Справа № 160/11295/20
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участі секретаря судового засідання: Молоданова М.Ю.,
представника позивача: Шмельової О.В.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Відкритого акціонерного товариства «Просянський гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення податкового боргу, -
17.09.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Відкритого акціонерного товариства «Просянський гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ВАТ «Просянський ГЗК», відповідач), в якій позивач просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року вказана позовна заява залишена без руху та позивачу надано строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду: належним чином завіреної копії наказу Державної податкової служби України від 02 червня 2020 року №461-0 на підтвердження повноважень начальника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Чуб Г. підписувати позовну заяву від імені позивача; належним чином завірених копій документів, що додані до позовної заяви, для суду.
На виконання вимог ухвали суду від 22.09.2020р. позивачем до канцелярії суду 06.10.2020р. надано документи, якими усунуто недоліки позовної заяви.
У підготовчому судовому засіданні 12 січня 2021 року усною ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, з занесенням до протоколу судового засідання витребувано у позивача додаткові письмові пояснення відносно підстав нарахування пені та у зв`язку із необхідністю надання до суду витребуваних доказів у справі, що потребує додаткового часу, було оголошено перерву до 09.02.2021 року на 11:30 год.
При цьому, відповідно до довідки начальника відділу управління персоналом Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року №41 суддя Турова Олена Михайлівна з 08.02.2021р. по 26.02.2021р., включно, була тимчасово непрацездатна, а з 01.03.2021р. по 05.03.2021р., включно, - перебувала у щорічній відпустці.
Наступне підготовче судове засідання призначено на 16 березня 2021 року об 11:30год.
При цьому, відповідно до довідки начальника відділу управління персоналом Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року №60 суддя Турова Олена Михайлівна з 01.04.2021р. по 16.04.2021р., включно, перебувала у щорічній відпустці.
Наступне судове засідання у справі призначено на 19.05.2021р. о14:30год.
Також у судовому засіданні 19 травня 2021 року усною ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, з занесенням до протоколу судового засідання витребувано у Головного управління ДПС у Дніпропетровській області завірені належним чином копії податкових повідомлень-рішень форми «Ш» №000959427 від 26.11.2014р., №000975427 від 27.11.2014р., №001041427 від 29.12.2014р. та №000741427 від 19.12.2016р., на які нарахована пеня, у зв`язку із чим відкладено розгляд справи на 25.05.2021р. на 11:00год.
Крім того, 19.05.2021 року від позивача надійшли додаткові пояснення щодо заборгованості ВАТ «Просянський ГЗК» по пені.
25.05.2021 року позивачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів на виконання вимог суду, а саме: копій актів перевірок та податкових повідомлень-рішень №000959427 від 26.11.2014 року (вручено 28.11.2014р., термін сплати 09.12.2014р.); №000975427 від 27.11.2014 року (вручено 02.12.2014р., термін сплати 12.12.2014р.); №001041427 від 29.12.2014 року (вручено 13.01.2015р., термін сплати 23.01.2015р.) та №000741427 від 19.12.2016 року (вручено 27.12.2016р., термін сплати 03.02.2017р.) з доказами їх направлення та вручення відповідачу. Також повідомлено, що вищезазначені податкові повідомлення-рішення ані в судовому, ані в адміністративному порядку не оскаржувались та станом на теперішній час є погашеними в повному обсязі, що підтверджується витягом з ІКПП.
В судовому засіданні 25.05.2021 року розгляд справи відкладено до 29.06.2021 року до 15:00 год., з урахуванням того, що згідно із довідкою відділу управління персоналом від 31.05.2021 року суддя Турова О.М. у період з 31.05.2021 року по 18.06.2021 року та з 22.06.2021 року по 25.06.2021 року перебувала у щорічній відпустці.
29.06.2021 року від представника відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою.
У судовому засіданні 29.06.2021 року розгляд справи відкладено на 20.07.2021 року на 15:00 год.
У судовому засіданні 20.07.2021 року оголошено перерву до 27.07.2021 року до 16:30 год.
26.07.2021 року від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з перебуванням адвоката Свінухова О.В. на лікарняному.
В судовому засіданні 27.07.2021 року усною ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання відкладено розгляд справи до 10.08.2021 року до 11:00 год.
В судових засіданнях представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві та додаткових поясненнях, просив задовольнити позов у повному обсязі.
Представник відповідача у судових засіданнях проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на доводи, викладені у письмових поясненнях.
У судове засідання 10.08.2021р. представник відповідача не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки у судове засідання не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надавав.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Згідно з п.п.16.1.3, п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України (далі ПК України) платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п.п.36.1-36.3 ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України визначено, що, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
За приписами підпунктів 14.1.72 і 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.
Справляння плати за землю здійснюється згідно з положеннями розділу ХIII Податкового кодексу України.
Відповідно до підпунктів 269.1.1 і 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
За змістом приписів ст.285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).
Пунктом 286.2 статті 286 ПК України визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.
Відповідно до п.287.3 ст.287 ПК України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
При цьому, п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Водночас, відповідно до приписів п.56.1, п.56.2 ст.56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.
Згідно з п.56.3 ст.56 Податкового кодексу України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.
Відповідно до п.56.15 ст.56 Податкового кодексу України скарга, подана із дотриманням строків, визначених абзацом першим пункту 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.
За приписами п.п.56.17.1 п.56.17 ст.56 Податкового кодексу України процедура адміністративного оскарження закінчується, зокрема, днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у строк, передбачений абзацом першим пункту 56.3 цієї статті.
Абзацом 8 п.56.17 ст.56 Податкового кодексу України визначено, що день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків, крім випадку, передбаченого підпунктом 108-1.2.2 пункту 108-1.2 статті 108-1 цього Кодексу.
Приписами п.129.1.1 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України встановлено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня. При цьому нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.
Як слідує з наданого позивачем розрахунку податкового боргу ВАТ «Просянський ГЗК» на суму 4206467,68грн., такий борг виник у зв`язку із несплатою відповідачем у встановлені законом строки сум грошових зобов`язань з земельного податку з юридичних осіб за:
- землі, розташовані на території Виконкому Маломихайлівської сільської ради, у загальному розмірі - 1645211,06грн., з яких: 1327352,33грн. основний платіж, 0,00грн. штрафні санкції, 317858,73грн. пеня;
- землі, розташовані на території Орлівської сільської ради у загальному розмірі - 832476,64грн., з яких: 700621,15грн. - основний платіж, 412,02грн. штрафні санкції, 131443,47грн. пеня;
- земля, розташовані на території Просянської селищної ради, у загальному розмірі - 1222867,33грн., з яких: 1021148,25грн. основний платіж, 0,00грн. штрафні санкції, 201719,08грн. пеня;
При цьому, судом встановлено, що ВАТ «Просянський ГЗК» було подано наступні податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності):
Таким чином, ВАТ «Просянський ГЗК» самостійно задекларовано грошові зобов`язання з земельного податку за 2017-2020р.р. на загальну суму 3492535,37грн. (1327352,33грн.+700621,15грн.+1021148,25грн.+443413,64грн.).
З огляду на приписи п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України, вищеозначені самостійно задекларовані відповідачем грошові зобов`язання є узгодженими.
Водночас, судом встановлено, що у строки, встановлені п.287.3 ст.287 ПК України податкові зобов`язання щодо плати за землю, самостійно визначені відповідачем у вищевказаній податковій звітності, у загальній сумі 3492535,37грн. сплачені не були, а відтак, набули статусу податкового боргу.
При цьому, доказів оскарження відповідачем вищеозначеного податкового повідомлення-рішення суду не надано, а, отже, визначені ним грошові зобов`язання у сумі 412,02грн. є узгодженими. Через несплату цих узгоджених грошових зобов`язань у встановлені законом строки вони також набули статусу податкового боргу.
Також, матеріалами справи підтверджено, що контролюючим органом відповідно до п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України на наявний у відповідача податковий борг за період 2015-2020 р.р. нараховано пеню у загальній сумі 713520,29грн.
Згідно з п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Враховуючи, що вищевказана сума податкових зобов`язань відповідача є узгодженою та не сплаченою у встановлений законодавством строк, як наслідок ця сума разом із нарахованою пенею є податковим боргом у розумінні приписів п.п.14.1.175 п.14.1 cт.14 Податкового кодексу України.
Відповідно до п.59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно з п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Визначаючись щодо підстав стягнення означеного податкового боргу, суд враховує наступне.
Щодо суми податкового боргу у розмірі 3492535,37грн., який виник у зв`язку із несплатою відповідачем у встановлені законом строки сум самостійно задекларованих грошових зобов`язань з земельного податку відповідно до вищевказаних податкових декларацій суд зазначає наступне.
Як слідує з матеріалів справи, з позовною заявою про стягнення цього податкового боргу позивач звернувся 17.09.2020р., що підтверджується штампом реєстрації вхідної кореспонденції суду, при цьому, частина самостійно задекларованих відповідачем грошових зобов`язань з земельного податку у загальному розмірі 432880,08грн. відповідно до вищевказаних податкових декларацій набула статусу податкового боргу до 17.09.2017р., тобто у строк, що перевищує встановлений п. 102.1 ст.102 ПК України строк давності у 1095 днів, а саме:
Інша частина вказаних самостійно задекларованих відповідачем грошових зобов`язань з земельного податку у розмірі 3059655,29грн. набула статусу податкового боргу, починаючи з 30.09.2017р., тобто у строк, що є меншим за встановлений п. 102.1 ст.102 ПК України строк давності у 1095 днів.
У письмових поясненнях відповідач просив застосувати наслідки пропуску позивачем встановленого п. 102.1 ст.102 ПК України строку давності звернення до суду з позовом про стягнення частини податкового боргу та відмовити у стягненні такого податкового боргу, однак суд не погоджується з вказаною позицією відповідача, з огляду на таке.
Так, відповідно до п.102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Згідно з п.102.2 ст.102 ПК України грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, якщо:
102.2.1. податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано;
102.2.2. посадову особу платника податків (фізичну особу платника податків) засуджено за ухилення від сплати зазначеного грошового зобов`язання або у кримінальному провадженні винесено рішення про його закриття з нереабілітуючих підстав, яке набрало законної сили.
У разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним (п.102.4 ст.102 ПК України).
Таким чином, в разі спливу 1095-денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, а відтак у податкового органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу, в тому числі шляхом звернення до суду з відповідним.
Разом з тим, судом встановлено, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 13.05.2020 № 591-IX внесено зміни, зокрема, до Податкового кодексу України щодо термінів зупинення перебігу строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, а саме пунктом 52-2 встановлено: «На період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу».
Вказані положення неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому підлягають застосуванню.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що перебіг 1095-денного строку зупинився 18 березня 2020 року, а тому не можна вважати, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області пропущено строк давності для звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу у розмірі 432880,08грн., що виник внаслідок несплати відповідачем у встановлені законом строки сум самостійно задекларованих, а, отже, узгоджених, грошових зобов`язань з земельного податку відповідно до податкових декларацій:
З огляду на встановленні обставини, позовні вимоги ГУ ДПС у Дніпропетровській області в частині щодо стягнення з ВАТ «Просянський ГЗК» самостійно задекларованих, а, отже, узгоджених, грошових зобов`язань з земельного податку за 2017-2020р.р. у загальному розмірі 3492535,37грн., що набули статусу податкового боргу, починаючи з 30.03.2017р., є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відносно частини позовних вимог ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо стягнення з ВАТ «Просянський ГЗК» нарахованої пені у загальній сумі 713520,29грн., суд зазначає наступне.
Як слідує з наданого позивачем розрахунку податкового боргу, нарахування пені у сумі 710273,38грн. здійснено контролюючим органом на податковий борг ВАТ «Просянський ГЗК» минулих періодів, а саме на податковий борг, що виник через несвоєчасну сплату:
- штрафних санкцій, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях №000959427 від 26.11.2014 року (вручено 28.11.2014р., термін сплати 09.12.2014р., оскаржене не було) (нарахування пені з 10.12.2014р. по 16.02.2020р.); №000975427 від 27.11.2014 року (вручено 02.12.2014р., термін сплати 12.12.2014р., оскаржене не було) (нарахування пені з 15.12.2014р. по 17.02.2020р.); №001041427 від 29.12.2014 року (вручено 13.01.2015р., термін сплати 23.01.2015р., оскаржене не було) (нарахування пені з 26.01.2015р. по 17.02.2020р.) та №000741427 від 19.12.2016 року (вручено 27.12.2016р., термін сплати 03.02.2017р., оскаржене не було) (нарахування пені з 06.02.2017р. по 17.02.2020р.);
Так, відповідно до п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України (в редакції, чинній станом на дату, з якої розпочато нарахування пені у 2015 році (з 31.01.2015р.)) після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається:
а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом;
б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.
В подальшому Законом України №655-VІІІ від 17.07.2015р. внесено зміни до п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України, згідно з яким нарахування пені розпочинається:
а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом;
б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.
Крім того, Законом України №№1797-VІІІ від 21.12.2016р. також внесено зміни до п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України, згідно з яким нарахування пені розпочинається:
п.п.129.1.1. при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);
п.п.129.1.2. при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);
п.п.129.1.3. при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.
Згідно з п.п.129.3.1 п.129.3 ст.129 ПК України нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.
Разом з цим, 23.05.2020р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16 січня 2020 року №466-IX, яким до ст.129 ПК України включено пункт 129.9, згідно з п.п.129.9.1 якого пеня не нараховується, а нарахована пеня підлягає анулюванню в таких випадках: закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків.
Судом встановлено, що у даному випадку у контролюючого органу право нарахувати відповідачу пеню на податковий борг з земельного податку минулих років по вищевказаним податковим деклараціям з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014-2016р.р. та за січень-квітень 2017 року, згідно з приписами п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України виникало, відповідно, у 2014-2016р.р. (у період з 2014 року по 17.07.2015р. - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом, у період з 17.07.2015р. і далі - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у цих деклараціях) та у 2017 році з 29.01.2017р., з 01.03.2017р., з 31.03.2017р., з 01.05.2017р., з 01.06.2017р., з 29.06.2017р., з 30.07.2017р. та з 29.08.2017р.
Також судом встановлено, що право нарахувати відповідачу пеню на податковий борг, що виник у зв`язку із не сплатою ним у встановлені законом строк сум штрафних санкцій, нарахованих контролюючим органом за наслідками проведених перевірок відповідно до податкових повідомлень-рішень №000959427 від 26.11.2014 року (вручено 28.11.2014р., термін сплати 09.12.2014р., оскаржене не було); №000975427 від 27.11.2014 року (вручено 02.12.2014р., термін сплати 12.12.2014р., оскаржене не було); №001041427 від 29.12.2014 року (вручено 13.01.2015р., термін сплати 23.01.2015р., оскаржене не було) та №000741427 від 19.12.2016 року (вручено 27.12.2016р., термін сплати 03.02.2017р., оскаржене не було), виникало у відповідача згідно з приписами п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом, а саме: по податковому повідомленню-рішенню №000959427 від 26.11.2014 року з 10.12.2014р.; по податковому повідомленню-рішенню №000975427 від 27.11.2014 року з 13.12.2014р.; по податковому повідомленню-рішенню №001041427 від 29.12.2014 року з 24.01.2015р.; по податковому повідомленню-рішенню №000741427 від 19.12.2016 року з 04.02.2017р.
Зважаючи на те, що у контролюючого органу право нарахувати відповідачу пеню у загальній сумі 710273,38грн. на податковий борг з земельного податку по податковим деклараціям з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014-2016р.р. та за січень-квітень 2017 року, а також на податковий борг, що виник у зв`язку із не сплатою відповідачем у встановлені законом строк сум штрафних санкцій, нарахованих контролюючим органом за наслідками проведених перевірок відповідно до податкових повідомлень-рішень №000959427 від 26.11.2014 року; №000975427 від 27.11.2014 року; №001041427 від 29.12.2014 року та №000741427 від 19.12.2016 року, які були отримані платником, проте, оскаржені не були, виникало згідно з приписами п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України ще у 2014-2016р.р. та у січні-серпні 2017 року, відповідно, то, з урахуванням норм п.п.129.9.1 п.129.1 ст.129 ПК України (в редакції, чинній з 23.05.2020р., тобто вже на час звернення позивача до суду з цим позовом, яке відбулося 17.09.2020р. про стягнення податкового боргу), така пеня підлягає анулюванню у зв`язку із закінченням 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати таку пеню платнику податків, а, отже, підстави для стягнення податкового боргу з такої пені відсутні.
При цьому, суд зауважує, що строки давності щодо нарахування та стягнення пені, встановлені п.п.129.9.1 п.129.1 ст.129 ПК України (в редакції, чинній з 23.05.2020р.) станом на час розгляду справи є чинними і дія вказаної норми ПК України не зупинялася і неконституційною не визнавалася.
Відтак, у задоволенні частини позовних вимог ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо стягнення з ВАТ «Просянський ГЗК» нарахованої пені у сумі 710273,38грн. слід відмовити.
Зважаючи на наведене, суд доходить висновку, що позивачем доведено та підтверджено відповідними доказами наявність у відповідача станом на час звернення до суду та розгляду справи судом податкового боргу, що підлягає стягненню, саме у розмірі 3496194,30грн. (3492535,37грн. + 412,02грн. + 3246,91грн.).
На момент звернення позивача до суду податковий борг у розмірі 3496194,30грн. непогашений і не списаний.
Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно з п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
За приписами п.95.1 ст.95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Згідно з абз.1 п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Встановлені судом обставини свідчать про те, що, позивачем суб`єктом владних повноважень, здійснені всі передбачені чинним законодавством заходи щодо стягнення податкового боргу відповідача.
Матеріали справи містять довідку, згідно із якою відповідач має відкриті розрахункові рахунки у фінансових установах.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позивачем суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність своїх вимог щодо стягнення з відповідача наявної у нього заборгованості по узгодженим грошовим зобов`язанням у сумі 3496194,30грн. за рахунок коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих ВАТ «Просянський ГЗК», натомість відповідачем не було надано суду доказів сплати цього податкового боргу у встановлені законодавством строки, а також доказів оскарження податкових повідомлень-рішень, якими відповідачу збільшено суми грошових зобов`язань, тому позовні вимоги ГУ ДПС у Дніпропетровській області в частині стягнення з відповідача означеної суми податкового боргу підлягають задоволенню.
Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Зважаючи, що позивачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а при її розгляді не було залучено свідків та/або проведено експертиз, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 КАС України.
З огляду на те, що з 16.08.2021 року по 03.09.2021 року, включно, суддя Турова О.М. перебувала у щорічній відпустці, повний текст рішення суду складено першого робочого дня.
Керуючись ст. ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 06.09.2021р.

Суддя: О.М. Турова