Справа № 500/6751/21
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6751/21

12 квітня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичої особи-підприємця ОСОБА_1 до Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови №285867 від 28.09.2021, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (надалі, відповідач - 1), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (надалі, відповідач-2), в якому просив визнати протиправною постанову Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №285867 від 28.09.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не мав права накладати на позивача адміністративно-господарський штраф, оскільки останнім перевозився подільний вантаж - ячмінь, на понаднормове перевезення якого законодавством не передбачено видачу дозволу компетентним органом, тому, на думку позивача, контролюючий орган помилково застосував до позивача міру відповідальності, передбачену абзацом 15 частини першої ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Позивач вважає, що в даному випадку могло б мати місце притягнення до відповідальності у вигляді нарахування та стягнення додаткової плати за проїзд, однак відповідачем не було вжито зазначеного заходу, не складався розрахунок плати за проїзд за методом, встановленим п.31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879. На думку позивача, контролюючим органом порушено вимоги Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, а також Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879.

Ухвалою суду від 21.10.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної зави без руху шляхом подання необхідних документів на адресу суду. У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Ухвалою суду від 01.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання у справі призначено на 25.11.2021 о 10:00 год. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Представник Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому заперечив проти позовних вимог та зазначив, що перевіркою зафіксовано перевищення вагових параметрів: навантаження на повну масу транспортного засобу - 41540 т, що на 3,9% перевищує нормативно визначені 40 т, навантаження на строєну вісь -24360 т, що на 10,7% перевищує нормативно визначені 22 т. Вважає, що оскільки у водія транспортного засобу позивача при здійсненні перевезення вантажу з перевищенням вагових параметрів не було оформленого дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищення вагових обмежень, посадовими особами відповідача правомірно було здійснено нарахування плати за проїзд великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 05.08.2021 р. відповідно Акту №047715 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 05.08.2021р., а заступником начальника Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було правомірно винесено оскаржувану постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу до ФОП ОСОБА_1 у сумі 17000 грн. за порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт».

25.11.2021 у відкритому судовому засіданні оголошено перерву до 01.12.2021 о 14:30 год.

Ухвалою суду від 01.12.2021 розгляд справи відкладено до 16.12.2021 о 12:00 год. у зв`язку із неприбуттям позивача та його представника, представником позивача подано до суду письмову заяву про відкладення розгляду справи.

16.12.2021 у відкритому судовому засіданні постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про відкладення розгляду справи до 13.01.2022 о 11:00 год. та наявністю клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.

13.01.2022 у відкритому судовому засіданні оголошено перерву до 07.02.2022 о 10:00 год. Також, постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про залучення в якості співвідповідача Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека).

Представник Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) 07.02.2022 подав до суду відзив на адміністративний позов (вх.№3205/22), в якому зазначив аналогічні доводи, що й відзиві від 22.11.2021 №25704/21. Також, просить врахувати, що пунктом 22.5. Правил дорожнього руху встановлена габаритно-вагова норма щодо граничного навантаження на осі, перевищення цього показника є підставою для застосування адміністративно-господарського штрафу відповідно до статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". Аналогічна за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема у Постановах від 24.07.2019 у справі №803/1540/16 та від 31.07.2019 у справі №802/518/17-а.

07.02.2022 у відкритому судовому засіданні оголошено перерву до 03.03.2022 о 11:30 год.

Ухвалою суду від 03.03.2022 розгляд справи відкладено та зазначено, що про дату, час та місце проведення наступного судового засідання у справі буде повідомлено додатково.

Представник Державної служби України з безпеки на транспорті подав до суду додаткові пояснення, в яких просить при прийнятті рішення у справі врахувати правовий висновок, висловлений у Постанові Верховного Суду від 22.12.2021 у справі №420/3371/21 щодо необхідності отримання дозволу на проїзд у разі перевищення вагових параметрів при перевезенні подільного сипучого вантажу.

Ухвалою суду від 30.03.2022 призначено судове засідання у справі на 12.04.2022 о 11:00 год.

У відкрите судове засідання 12.04.2022 позивач та його представник не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, причин неприбуття суду не повідомили.

Представник відповідачів у відкрите судове засідання не прибула, подала письмове клопотання, в якому просила розгляд справи проводити без участі представника відповідачів в порядку письмового провадження з урахуванням позиції, викладеної у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях від 01.03.2022.

У відповідності до частини першої ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкорджає розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 12.04.2022 постановлено здійснити судовий розгляд справи в порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що інспекторами Західного міжрегіонального управлінням Укртрансбезпеки (Львівська область) в рамках проведення заходів державного контролю відповідно до Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті - Порядку №1567, шляхом проведення рейдової перевірки, 05.08.2021 р. на а/д М-06 Київ-Чоп, 500 км + 300 м, перевірено транспортний засіб марки SCANIA-тягач, реєстраційний номер НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ), з напівпричепом марки DENNISON TRAILERS, реєстраційний помер НОМЕР_3 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ), що належить та використовується в своїй діяльності автомобільним перевізником ФОП ОСОБА_1 при наданні послуг з перевезення вантажу, на підставі товарно-транспортної накладної №342 від 05 серпня 2021, по маршруту: с. Куткір, Львівська область - м.Львів, Львівська область.

Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснювалася на підставі направлення на рейдову перевірку № 011519 від 02.08.2021 року та графіка проведення рейдових перевірок Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки в період 02.08.2021 року по 08.08.2021.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки SCANIA-тягач, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки DENNISON TRAILERS, реєстраційний номер НОМЕР_5 , на підставі талону (роздруківки) зважування №1406 від 05.08.2021 зафіксовано перевищення нормативно визначених вагових параметрів транспортного засобу із вантажем, а саме навантаження на повну масу транспортного засобу - 41540 т, при нормативно визначених 40 т, навантаження на строєну вісь - 24360 т, при нормативно визначених 22 т та відсутність у водія позивача при здійсненні перевезення вантажу оформлене дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень.

За результатами проведення габаритно-вагового контролю інспекторами Західного міжрегіонального управлінням Укртрансбезпеки (Львівська область) складено Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №032718 від 05.08.2021 р. та Акт №047715 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 05.08.2021 р., на підставі яких проведений Розрахунок №487/041 від 05.08.2021 року плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загально користування та нарахована плата за проїзд 49,50 євро.

За результатами проведення рейдової перевірки складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №310041 №05.08.2021 р., в якому вказано, що автомобілем марки SCANIA-тягач, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки DENNISON TRAILERS, реєстраційний номер НОМЕР_5 , згідно з товарно-транспортною накладною №342 від 05.08.20 здійснювалось надання послуг з перевезення вантажу (ячменю) з перевищень вагових обмежень - навантаження на повну масу транспортного засобу - 41540 т, що на 3,9% перевищує нормативно визначені 40 т, навантаження на строєну вісь 24360 т, що на 10,7% перевищує нормативно визначені 22 т та відсутність у водія позивача при здійсненні перевезення вантажу оформленого дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень, тобто без документів передбачених ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" саме без дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України перевищенням вагових параметрів, відповідальність за яке передбачено абз. 15 частини першої ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Після цього, 28.09.2021 Придністровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки винесено Постанову №285867 про застосування адміністративно-господарського штрафу, з якої вбачається, що 05.08.2021 (а/д) Київ-Чоп під час перевезення вантажу автомобілем марки SCANIA НОМЕР_1 з перевищенням габаритно-вагових параметрів більше 10% та строєну вісь, чим порушено ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", абзац 15 частини першої ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", перевищення габаритно-вагових норм більше 10% без відповідного дозволу. За вказане порушення до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф в сумі 17000,00 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-III (далі - Закон №2344-III) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, вимоги до облаштування та технічного оснащення яких затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (надалі, Положення №103).

Відповідно до п. 1 Положення №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Пунктом 4 Положення №103 визначено, що основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті.

Згідно з п. 5, 15, 27 Положення №103, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, а також здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, вживає заходів щодо стягнення під час здійснення габаритно-вагового контролю.

У відповідності до абзацу першого п. 8 Положення №103, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 03 березня 2020 №196-р "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби України з безпеки на транспорті" утворено територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби, реорганізувавши шляхом злиття відповідні територіальні органи зазначеної Служби за переліком згідно з додатком. Зокрема, реорганізовано шляхом злиття Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області, Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області та Управління Укртрансбезпеки у Чернівецькій області у Придністровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки, а також реорганізовано шляхом злиття Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області та Київське міжрегіональне Управління Укртрансбезпеки у Північне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки.

Відповідно до п.3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року (далі - Порядок 1567), органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) здійснює функції з управління автомобільними дорогами загального користування та має право вимагати дотримання законодавчих та нормативних актів з питань дорожнього руху.

З огляду на викладене, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) під час здійснення своїх повноважень діє як суб`єкт владних повноважень, а також є органом наділеним спеціальною компетенцією, якому надано повноваження щодо реалізації політики держави з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування

Постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879).

Порядок №879 визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

За визначенням, наведеним у підпункті 4 пункту 2 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року №1567 затверджено Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (надалі, Порядок №1567).

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку №1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті (надалі, державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 12 Порядку №1567 визначено, що рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Згідно з пунктом 14 Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Під час проведення рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю (пункт 16 Порядку №1567).

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі Правила №30) передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 22.1 Правил дорожнього руху маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Згідно з п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Відповідно до п.4 Правил №30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" через центри надання адміністративних послуг.

Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Пунктами 5, 6, 7 Правил №30 передбачено, що рух транспортних засобів та їх составів загальною масою до 40 тон включно, якщо вони не є великогабаритними і контейнеровозів загальною масою до 46 тон включно та заввишки від поверхні дороги до 4,35 метра включно (на встановлених Укравтодором, Укртрансбезпекою і Національною поліцією маршрутах, які погоджено з організаціями, зазначеними в пунктах 9-13 цих Правил), здійснюється без дозволу.

Дозвіл видається: уповноваженим підрозділом Національної поліції - у разі виїзду за межі України або в`їзду на територію України виключно великогабаритними транспортними засобами; уповноваженими підрозділами Національної поліції в областях, м. Києві, а також Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, - якщо маршрут пролягає в межах Автономної Республіки Крим, області, між областями або між Автономною Республікою Крим, мм. Києвом і Севастополем та іншими адміністративно-територіальними одиницями.

Дозвіл видається на одноразовий проїзд великогабаритного та великовагового транспортного засобу. У разі здійснення постійних проїздів по одному маршруту тим самим транспортним засобом дозвіл може видаватися на кілька проїздів, але не більше ніж на три місяці.

Відповідно до пункту 25 Правил №30 забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб.

Також, пунктами 12, 13 Порядку №879 визначено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Поряд з цим, ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особі які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються ванта» перевезення.

Відповідно до частини другої ст. 48 «Про автомобільний транспорт» документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до частини шостої ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом (окрім зазначених у ч.2 даної статті) є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габарити обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча бодин з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема навантаження на вісі транспортного засобу, допускається за наявності дозволу участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Як слідує з матеріалів даної справи, що перевіркою зафіксовано перевищення вагових параметрів: навантаження на повну масу транспортного засобу - 41540 т, що на 3,9% перевищує нормативно визначені 40 т, навантаження на строєну вісь -24360 т, що на 10,7% перевищує нормативно визначені 22 т.

Однак, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача уповноважених органів з метою отримання дозволу на рух з перевищенням вагових обмежень чи інформації про відмову від видачі вказаного дозволу уповноважені органом зважаючи на специфіку вантажу.

Суд вважає, що позивач як автомобільний перевізник несе відповідальність за дотримання габаритно-вагових параметрів при перевезенні вантажів, а тому, завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, зобов`язаний враховувати дозволені нормативні навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, а тому повинен використовувати в таких випадках транспортний засіб з відповідними технічними параметрами, з урахуванням специфіки вантажу.

Поряд з цим, вирішуючи даний спір по суті, суд зазначає, що перевезення подільного вантажу передбачає організацію такого перевезення автомобільними дорогами загального користування виключно з дотриманням дозволених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху максимальних навантажень на осі та максимальної фактичної маси.

До того ж, суд зауважує, що в контексті п.22.5 Правил дорожнього руху перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду №803/1540/16 від 24.07.2019.

Водночас, відповідно до п.23 Порядку №879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Відповідно до пунктів 8.1, 8.2 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, (далі Правила №363), типи та кількість рухомого складу, потрібного для виконання перевезень вантажів, визначаються Перевізником залежно від обсягу і характеру перевезень.

Згідно з п.п.8.14-8.15, 8.19 Глави 8 Правил №363 на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу, які позивачем не були виконані, зокрема: навантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху. Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

Вантажі розміщують так, щоб маса вантажу рівномірно розподілялася між автомобілем і причепом.

Пунктом 8.20 Глави 8 Правил №363 визначено, що водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу, а також сповістити Замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню.

Відповідно до п.8.21 Глави 8 Правил №363 виходячи з вимог безпеки руху, водій зобов`язаний перевірити відповідність габаритів вантажу розмірам, що зазначені у Правилах дорожнього руху України.

Згідно з п.12.1 Глави 12 Правил №363 при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п.12.5 Глави 12 вказаних правил для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Отже, водій, який здійснює вантажні перевезення великоваговим автомобільним транспортом зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

При цьому автомобіль на ваги (під час зважування) заїжджає повільно - зі швидкістю не більше 5-6 км на годину, і така швидкість руху не може призвести до значного зміщення вантажу.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду №803/1540/16 від 24.07.2019.

Як вже зазначалось вище, перевіркою зафіксовано перевищення вагових параметрів: навантаження на повну масу транспортного засобу - 41540 т, що на 3,9% перевищує нормативно визначені 40 т, навантаження на строєну вісь -24360 т, що на 10,7% перевищує нормативно визначені 22 т.

Відтак, на думку суду, перевищення позивачем навантаження на строєну вісь відбулося внаслідок перевищення фактичної маси транспортного засобу понад 40 т.

Відповідно до п.16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994 перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

При цьому, суд вважає, що з метою збереження автомобільних доріг від руйнування через значні навантаження на дорожнє покриття, встановлено заборону перевезення подільних вантажів транспортними засобами та їх составами, що перевищують вказані параметри фактичної маси та навантаження на вісь (осі). У разі перевезення подільних вантажів вагові параметри не повинні перевищувати вищезазначені межі, а якщо останні мають більші значення, то видача дозволів на участь у дорожньому расі транспортних засобів, вагові та габаритні параметри яких перевищують нормативні, також не допускається.

Поряд з цим, вирішуючи даний спір по суті, суд зазначає, що у спірному випадку транспортного засобу в пун габаритно-вагового контролю здійснювалося за допомогою ваги електронної ТВА200-10 Зав.№ 16797. Виробник ТзОВ НВП «Техноваги».

Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №02Чг-852 від 08.07.2021, остання повірка ваг була здійснена 08.07.2021 року (чинне до 08.07.2022), отже станом на 05.08.истика вимірювальної техніки відповідала вимогам нормативно-технічної документації.

Таким чином, суд вважає, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивачаздійснювався технічними засобами, що мають відповідне свідоцтво про періодичну повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, у зв`язку із чим придатними до застосування.

Так, вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що форма акта перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт передбачена додатком 3 до Порядку №1567.

Форма довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю встановлена Порядком взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженим спільним наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 № 1007/1207.

Форма акта про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів встановлена Порядком зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 № 422.

Затверджені форми актів та довідки не передбачають внесення до них відомостей про обладнання, яким здійснювався точний габаритно-ваговий контроль, ні акти, ні довідка не містить графи для заповнення інформації про марку, модель та заводський номер вимірювально-габаритного обладнання.

Разом з тим, суд вважає, що довідка про результати здійснення габарити вагового контролю № 032718 від 05.08.2021 відповідає встановленій формі та містить відомості про дату проведеного габаритно-вагового контролю: 05.08.2021; місце розташування пункту габаритно-вагового контролю: а/д М-06 Київ-Чоп 503км+300м; форма довідки не містить графи про зазначення часу її складання, а відомості про місце її складання належним чином заповнені.

Суд додатково звертає увагу на тому, що відповідно до пункту 22 Порядку № 879, у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За приписами Кодексу України про адміністративні правопорушення повноваженнями щодо затримання транспортного засобу в порядку статті 265-2 наділені виключно органи Національної поліції України.

Крім того, та обставина, що всупереч вказаним нормам належний позивачу транспортний засіб здійснював рух автомобільними дорогами загального користування, перевозячи подільний вантаж насипом, що призвело до нерівномірного розподілу вантажу та до перевищення навантаження на вісь, не звільняє позивача як перевізника від відповідальності, передбаченої абз.15 частини першої ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", установленої за перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Суд зазначає, що за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Натомість адміністративно-господарські штрафи за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачені статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", є видом адміністративно-господарських санкцій, що застосовуються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування до суб`єктів господарювання за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності (ст.ст.216, 217, 238, 239 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 241 Господарського кодексу України адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності. Перелік порушень, за які з суб`єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

За наведених обставин у їх сукупності, суд дійшов переконання про правомірність оскаржуваної в даній справі постанови.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.05.2011: згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

У відповідності до частин першої та другої ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Отже, враховуючи встановлений під час перевірки факт перевищення транспортним засобом позивача габаритно-вагових норм та відсутність дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів, суд вважає, що постанова відповідача про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу по суті є правомірною і достатніх підстав для визнання її протиправною під час розгляду справи не встановлено.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 12 квітня 2022 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач- Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_6 );

відповідачі

- Придністровський міжрегіональний управління Укртрансбезпеки (місцезнаходження: вул. Тролейбусна, 12, м.Тернопіль,46027 )

-Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (місцезнаходження: пр.Перемоги, 14, м.Київ, 03135, ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.