Справа № 214/474/21
Суддя: Ткаченко А. В.
Дата ухвалення: 2022-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/474/21
2-а/214/3/22
У Х В А Л А

про передання справи за підсудністю

12 квітня 2022 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ткаченко А.В., дослідивши матеріали адміністративної позовної заяви ОСОБА_1 до Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов`язання визнати фізичну особу інвалідом з дитинства,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, уточнивши пред`явлені вимоги, просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у визнанні його, ОСОБА_1 , інвалідом з дитинства І групи (у зв`язку з втратою зору); зобов`язати відповідача визнати ОСОБА_1 інвалідом з дитинства.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) щодо відмови у встановленні позивачеві І групи інвалідності як інвалідові з дитинства з огляду на проблеми із зором є невідповідними законодавству України та його правам, оскільки він має достатньо медичної документації на підтвердження цьому, що відповідач не враховує. Відсутність офіційного визнання його інвалідом з дитинства позбавляє його можливості оформити відповідну пенсію.

Відповідно до ч.2 ст.171 КАС України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Дослідженням змісту та вимог позовної заяви ОСОБА_1 встановлено, що спір із КЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ДОР Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської ОДА виник з приводу не встановлення позивачеві інвалідності з огляду на наявні у нього розлади здоров`я, які позивач вважає стійкими. Його звернення з цього приводу МСЕК ігноруються, а відсутність офіційно встановленої групи інвалідності позбавляє його права на отримання пенсійних та інших соціальних виплат. Вказані обставини в їх сукупності стали підставою його звернення до суду з даним позовом.

Визначаючи, чи підлягає спір розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд враховує приписи п.9 ч.1 ст.19 КАС України, яким визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Таким чином, позивач звернувся до суду з даним позовом, реалізувавши надане законодавством України право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів МСЕК, оскільки МСЕК як суб`єкт владних повноважень свої рішення приймає в межах дискреційних повноважень та визначеної законом виключної компетенції щодо встановлення або не встановлення особі інвалідності. Відтак, спір у даній справі підлягає вирішенню в порядку саме адміністративного судочинства. Такої ж позиції дотримується й Верховний Суд при вирішенні подібного спору у справі №808/1542/17 (постанова від 24 грудня 2021 року).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду також неодноразово звертав увагу, що при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення, дії чи бездіяльність МСЕК в порядку саме адміністративного судочинства, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку чи відмови у його наданні, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності (постанова від 29 грудня 2021 року у справі №638/2723/196-а). Подібна правова позиція викладена й в постановах від 26 вересня 2018 року у справі №817/820/16, від 17 березня 2020 року у справі №240/7133/19, від 30 листопада 2020 року у справі №200/14695/19-а.

Разом з тим, положеннями ст.20 КАС України регламентовано розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів.

Так, відповідно до ч.1, ч.2 ст.20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб; 3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті; 5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років". Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Як слідує з ч.5 ст.171 КАС України, якщо буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст.29 КАС України.

Відтак, в розумінні ч.1, 2 ст.20 КАС України предметна підсудність даного спору визначає віднесення його до компетенції та підсудності саме окружного адміністративного суду, що виключає можливість його вирішення місцевим загальним судом як адміністративним з визначенням загальної підсудності за місцем реєстрації позивача.

Правила предметної підсудності разом з правилами територіальної та інстанційної підсудності складають алгоритм визначення компетентного суду для розгляду і вирішення окремих категорій адміністративних справ.

Відповідно до визначеного ст.8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» права на повноважний суд, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Вказана норма кореспондується з положеннями ст.6 Конвенції, відповідно до якої в поняття «суд, встановлений законом», входить лише той суд, до підсудності якого віднесений розгляд тієї чи іншої справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно з п.2 ч.1, ч.5 ст.29 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до підсудності іншого суду.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до переконання про неможливість відкриття провадження по справі у зв`язку з тим, що спір у справі за позовом ОСОБА_1 предметно підсудний виключно окружному адміністративному суду, в той час як Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області не є повноважним для його розгляду. За даних обставин адміністративна справа підлягає передачі до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Суд звертає увагу на недопустимість спорів про підсудність між адміністративними судами згідно зі ст.30 КАС України та наявність в практиці Дніпропетровського окружного суду ухвалених рішень з подібних спорів з КЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ДОР Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської ОДА (справа №160/4907/21).

Керуючись ст.ст.20, 29, 171, п.п.15 п.1 Перехідних положень КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов`язання визнати фізичну особу інвалідом з дитинства передати за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Передачу справи здійснити не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження ухвали, а в разі подання апеляційної скарги після залишення її без задоволення.

Копію ухвали направити позивачеві за адресою, вказаною в позовній заяві для відома.

Ухвала набирає законної сили через 15 днів з дня її підписання, але може бути оскаржена безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя А.В. Ткаченко