Справа № 420/4926/20
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2022-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/4926/20

Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.

рішення суду першої інстанції прийнято у

м. Одеса, 25 серпня 2021 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року у справі за позовом Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням особи у вищому навчальному закладі МВС України,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2021року Одеський державний університет внутрішніх справ (позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням особи у вищому навчальному закладі МВС України в сумі 33799,61 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що у 2016 році наказом Одеського державного університету внутрішніх справ від 15.08.2016 року №126 о/с ОСОБА_1 було зараховано курсантом факультету №2 університету та поставлено на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового забезпечення. Проте, наказом від 26.03.2018 року №62 о/с за результатами проведення службового розслідування за рапортом ОСОБА_1 про відрахування з університету та звільнення зі служби в Національній поліції за власним бажанням, відповідача було відраховано з університету та звільнено з органів поліції. Відповідно до умов Контракту про здобуття освіти, укладеного між відповідачем та позивачем, у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі, за підставами, передбаченими п. 3 контракту, відповідач повинен відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з його утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Таки чином, позивач вважає, що у зв`язку із тим, що відповідач добровільно не відшкодував витрати, понесені університетом на його навчання, в добровільному порядку, позивач звертається до суду з зазначеним позовом.

Відповідач проти позову заперечував, мотивуючи відсутністю правових підстав для стягнення з нього витрат на навчання.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року, адміністративний позов Одеського державного університету внутрішніх справ задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Кодимським РС ГУДМС України в Одеській області 21.12.2013 року, (РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади Міністерства внутрішніх справ України, в особі Одеського державного університету внутрішніх справ (р/р UA1000570) Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, ) витрати на навчання в сумі 33799,61 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подано до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просять скасувати рішення суду першої інстанції у даній справі та залишити позов без розгляду.

В обґрунтування своєї скарги, апелянт вказує, що судом першої інстанції було залишено поза увагою ту обставину, що даний позов Одеським державним університетом внутрішніх справ подано з пропуском строку, встановленого ст. 122 КАС України, внаслідок чого позовна заява має бути залишена без розгляду. Як зазначає апелянт, перебіг строку звернення до суду з даним позовом почався з 16.04.2018 року, оскільки, як вказано у судовому рішенні, починаючи з цієї дати відповідачем не було здійснено погашення заборгованості позивачу частини заборгованої суми та взагалі не відшкодовано витрати, пов`язані з його утриманням під час навчання у вищому навчальному закладі. Позивач, як наголошує апелянт, мав можливість до 16.10.2018р. звернутись з цією позовною заявою, натомість фактично звертається лише 02.06.2020р., тобто пізніше ніж через 2 роки. При цьому, обґрунтувань поважності причин пропуску строку звернення до суду на вказав. Окрім того, апелянт також наголошує на тому, що позивачем не було надано ОСОБА_1 розстрочки на виконання зобов`язань згідно п. 6 Договору розстрочення заборгованості від 27.03.2018р.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За правилами ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи,15 серпня 2016 року між замовником - ГУ НП України в Одеські області, виконавцем - Одеським державним університетом внутрішніх справ та громадянином України - ОСОБА_1 укладено контракт про здобуття освіти в Одеському державному університеті внутрішніх справ (аркуші справи 20-21). Предметом даного контракту є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання здобувача вищої освіти освітнього ступеня «бакалавр» за спеціальністю «Право».

Пунктами 2.3.5, 2.3.6 зазначеного контракту від 15.08.2016 року передбачено, що особа зобов`язується після закінчення навчання прибути до замовника, в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за посадою, на яку призначена Замовником (ГУНП України в Одеській області) і відпрацювати не менше трьох років, а у разі дострокового розірвання контракту чи звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання за підставами, передбаченими п. 3 цього контракту, у місячний термін відшкодувати ВНЗ витрати, пов`язані з його утриманням у навчальному закладі згідно із довідкою-розрахунком вартості утримання курсанта.

При цьому, підставами для відшкодування фактичних витрат на утримання в навчальному закладі, відповідно до п. 3 контракту від 15.08.2016 року є: дострокове розірвання контракту з будь-яких підстав, крім передбачених п. 5 Контракту; звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчального закладу з будь-яких підстав, крім підстав передбачених п. 5 Контракту.

Порядок відшкодування витрат на утримання в навчальному закладі, визначений п. контракту від 15.08.2016 року, який передбачає що відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, медичним забезпеченням, оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв, до яких належить гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія, а у разі дострокового розірвання контракту здійснюється розрахунок витрат, пов`язаних з утриманням у ВНЗ, за відповідними видами забезпечення згідно з норм, затверджених нормативно-правовими актами за їх фактичною вартістю, на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення.

Відповідно до пункту 6.1 контракту від 15.08.2016 року, сторони несуть відповідальність за повне виконання взятих на себе зобов`язань за цим контрактом.

Відповідно до Витягу з наказу Одеського державного університету внутрішніх справ від 15.08.2016 року №126 о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 з 15 серпня 2016 року зараховано курсантом 1-го курсу факультету №2 для здобуття освітнього ступеня бакалавра, за спеціальністю Право , на основі повної загальної середньої освіти, зі строком навчання 4 роки, присвоєно первинне спеціальне звання - рядовий поліції (аркуш справи 13).

26.03.2018 року відповідачем подано до ректора Одеського державного університету внутрішніх справ рапорт про відрахування з університету та звільнення зі служби з поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію (за власним бажанням) у зв`язку із небажанням в подальшому навчатися в Університеті та проходити службу в Національній поліції України (аркуш справи 15).

Згідно Витягу з Наказу Одеського державного університету внутрішніх справ №62 о/с від 26.03.2018 року на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) відрахувати з 27.03.2018 року і відповідно до вимог п. 4 контракту про здобуття освіти від 15.08.2016 року утримати кошти, які МВС України затратило на навчання в університеті рядового поліції ОСОБА_1 , курсанта 2-го курсу факультету №2 (аркуш справи 19).

Також, як було встановлено судом першої інстанції, відповідно до розрахунку вартості утримання курсанта 2 курсу ОСОБА_1 за період з 15.08.2016 року по 27.03.2018 року №117 від 27.03.2018 року складає: грошове забезпечення - 4627,66 грн.; предмети, матеріали, обладнання та інвентар - 3694 грн.; продукти харчування - 16186,33 грн.; оплата теплопостачання - 4684,57 грн.; оплата водопостачання та водовідведення - 1957,35 грн., оплата електроенергії - 2649,70 грн., всього - 33799,61 грн. (аркуш справи 23).

З розрахунком відповідач ознайомився та погодився 27.03.2018 року, що підтверджується його підписом у зазначеному розрахунку.

Одеський державний університет внутрішніх справ листом №Ю-348 від 27 березня 2018 року повідомив позивача про необхідність відшкодування державних коштів, які витрачені на його навчання МВС України через Університет в розмірі 33799,61 грн.

Лист відповідач отримав 27.03.2018 року, що підтверджується його підписом.

Крім того, 27.03.2018 року відповідач погодився та прийняв на себе зобов`язання щодо добровільного відшкодування коштів, які витрачені на його навчання МВС України через Університет в розмірі 33799,61 грн. (аркуш справи 35).

Також, 27 березня 2018 року між Одеським державним університетом внутрішніх справ та ОСОБА_1 укладено договір розстрочення заборгованості згідно контракту про здобуття освіти в Одеському державному університеті внутрішніх справ (аркуші справи 36-37).

Згідно зазначеного договору відповідач, не пізніше 15 квітня 2018 року, не пізніше укладення цього договору зобов`язаний здійснити погашення позивачу частини заборгованості суми, що становить 1000 грн. Тільки при виконанні відповідачем в повному обсязі зобов`язання, встановленого п. 3.2.1 цього договору, Одеський державний університет внутрішніх справ зобов`язується надати розстрочку на виконання зобов`язання ОСОБА_1 за контрактом в розмірі 32799,61 грн. шляхом надання строку на погашення заборгованості, починаючи з 16 квітня 2018 року (аркуші справи 36-37).

Однак, відповідачем не було здійснено погашення позивачу частини заборгованості суми, та взагалі відшкодовано витрати, пов`язані з його утриманням під час навчання у вищому навчальному закладі.

Вважаючи наявними підстави для стягнення в судовому порядку з відповідача витрат на навчання у вищому навчальному закладі, Одеський державний університет внутрішніх справ звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, щоскільки ОСОБА_1 відраховано з університету та звільнено зі служби з поліції, що підпадає під пункти 3.1 - 3.2 контракту від 15.08.2016 року, виходячи з формулювання причин відрахування та звільнення, він повинен відшкодувати витрати на його утримання за період навчання в Одеському державному університеті внутрішніх справ.

Врахувавши, що відповідачем не було здійснено погашення позивачу частини заборгованості суми, та взагалі не відшкодовано витрати, пов`язані з його утриманням під час навчання у вищому навчальному закладі, в свою чергу, Одеський державний університет внутрішніх справ, як структурний підрозділ МВС, у разі невиконання договірних відносин, з боку курсантів або молодих фахівців, випускників ВНЗ, звертається до суду для відшкодування бюджетних коштів, які виділялись з державного бюджету і були витрачені на їх утримання, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 повинен відшкодувати зазначені витрати у розмірі 33799,61 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача вартості витрат, пов`язаних із утриманням у вищому навчальному закладі,в порядку ч.4 ст.74 Закону України «Про Національну поліцію» та згідно Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних із утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затв. постановою КМ України № 261 від 12.04.2017р.

Відповідно до ч.ч.4 і 5 ст.74 Закону України № 580-VIII від 02.07.2015р. «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі,в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, визначений Порядком відшкодування особами витрат, пов`язаних із утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затв. постановою КМ України № 261 від 12.04.2017р.

Зокрема, відповідно до п.5 вказаного Порядку після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.

Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.

У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася.

Згідно з п.8 зазначеного Порядку у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.

Наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України № 419/831/240/605/537/219/534 від 16.07.2007р. затверджено Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах.

За змістом п.2.1 цього Порядку відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі (далі - ВНЗ), а саме витрат на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. Витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання. Щомісячне грошове забезпечення визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування. Витратами на речове забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта речовим майном згідно з нормами забезпечення та лазне-пральними послугами. Витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях. Витрати на перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад визначаються виходячи з фактичних витрат, пов`язаних з оплатою транспортних послуг (вартість квитків, зборів та платежів, постільної білизни тощо). До спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія. Розрахунок здійснюється виходячи з середнього обсягу споживання на одного курсанта за добу: тепла та гарячої води - 0,0134 ГКал.; води та водовідведення - 0,2074 куб.м; електроенергії - 2,56 кВт/г. При проведенні розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для бюджетних установ і діють у місцевості, в якій розташований ВНЗ, у відповідному навчальному році.

Відповідно до п.2.3 названого Порядку в разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ. Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу ВНЗ. У наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач ВНЗ.

Апеляційним судом з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 було відраховано з 27.03.2018 року на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) відраховано з університету відповідно до Наказу МВС України №62 від 14.02.2008р., про що свідчить наявний у справі Витяг з наказу Одеського державного університету внутрішніх справ №62 о/с від 26.03.2018р.

Також вказаним наказом було визначено відповідно до вимог пункту 4 контракту про здобуття освіти від 15.08.2016 року утримати кошти, які МВС України затратило на навчання в університеті рядового поліції ОСОБА_1 , курсанта 2-го курсу факультету №2. (а.с. 19).

Загальна сума вартості утримання курсанта 2 курсу ОСОБА_1 за період з 15.08.2016р. по 27.03.2018р. (період навчання 01.09.2016-27.03.2018) в сумі 33799,61 грн. підтверджується відповідним розрахунком (а.с. 23). та складається з:

-грошове забезпечення військовослужбовців - 4627,66 грн.,

-предмети, матеріали обладнання та інвентар - 3694,00 грн.,

-продукти харчування - 16186,33 грн.,

-оплата теплопостачання - 4684,57 грн.,

-оплата водопостачання та водовідведення - 1957,35 грн.,

Оплата електроенергії - 2649,70 грн.

Факти нарахування відповідачу грошового забезпечення за період навчання, витрат на предмети, матеріали обладнання та інвентар, продукти харчування, оплату електроенергії, водопостачання та водовідведення, а також оплату електроенергії підтверджується особовими рахунками ОСОБА_1 за період з 01.08.2016р. по 1 квартал 2018 року, розрахунками комунальних послуг, тощо.

Відповідно до підпунктів 2.1.2,2.1.3, 2.1.4. Порядку розрахунку витрат, витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування.

Витратами на речове забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта речовим майном згідно з нормами забезпечення та лазне-пральними послугами.

Витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.

З огляду на викладене вище, позивачем було надано усі належні докази підтвердження розміру витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у Одеському державному університету внутрішніх справ.

Пунктами 7-8 Порядку № 964 визначено, що у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управління державної охорони, СБУ та Служби зовнішньої розвідки.

Матеріали справи не місять належних та допустимих доказів на підтвердження сплати відповідачем витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, у сумі 33799,61 грн.

Крім того, відповідно до умов вказаного вище контракту, відповідач зобов`язувався відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого навчального закладу у випадках, передбачених частиною десятою статті 25 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

З урахуванням наведеного вище, враховуючи, що з позивачем достроково розірвано контракт через відмову від подальшого проходження військової служби, відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі у якому він проходи навчання, про що вірного висновку дійшов суд першої інстанції.

Відтак, позовні вимоги Одеського державного університету внутрішніх справ підлягають задоволенню.

Твердження відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом, колегія суддів не приймає до уваги та погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для залишення йього позову без розгляду з огляду на пропуску строку звернення до суду з цим позовом, виходячи з наступного.

Як вже було зазначено вище, відповідача відраховано з університету 27.03.2018р. за власним бажанням.

В свою чергу, 27.03.2018 року позивачем було направлено на адресу ОСОБА_1 повідомлення щодо відшкодування державних коштів, які витрачені на його навчання Міністерством Внутрішніх справ України через Університет в розмірі 33799,61 грн.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 27.03.2018 року, відповідач підтвердив згоду та прийняв на себе зобов`язання добровільно відшкодувати кошти, які Міністерство внутрішніх справ України витратило на його утримання за весь період навчання на загальну суму 33799,61 грн. Крім того, відповідач взяв на себе зобов`язання з відшкодування всіє суми заборгованості у термін до 16.04.2019 року.

У зв`язку із тим, що відповідач у добровільному порядку не відшкодував позивачу витрати, понесені університетом на його навчання, позивач звернувся до Кодимського районного суду Одеської області із позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на період навчання.

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 07.11.2019 року у справі №503/577/19 позов Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на період навчання у розмірі 33799,61 грн. було задоволено.

Проте, ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.05.2020 року номер провадження №22-ц/813/5089/20 рішення Кодимського районного суду Одеської області від 07.11.2019 року у справі №503/577/19 скасовано, провадження у справі закрито.

Копію ухвали Одеського апеляційного суду від 15.05.2020 року номер провадження №22-ц/813/5089/20 позивач отримав 25.05.2020 року, що підтверджується відбитком печатки Університету від 25.05.2020 року вх. № 1023.

Надалі, керуючись висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 13.03.2019 року у справі № 723/18/17, з якої вбачається, що заявлений спір є адміністративно-правовим та має бути розглянутий згідно предметної підсудності по КАС України, закрито провадження в рамках цивільного судочинства та звернуто увагу на тому, що університет має право звернутися за захистом свого порушеного права, позивач звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства з даним позовом - 05.06.2020 року.

Таким чином, оскільки позивач скористався правом досудового врегулювання спору, звертався із аналогічним позовом в межах строку звернення до суду в порядку цивільного судочинства, за результатом розгляду якого рішення було скасовано та закрито провадження у справі та оскільки перебіг строку, в даному випадку не переривався, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про пропуск позивачем строку на звернення до суду з даним позовом.

Отже, доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України» ) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року у справі №420/4926/20- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Димерлій О.О. Єщенко О.В.