Справа № 725/928/22
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2022-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/928/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Нестеренко Є.В.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

13 квітня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 11 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області (далі - позивач) до Громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 (далі - відповідач) про примусове видворення за межі території України та затримання з метою забезпечення примусового видворення,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач 11.02.2022 звернувся із позовом до Першотравневого районного суду м. Чернівців в якому просив про примусове видворення за межі території України та затримання з метою забезпечення примусового видворення.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 11.02.2022 позов задоволено повністю.

Прийнято рішення примусово видворити громадянина Ісламської Республіки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України.

Також прийнято рішення затримати громадянина Ісламської Республіки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його примусового видворення та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк 6 (шість) місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач-громадянин Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 , порушив Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI, у останнього відсутні законні підстави перебування на території України, посвідка на тимчасове проживання в Україні в нього відсутня, порушив строки перебування на території України, а також враховуючи те, що він не має законного джерела існування, власності на території України, а також бажання останнього повернутись до країни походження, а тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач ухилявся від виконання рішення. При цьому встановлений позивачем строк фактично позбавив відповідача можливості самостійно виконати рішення про примусове повернення, оскільки вже 10.02.2022 той був затриманий у адміністративному порядку, а 11.02.2022 суд затримав його своїм рішенням.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано, що 04.01.2022 було скасовано посвідку на тимчасове проживання на території України у зв`язку з відрахуваннями з числа слухачів мовних курсів через систематичні пропуски занять без поважних причин та несплату коштів за освітні послуги громадянину Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_3 . Тож іноземець був зобов`язаний здати посвідку на тимчасове проживання до органу ДМС та в семиденний строк зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України.

Однак зазначених дій іноземець не вчинив, посвідку на тимчасове проживання не здав та не знявся з реєстрації місця проживання та у семиденний термін після скасування посвідки на тимчасове проживання іноземець територію України не покинув, змінив регіон свого проживання на території України з метою уникнення відповідальності за невиконання вказаних обов`язків.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 11.02.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду на 06.04.2022.

07.04.2022 до суду надійшла заява представника відповідача - Самолюка В. В. про розгляд справи без участі відповідача та його представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, при цьому в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Громадянин Ісламської Республіки ОСОБА_2 прибув на територію України з метою навчання та був документований посвідкою на тимчасове проживання на території України.

Згідно листа-інформування ректора Приватного закладу вищої освіти "Академія кіно та нових медіа" від 30.12.2021 громадянина Ісламської Республіки ОСОБА_2 відраховано з числа слухачів мовних курсів через систематичні пропуски занять без поважних причин та несплату коштів за освітні послуги.

Згідно рішення Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області від 04.01.2022 посвідка на тимчасове проживання на території України громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 скасована.

10.02.2022 керівництвом УДМС України в Чернівецькій області прийнято рішення про примусове повернення відповідача ОСОБА_1 за межі України до країни походження у термін до 11.02.2022.

11.02.2022 працівниками УДМС у Чернівецькій області в ході здійснення контролю за дотриманням іноземцями законодавства в міграційній сфері було виявлено громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 , який не виконав рішення про примусове повернення його з території України від 10.02.2022 та самостійно у чітко визначені терміни територію України не покинув. Таким чином у відповідача відсутні законні підстави перебування на території України.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі вказаної норми апеляційний суд не надає правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 та 3 статті 9 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI) іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Статтею 23 Закону № 3773-VI передбачено, що нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Згідно із статтею 30 Закону № 3773-VI, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Абзацом 1 статті 26 розділу III Закону № 3773-VI вказано, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

Відповідно до частини 1 статті 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

З матеріалів справи вбачається, що громадянину Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 04.01.2022 скасовано посвідку на тимчасове проживання на території України у зв`язку з відрахуванням з числа слухачів мовних курсів.

Так іноземець був зобов`язаний здати повістку на тимчасове проживання до органу ДМС та в семиденний строк зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України.

Однак, зазначених дій іноземець не вчинив, посвідку на тимчасове проживання не здав та не знявся з реєстрації місця проживання та у семиденний термін після скасування посвідки на тимчасове проживання іноземець територію України не покинув.

В подальшому позивачем виявлено, що громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 не виконав рішення про примусове повернення його з території України, тобто іноземець знаходиться на території України незаконно та ухиляється від виїзду з України після закінчення дозволеного терміну перебування.

У зв`язку з тим, що рішення про примусове повернення відповідачем не виконано, у відповідача відсутні документи на право перебування на території України, а також відсутні документи і підтвердження легального перетину державного кордону України, відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, підстави вважати, що відповідач підпадає під захист Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" відсутні, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для примусового видворення громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 за межі території України.

Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 07.02.2018 у справі 743/432/16-а, у постанові від 01.04.2020 у справі №522/23067/17 та у постанові від 24.09.2021 у справі №522/24609/17.

Стосовно доводів скаржника про те, що встановлений позивачем строк фактично позбавив відповідача можливості самостійно виконати рішення про примусове повернення, оскільки вже 10.02.2022 той був затриманий у адміністративному порядку, а 11.02.2022 суд затримав його своїм рішенням колегія суддів зазначає, що 04.01.2022 відповідачу скасовано посвідку на тимчасове проживання на території України у зв`язку з відрахуваннями з числа слухачів мовних курсів через систематичні пропуски занять без поважних причин та несплату коштів за освітні послуги громадянину Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_3 . Відтак відповідач був зобов`язаний здати посвідку на тимчасове проживання до органу ДМС та в семиденний строк зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України. Однак зазначених дій іноземець не вчинив, посвідку на тимчасове проживання не здав та не знявся з реєстрації місця проживання та у семиденний термін після скасування посвідки на тимчасове проживання іноземець територію України не покинув.

Крім того після скасування посвідки на тимчасове проживання на території України іноземець залишив місто Київ та був затриманий на території міста Чернівці після спливу 30 діб з моменту закінчення дозволеного строку перебування на території України, у зв`язку з чим його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Вказана обставина також підтверджує той факт, що іноземець не має бажання повернутись до країни походження та ухиляється від виїзду з України після закінчення дозволеного терміну перебування.

Також колегія суддів враховує, що у поясненнях відповідача від 10.02.2022 вказано про неможливість покинути територію України у зв`язку з відсутністю коштів.

Відтак, з наведеного вбачається, що відповідач-громадянин Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 , порушив Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", у останнього відсутні законні підстави перебування на території України, посвідка на тимчасове проживання в Україні в нього відсутня, порушив строки перебування на території України, при цьому не має законного джерела існування, власності на території України, а також бажання повернутись до країни походження.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про прийняття рішення щодо примусового видворення громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 , за межі України та затримання його з метою його примусового видворення та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк 6 (шість) місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 11 лютого 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 272, 328, 329 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.