Справа № 380/11386/21
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2022-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2022 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції у Львівській області та зобов`язання вчинити дії.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо невиплати ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні зі служби на загальну суму 309 135,88 грн;

- зобов`язати та стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області вихідну допомогу при звільненні зі служби на користь ОСОБА_1 у розмірі 309 135,88 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що станом на час звільнення позивача з органів поліції 03.08.2020, роботодавцем було виплачено 238 918,93 грн вихідної допомоги, тобто 50% за прослужений календарний рік, який становив 32 роки. Вказує, що при виплаті вказаної суми, роботодавцем було взято грошову суму у розмірі 7 466,22 грн, що позивач вважає зроблено невірно за тих обставин, що на час звільнення 03.08.2020 грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на липень 2020 року становило 33338,46 грн, а тому вихідна допомога при звільненні мала б становити 533 415,36 грн. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач подав відзив на позовну заяву у якому проти позовних вимог заперечує повністю. Вказує, що підставою зазначеного позову є протиправна, на думку позивача, бездіяльність щодо невиплати вихідної допомоги при звільненні зі служби на загальну суму 309135,88 грн. Такі позовні вимоги мотивовані тим, що позивач розраховує суму, що підлягає нарахуванню з певних архівних відомостей, які в тому числі долучено до позовної заяви, при цьому такі архівні відомості не містять реквізитів документа, а саме: дати видачі, прізвища та підпису посадової особи, уповноваженої на складання та підпис такої довідки.

Відповідач вказує, що 03.08.2020 наказом № 235 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів. Стаж служби в поліції при звільненні та для виплати одноразової грошової допомоги становить 32 роки 10 місяців 12 днів. Таким чином, підлягає нарахуванню одноразова грошова допомога при звільнені в сумі 242557,28 грн, що, за мінусом передбачених законом відрахувань, була виплачена згідно відомості № 119 від 25.08.2020. Зазначає, що 24.05.2021 наказом № 178 о/с ОСОБА_1 знову звільнено зі служби в поліції, цього разу через хворобу. Стаж служби в поліції при звільненні та для виплати одноразової грошової допомоги становить 33 роки 08 місяців 02 днів. Відтак знову підлягає нарахуванню одноразова грошова допомога при звільнені, що цього разу складає 245305,83 грн. За мінусом попередньо нарахованих коштів, різниця становить 2748,55 грн, яка була виплачена згідно відомості №31 від 31.05.2021.

Відтак, враховуючи передбачений статтею 19 Конституції України обов`язок органу державної влади або його посадової особи діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, ГУНП у Львівській області здійснили нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні виключно в межах чинного законодавства, а тому вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають. Просить суд відмовити в позовних вимогах.

Позивачем подано відповідь на відзив, де зазначає зокрема, що грошове забезпечення на день мого звільнення із якого було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та з якого слід було розраховувати одноразову грошову допомогу при звільненні із служба, станом на липень 2020 року становило 33 338,46 грн. Вказане також знайшло своє підтвердження у Постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.06.2021 у справі №380/7046/20.

Ухвалою суду від 19.07.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

Встановив:

03 серпня 2020 року наказом начальника ГУНП у Львівській області ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) (а.с.12).

На час звільнення 03.08.2020 із служби стаж роботи позивача в органах міліції та поліції становив 32 роки 10 місяців 12 дні в календарному обчисленні, у пільговому обчисленні 33 роки 04 місяці 15 днів.

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.02.2021 у справі №380/7046/20, ОСОБА_1 наказом начальника ГУНП у Львівській області від 25.02.2021 №95о/с поновлено на посаді старшого слідчого спеціальної поліції відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУНП у Львівській області з 04 серпня 2020 року (а.с.13).

Наказом начальника ГУНП у Львівській області від 24.05.2021 №178о/с відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частини 1 статті 77 (через хворобу).

На час звільнення 24.05.2021 із служби стаж роботи в органах міліції та поліції становив 33 роки 08 місяців 02 дні в календарному обчисленні, у пільговому обчисленні 34 роки 05 місяців 29 днів (а.с.15).

Позивач 07.07.2021 звернувся до ГУНП у Львівській області з заявою в якій просить перерахувати та виплатити вихідну допомогу при звільнені, оскільки на час його звільнення 03.08.2020, грошове забезпечення станом на липень 2020 року становило 33 338,46 грн, а тому вихідна допомога при звільненні мала б становити 533 415,36 грн (а.с.19-20).

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано, що правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року N 580-VIII, Постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова № 988) та Наказом МВС України від 06 квітня 2016 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 29 квітня 2016 року № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).

Згідно ч. 1, 2 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання; порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Наказом МВС України від 06.04.2016 №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС (далі Порядок №260).

Згідно п. п. 1, 6 розділу VI Порядку №260 поліцейським, які звільняються із служби через хворобу (за станом здоров`я), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У разі звільнення із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності календарної вислуги 10 років і більше.

Нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення.

Судом із матеріалів справи встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Львівській області нараховано позивачу одноразову грошову допомогу при звільнені в сумі 242557,28 грн, що, за відрахуванням передбачених законом, виплачена згідно відомості № 119 від 25.08.2020.

Як встановлено судом, для розрахунку вказаної допомоги відповідач врахував грошове забезпечення 15159,83 грн.

Разом з тим, у Постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.06.2021 у справі №380/7046/20, колегією суддів встановлено, що грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на липень 2020 року становило 33338,46 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, суд дійшов висновку, що для розрахунку одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до Порядку №260, необхідно врахувати грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на липень 2020 року становило 33 338,46 грн, а не 15159,83 грн.

Суд також враховує, нараховану та виплачену 25.08.2020 суму одноразової грошової допомоги в сумі 238918,93 грн.

Разом з тим, вимога позивача про стягнення з Головного управління Національної поліції у Львівській області вихідну допомогу при звільненні зі служби на користь ОСОБА_1 у розмірі 309 135,88 грн, задоволенню не підлягає, оскільки нарахування сум є виключними дискреційними повноваженнями відповідача, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на наведене з метою ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача основні позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу вихідної допомоги при звільненні зі служби 03.08.2020 виходячи з грошового забезпечення станом на липень 2020 року в розмірі 33338,46 грн, та зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні зі служби 03.08.2020, виходячи з грошового забезпечення станом на липень 2020 року в розмірі 33 338,46 грн, та здійснити виплату з урахуванням проведених виплат.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, за сукупністю наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, при цьому докази понесення інших судових витрат позивачем не надано, підстави для розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 8-10, 14, 72-79, 90, 241-246, 250, 257-262, 295 КАС України, суд, -

ухвалив :

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні зі служби 03.08.2020 виходячи з грошового забезпечення станом на липень 2020 року в розмірі 33 338,46 грн.

3. Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області (пл. Генерала Григоренка, 3, м.Львів, 79007; ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН: НОМЕР_1 ) вихідну допомогу при звільненні зі служби 03.08.2020, виходячи з грошового забезпеченняв 33 338,46 грн станом на липень 2020 року , та здійснити виплату з урахуванням проведених виплат.

4. В іншій частині позову відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 12.04.2022

Суддя Коморний О.І.