Справа № 280/2836/21
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2022-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
13 квітня 2022 року м. Дніпросправа № 280/2836/21
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),
суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,
розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі
за апеляційними скаргами Офісу Генерального прокурора, Запорізької обласної прокуратури
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року у справі № 280/2836/21
до Десятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Офісу Генерального прокурора, Запорізької обласної прокуратури
про визнання протиправними та скасування рішення, скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, -
У квітні 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до Десятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) (далі відповідач-1), Офісу Генерального прокурора (далі відповідач-2), Запорізької обласної прокуратури (далі відповідач-3) у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-1 № 1 від 15.01.2021 про неуспішне проходження позивачем атестації;
- визнати протиправним та скасувати накази керівника Запорізької обласної прокуратури №415к від 18.03.2021 та № 436к від 22.03.2021 про звільнення позивача з посади першого заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури №3 Запорізької області та органів Запорізької обласної прокуратури, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру" з 22.03.2021;
- поновити позивача на посаді першого заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури №3 Запорізької області та органах Запорізької обласної прокуратури з 23.03.2021;
- визнати першого заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури №3 Запорізької області Фененка Д.П. таким, що успішно пройшов атестацію;
- зобов`язати відповідача-3 прийняти рішення щодо переведення позивача на посаду прокурора відповідно до п. 18 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України від 19.09.2019 №113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури";
- стягнути з відповідача-3 на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.03.2021 по день поновлення на роботі, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Офіс Генерального прокурора та Запорізька обласна прокуратура оскаржили його в апеляційному порядку.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора, Запорізької обласної прокуратури - задоволені частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року у справі № 280/2836/21 скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання першого заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури №3 Запорізької області Фененка Дмитра Петровича таким, що успішно пройшов атестацію та в частині позовних вимог про зобов`язання Запорізької обласної прокуратури прийняти рішення щодо переведення ОСОБА_1 на посаду прокурора відповідно до п.18 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України від 19.09.2019 №113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" та у задоволенні позову в цій частині відмовлено.

В решті рішення суду залишити без змін.

До Третього апеляційного адміністративного суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі, оскільки у постанові від 02.02.2022 судом не вирішено питання про розподіл судових витрат. У заяві представник позивача просить суд стягнути на користь ОСОБА_1 з Офісу Генерального прокурора та Запорізької обласної прокуратури по 5000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Запорізька обласна прокуратура надіслала заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. У запереченнях відповідач зазначає, що вимога щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10 000 грн. є не співмірною зі складністю справи, обсягом задоволених позовних вимог та не підтверджується достатніми та належними доказами, а тому вказана заява задоволенню не підлягає.

Розглянувши зазначену заяву, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч. 3 ст. 139 КАС України).

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 6 ст. 139 КАС України).

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1, 3 ст. 132 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. За змістом частини 3 цієї ж статті для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Верховний Суд у постанові від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

На підтвердження понесених позивачем судових витрат в сумі 10000,00 грн. на оплату професійної правничої правової допомоги в суді апеляційної інстанції представником позивача до суду надано копії: договору про надання правової допомоги від 24.03.2021, акта приймання-передачі виконаної роботи від 02.02.2022; квитанції до прибуткового касового ордеру №02/02/22 від 02.02.2022.

Відповідно до акта приймання-передачі виконаної роботи від 02.02.2022 адвокат надав клієнтові наступні юридичні послуги: написання відзивів на апеляційні скарги; представництво клієнта у суді апеляційної інстанції.

Зважаючи на характер спірних правовідносин, зміст відзивів на апеляційні скарги, час участі представника позивача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції та задоволенні позовні вимоги позивача, колегія суддів дійшла висновку, що сума судових витрат позивача на оплату професійної правничої правової допомоги в суді апеляційної інстанції, що підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, у розмірі 10000,00 грн. не є співмірним з обсягом наданих послуг та має становити за оцінкою суду 6000,00 грн.

З урахуванням викладеного, заяву позивача про ухвалення додаткового рішення слід задовольнити частково та стягнути на користь позивача 6000,00 грн. судових витрат на правничу допомогу адвоката за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора, Запорізької обласної прокуратури.

Керуючись статтями 139, 252, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької обласної прокуратури витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Додаткова постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до статей 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко