Справа № 160/1417/22
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2022 року Справа № 160/1417/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу №160/1417/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
21.01.2022 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якій позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з розрахунку 90 відсотків від заробітної плати згідно довідки Дніпропетровської обласної прокуратури від 01.04.2021 року за №21-66вих21 з урахуванням підвищення заробітної плати за відповідною( прирівняною) посадою на підставі Закону України «Про прокуратуру» без обмеження максимального (граничного) розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугу років з 1 квітня 2021 року.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 21.01.2022 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
Ухвалою суду від 26.01.2022 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.
Ухвалою суду від 26.01.2022 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, а саме копії:
- пенсійної справи позивача;
- звернення позивача про здійснення перерахунку пенсії згідно оновленої довідки;
10.03.2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву позивача, разом із витребуваними судом доказами по справі.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 24.03.2022 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позов обґрунтований тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та їй призначено відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1798-ХІІ від 05 листопада 1991 року пенсію за вислугу років у розмірі 90 % від сум заробітку.
У зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури позивач звернулася до відповідача із заявою щодо здійснення перерахунку раніше призначеної пенсії на підставі довідки Дніпропетровської обласної прокуратури від 01.04.2021 року №21-66вих-21.
Однак позивачу проведено перерахунок її пенсії з 01.04.2021 з урахуванням 60% сум заробітку та з урахуванням обмеження максимальним розміром пенсії.
Позивач вважає, що дії відповідача, які виразились у перерахунку пенсії на 60% від розміру заробітної плати, обмеженням її максимального розміру десятьма мінімальними розмірами прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність є протиправними та такими, що порушують його соціальні права, суперечать чинному законодавству України.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому позов не визнає та заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки при перерахунку пенсії позивача ГУ ПФУ в Дніпропетровській області діяло в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру" пенсія призначається в розмірі 60% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, а також відповідно до частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
Крім того, посилаючись на постанову Верховного суду від 14.09.2020 року по справі № 560/2120/20, зазначили, що визначення відсоткового розміру 90% заробітної плати для перерахунку пенсії та здійснення перерахунку без обмежень максимальним розміром є передчасними та не підлягають задоволенню.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 , є пенсіонером, працювала в органах прокуратури України близько 30 років. Починаючи з 13.09.2005 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Отже, встановлено, що позивач з 2005 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати посади прокурора прокуратури.
У зв`язку з початком роботи окружних прокуратур згідно наказу Генерального прокурора від 17.02.2021 року № 40, з 15.03.2021 року підвищено посадові оклади прокурорів за відповідною (прирівняною) посадою.
На підставі зазначеного Дніпропетровська обласна прокуратура 01.04.2021 року видала позивачу довідку № 21-66вих-21 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій.
Згідно матеріалів справи ГУ ПФУ у Дніпропетровській області позивачу здійснено перерахунок пенсії у розмірі 60% від заробітної плати, вказаної у довідці Дніпропетровської обласної прокуратури від 01.04.2021 року.
Розмір пенсії до виплати, з урахування обмежень максимального розміру пенсії:
У червні 2021 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії.
Позивач, вважаючи своє право порушеним діями відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії з 90 відсотків до 60 відсотків грошового забезпечення та обмеження виплати максимальним розміром, врахованого для обчислення пенсії, звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував такі обставини справи та положення чинного законодавства України.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
При вирішенні спору суд виходить із того, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Базовим (рамковим) нормативно-правовим актом, який визначає права, принципи, підстави, механізм та умови призначення, перерахунку і виплати пенсії за вислугу років працівникам органів прокуратури був і є Закон України «Про прокуратуру»: до 15 липня 2015 року - Закон № 1789-ХІІ, з цієї дати - Закон України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ (далі - Закон № 1697-VІІ).
Умови пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури до 15 липня 2015 року визначалися статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ.
Згідно з частинами 1, 2 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991 (чинного на час призначення позивачу пенсії) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
Відповідно до частини дванадцятої статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991, обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.
Частиною сімнадцятою статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991 передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Судом встановлено, що позивач працювала в органах прокуратури та набула право на пенсійне забезпечення на підставі статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991р. (в редакції, чинній на час набуття такого права).
Станом на час призначення пенсії позивачу порядок та підстави для перерахунку пенсії прокурорів були визначені у ч.12 та 17 ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991р.
До ст. 50-1 Закону № 1789 вносилися зміни Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI (далі - Закон № 3668), внаслідок яких наведена вище ч. 17 ст. 50-1 Закону № 3668 з 01.10.2011 року стала вісімнадцятою, - тобто відбулась зміна порядкового номеру частини статті, що регламентувала порядок та підстави перерахунку пенсії, проте її текст залишився незмінним.
14.10.2014 року ухвалено новий Закон № 1697.
Частина 20 ст. 86 Закону № 1697 (в первинній редакції) була такого змісту: «Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
Отже, первинна редакція ч. 20 ст. 86 Закону № 1697 та ч. 18 ст. 50-1 Закону №1789 містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.
З 15.07.2015р. втратив чинність Закон № 1789 (крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів).
01.01.2015р. набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 76), яким, з-поміж іншого, внесено такі зміни:
ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789 (діяла до 15.07.2015 року) викладено в такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України»;
ч. 20 ст. 86 Закону № 1697 (набрала чинності 15.07.2015 року) викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».
Таким чином, законодавець делегував повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінету Міністрів України.
Кабінет Міністрів України впродовж 2015-2019 років не визначив умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури.
У грудні 2019 року Конституційний Суд України за результатами розгляду справи №3-209/2018 (2413/18, 2807/19) ухвалив рішення від 13.12.2019 року №7-р(II)/2019, яким визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч.20 ст. 86 Закону № 1697 зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України; положення ч. 20 ст. 86 Закону № 1697 зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Також Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення №7 р(II)/2019: ч. 20 ст. 86 Закону № 1697 зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення; ч. 20 ст. 86 Закону №1697 підлягає застосуванню в первинній редакції: «Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
Таким чином, у позивача є право на перерахунок пенсії.
Відповідач провів такий перерахунок, проте зі зміною відсоткового розміру заробітної плати, з якого обчислюється пенсія.
Так, із матеріалів справи слідує, що позивачеві пенсія призначена з вересня 2005 року на підставі статті 50-1 Закону № 1789 в розмірі 90 % від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Проте, здійснюючи перерахунок пенсії, відповідач застосував положення ст.86 Закону № 1697, відповідно до якої пенсія призначається у розмірі 60 % від суми місячної (чинної) заробітної плати за відповідну вислугу років.
Так, дійсно відповідно до ч.2 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Однак з аналізу наведених норм права слід дійти висновку, що розмір пенсії у відсотках стосується порядку призначення пенсії, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.
У свою чергу, ч.20 статті 86 Закону № 1697-VII, яка регулює порядок перерахунку пенсії, не містить жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку.
Таким чином, при перерахунку пенсії позивача відповідно до ч.20 статті 86 Закону №1697-VII відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із врахуванням норм ч.2 статті 86 Закону № 1697-VII, яка застосовується саме при призначенні пенсії.
Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.
За таких обставин у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії без обмеження граничного розміру, суд вважає за необхідне вказати таке.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ, внесено зміни до частини п`ятнадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, згідно з якою, максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Однак, вказана норма набрала чинності після призначення позивачу пенсії за вислугу років.
Частиною другою розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VІ, передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Тобто, норми Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ в цій частині до позивача не застосовуються, оскільки вказаний закон поширює свою дію на прокурорів та слідчих органів прокуратури, яким пенсія призначена та виплачується саме за нормами цього Закону з дати набрання ним чинності. Отже, зміни стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку.
Оскільки позивачу пенсія призначена у 2005 році, позовні вимоги у цій справі про перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Таким чином, до розміру пенсії позивача не можуть застосовуватись обмеження максимального розміру пенсії, визначені Законом №1697-VІІ.
Враховуючи наведене вище, суд доходить висновку, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Дослідивши матеріали справи, слід зазначити, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами щодо правомірної своїх дій щодо перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 у розмірі 60 відсотків заробітної плати, зазначеної у довідці Дніпропетровської обласної прокуратури від 01.04.2021 року №21-66вих-21 та встановлення обмеження суми при виплаті пенсії максимальним (граничним) розміром.
За вказаних обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з розрахунку 90 відсотків від заробітної плати згідно довідки Дніпропетровської обласної прокуратури від 01.04.2021 року за №21-66 вих21 з урахуванням підвищення заробітної плати за відповідною (прирівняною) посадою на підставі Закону України «Про прокуратуру» без обмеження максимального (граничного) розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугу років з 1 квітня 2021 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 992,40 гривень.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ОКПП НОМЕР_1 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 24.03.2022 року.

Суддя В.В. Ільков