом у межах місячного строку звернення до суду.

З матеріалів позовної заяви слідує, що наказом виконувача обов`язків прокурора Закарпатської області від 18.08.2020 № 353к його звільнено з посади начальника відділу організації представництва в суді та при виконанні судових рішень управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Закарпатської області та з органів прокуратури Закарпатської області на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру».

Із змістом вказаного наказу позивач був ознайомлений. Вказаний факт позивачем не спростовується і про це ним самостійно зазначено у позові.

Тобто, саме у день ознайомлення з наказом про звільнення та отримання коштів позивач дізнався (повинен був дізнатися) про факт порушення свого права на отримання вихідної допомоги при звільненні, а тому з цього дня повинен обчислюватися місячний строк на звернення до суду з вимогами про зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату вихідної допомоги при звільненні.

Окрім того, позивач не був позбавлений можливості одразу після свого звільнення звернутися до відповідача з приводу роз`яснення сум виплат при звільненні.

Однак з позовною заявою нарахування та виплату вихідної допомоги при звільненні ОСОБА_1 , звернувся тільки 19.07.2021.

Отже, позивач звернувся до адміністративного суду з пропуском установленого процесуальним законом місячного строку звернення до суду.

Враховуючи вищезазначене, представник відповідача просив суд залишити даний позов без розгляду.

У судовому засіданні представник відповідача заявлене клопотання підтримав та просив суд таке задовольнити.

Позивач та його представник в засіданні суду у судове засідання не з`явилися.

Розглянувши заявлене представником відповідача клопотання, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частино першою статті 120 КАС України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, ч. 5 ст. 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (п.17 ч. 1 ст.4 КАСУ).

Для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо: прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище (ст. 12 КАСУ)

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (ст. 19 КАСУ).

У позовній заяві у розділі «Інші процесуальні питання» позивачем зокрема наведено обставини про те чому ним саме у липні 2021 року подано даний позов. Позивач зазначив, що оскільки ним вживались заходи досудового врегулювання спору, строк звернення до суду ОСОБА_1 не пропущено.

Судом встановлено, що згідно з відповіддю Закарпатської обласної прокуратури № 21-16 вих-20 від 16.10.2020 року прокуратура не виплатила вихідну допомогу з огляду на те, що у наказі № 353к від 18.08.2020 року не зазначено посилання на ст. 40 КЗпП.

Як вбачається із матеріалів даної адміністративної справи, вихідну допомогу на лист-звернення позивача не нараховано та не виплачено.

У подальшому позивачем було написано звернення в управління Держпраці у Закарпатській області про перевірку вимог законодавства про працю.

Так, у відповіді Держпраці (лист №07-14/3133 від 15.04.2021 року) роз`яснено, що з наведених у звернення питань потрібно звертатись до суду.

Тому, керуючись ч. 4 ст. 122 КАС України, та ч. 1 ст 233 КЗпП України строк звернення до суду для захисту прав у частині виплати вихідної допомоги позивачем не порушено.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

В адміністративному судочинстві строки звернення до адміністративного суду встановлено статтею 122 КАС України. Відповідно до частини першої цієї статті позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

В силу положень частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до статті 44 Кодексу Законів про працю України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Згідно з висновками викладених у рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 N 8-рп/2013 у справі N 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року N 108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Статтею 233 КЗпП України передбачено строки звернення до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду за вирішенням трудових спорів.

Так, частиною першою зазначеної статті передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Разом з тим, у частині другій цієї статті зазначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У постанові від 11 лютого 2021 року у справі N 240/4840/20 Верховний Суд зазначив, що вихідна допомога - це державна гарантія, яка полягає в грошовій виплаті працівнику у випадках, передбачених законом, роботодавцем в колективному договорі або сторонами. Під вихідною допомогою зазвичай розуміють грошові суми, які виплачуються працівникові у передбачених законодавством випадках у разі припинення трудового договору з незалежних від працівника обставин.

В постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі N 816/1630/17, від 27 травня 2020 року у справі N 9901/37/20 на які посилається відповідач відсутні правові висновки щодо розповсюдження або не розповсюдження ст. 233 Кодексу законів про працю України на вимоги щодо стягнення вихідної допомоги при звільненні прокурора.

В постанові від 11 листопада 2019 року у справі N 817/1227/17 Верховний Суд зазначив, що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці, працівник не обмежується будь-яким строком звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, яка включає усі виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

В постанові від 30 травня 2018 року у справі N 679/470/16-ц Верховний Суд зазначив, що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення, зокрема вихідної допомоги, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування такої виплати.

Проаналізувавши зміст частини другої статті 233 КЗпП України, можна зробити висновок про те, що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат.

Предметом даного спору є вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності та стягнення з Закарпатської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 вихідної допомоги в зв`язку із звільненням.

Таким чином, можна дійти до висновку, що вихідна допомога при звільненні є виплатою, яку належить провести при звільненні позивача, відтак прирівняна до заробітної плати або є державною гарантією, а тому звернення до суду з вимогами про зобов`язання її виплатити не обмежується будь-яким строком.

Згідно з вимогами пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених ч. ч. 3, 4 ст. 123 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено що, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущенного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Згідно приписів частини четвертої вказаної статті якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що не встановлено пропуску позивачем строку звернення до суду з вимогами про стягнення вихідної допомоги у зв`язку зі звільненням у задоволенні клопотання Закарпатської обласної прокуратури про залишення позовної заяви без розгляду слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 166, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Закарпатської обласної прокуратури (вул. Коцюбинського, буд. 2а, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про стягнення вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку зазначеному в статті 256 КАС України.

СуддяД.В. Іванчулинець