Справа № 260/3100/21
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2022-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 рокуЛьвівСправа № 260/3100/21 пров. № А/857/23121/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,

з участю секретаря судових засідань Кахнич Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Закарпатської обласної прокуратури на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної прокуратури про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

суддя у І інстанції Іванчулинець Д.В.,

час ухвалення рішення 14 год 30 хв,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складення повного тексту рішення 10 листопада 2021 року,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду із позовом, у якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Закарпатської обласної прокуратури (далі - Прокуратура), яка полягає у ненарахуванні та невиплаті йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 20 квітня 2021 року по 07 червня 2021 року;

стягнути з Прокуратури на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за вказаний період у сумі 39063,50 грн з відрахуванням обов`язкових відрахувань та платежів до Державного бюджету України.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2021 року у справі № 260/3100/21 позов було задоволено повністю.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що оскільки у період з 20 квітня 2021 року по 07 червня 2021 року здійснення фактичного поновлення позивача на посаді на виконання судового рішення відповідачем не забезпечено, то ОСОБА_1 має право на отримання середнього заробітку за час невиконання рішення суду про поновлення на посаді, який становить 39063,50 грн (1116,10 грн. х 35 днів).

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено Прокуратурою, яка просила таке скасувати та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 не подавав жодного звернення про поновлення на роботі. Постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі № 260/2845/20 від 20 квітня 2021 року надійшла до відділу кадрової роботи та державної служби Закарпатської обласної прокуратури 12 травня 2021 року.

З метою негайного виконання постанови суду відділом кадрової роботи та державної служби Прокуратури 14 травня 2021 року на адресу позивача було скеровано лист про необхідність з`явитися з метою поновлення на посаді. ОСОБА_1 з`явився до відділу кадрової роботи та державної служби Прокуратури лише 07 червня 2021 року, де написав на ім`я керівника Прокуратуру заяву про поновлення його в органах прокуратури Закарпатської області на посаді прокурора відділу забезпечення представництва в суді прокуратури Закарпатської області.

Відтак, було підтверджено волевиявлення ОСОБА_1 продовжувати фактичну службу на відповідній посаді прокурора та наказом керівника Прокуратури від 07 червня 2021 року № 258к ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора відділу забезпечення представництва в суді Прокуратури.

З урахуванням приписів статей 21, 24 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) необхідною умовою для видання наказу про поновлення на роботі є письмова заява працівника, оскільки процес поновлення на роботі здійснюється за принципом диспозитивності за наявності волевиявлення особи.

ОСОБА_1 із заявою щодо поновлення на роботі відповідно до судового рішення ні до Прокуратури, ні до органів державної виконавчої служби для примусового виконання до 07 червня 2021 року не звертався, що не враховано судом першої інстанції.

Відтак Прокуратурою порушень вимог статті. 236 КЗпП при поновленні ОСОБА_1 допущено не було.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечив обґрунтованість апеляційних вимог та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представники Прокуратури у судовому засіданні апеляційного суду підтримав подану апеляційну скаргу доводами, аналогічними до тих, що зазначені у її тексті. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибув, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, наказом виконувача обов`язків прокурора Закарпатської області Дем`янчука І.І. від 18 серпня 2020 року за № 352к «Про звільнення» ОСОБА_1 було звільнено з посади прокурора відділу забезпечення представництва в суді управління представництва інтересів держави в суді Прокуратури.

20 квітня 2021 року постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №260/2845/20 визнано протиправним та скасовано наказ виконувача обов`язків прокурора Закарпатської області від 18 серпня 2020 року № 352к та поновлено ОСОБА_1 в органах прокуратури Закарпатської області на посаді прокурора відділу забезпечення представництва в суді управління представництва інтересів держави в суді Прокуратури з 20 серпня 2020 року.

03 червня 2021 року позивач отримав листа від Прокуратури за № 07-563вих-21 від 14 травня 2021 року щодо необхідності з`явитися у відділ кадрів відповідача для вирішення питання про поновлення його на займаній до звільнення посаді (а.с.12).

07 червня 2021 року наказом Прокуратури № 258-к було скасовано наказ від 18 серпня 2020 року за № 352к про звільнення ОСОБА_1 та поновлено його на посаді прокурора відділу забезпечення представництва в суді управління представництва інтересів держави в суді Прокуратури з 21 серпня 2020 року на підставі заяви позивача та постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року за № 260/2845/20 (а.с.14).

ОСОБА_1 не погодися і бездіяльністю Прокуратури при виконанні постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року у справі №260/2845/20 та звернувся до адміністративного суду з позов, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

На підставі аналізу матеріалів справи та позицій сторін, викладених у заявах по суті справи, апеляційний суд дійшов висновку, що на стадії апеляційного перегляду учасниками справи визнається факт затримки виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року у справі №260/2845/20 у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді у період з 20 квітня 2021 року по 07 червня 2021 року. При цьому спірними залишаються причини несвоєчасного виконання зазначеного судового рішення та наявність вини у цьому відповідача.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно із приписами частини 1 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (частина 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України).

За правилами частини 1 статті 325 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Приписами статті 236 КЗпП встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

У пункті 46 рішення від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Заява № 40450/04) ЄСПЛ зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання (див. рішення у справі «Метаксас проти Греції» (Metaxas v. Greece), № 8415/02, п. 19, від 27 травня 2004 року; та у справі «Лізанец проти України» (Lizanets v. Ukraine), № 6725/03, п. 43, від 31 травня 2007 року). У таких справах відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання.

Окрім того, у пункті 51 того ж рішення ЄСПЛ зазначив, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

З огляду на викладене апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що оскільки постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року у справі №260/2845/20 про поновлення ОСОБА_1 на роботі в силу приписів частини 1 статті 325 Кодексу адміністративного судочинства України набрала законної сили з дати її прийняття, то відповідачем було допущено протиправну затримку із виданням відповідного наказу на його виконання лише 07 червня 2021 року.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Закарпатської обласної прокуратури без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2021 року у справі № 260/3100/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко
Постанова у повному обсязі складена 13 квітня 2022 року