Справа № 120/5961/21-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2022-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 квітня 2022 р. Справа № 120/5961/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулося Головне управління ДПС у Вінницькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 обліковується податковий борг з єдиного податку в загальному розмірі 14984,56 гривень, який станом на дату звернення до суду не сплачено, що відповідно до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України є підставою для звернення до суду з позовом щодо стягнення такого.

Ухвалою від 15 червня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

05 серпня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Такий, окрім іншого, обґрунтований тим, що ОСОБА_1 є фізичною-особою підприємцем, місцезнаходження якого: АДРЕСА_1 . Разом з тим, податкова вимога від 03 грудня 2018 року №311249-50 надсилалася на іншу адресу, а тому відповідач не знав про існування такої. Окрім того, у відзиві наводиться обгрунтування того, що Головне управління ДПС у Вінницькій області є суб`єктом господарювання, а не органом державної влади, а тому не має повноважень звертатися до суду із позовом щодо стягнення з нього податкового боргу. За наведених обставин відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Вінницькій області.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження відповідача: АДРЕСА_2 .

06 листопада 2018 року, 06 лютого 2019 року, 07 травня 2019 року, 09 серпня 2019 року, 08 листопада 2019 року, 10 серпня 2020 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 самостійно подано податкові декларації платника єдиного податку, у яких самостійно визначено податкові зобов`язання з єдиного податку в загальному розмірі 25972,92 гривні. У податкових деклараціях платником податку зазначено його податкову адресу: АДРЕСА_2 .

03 грудня 2018 року Головним управлінням ДФС у Вінницькій області сформовано податкову вимогу №311249-50, яку направлено за адресою: АДРЕСА_3 .

Визначаючись з приводу позовних вимог, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Обов`язок сплати податків платником передбачений підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), відповідно до якого платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Особливості формування та надіслання податкової вимоги визначені статтею 59 ПК України (в редакції, чинній на момент формування податкової вимоги відповідачу).

Так, цією нормою визначено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

При цьому, вказана норма в частині, що стосується надсилання (вручення) податкової вимоги є бланкетною, адже відсилає до іншої норми, якою врегульовано порядок надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Так, пунктом 58.3 статті 58 ПК України (слід застосовувати в редакції, чинній на момент формування податкової вимоги відповідачеві) визначено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

В свою чергу, пунктом 42.2 ПК України визначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Подібна за змістом норма міститься у Порядку направлення податковими органами податкових вимог платника податків, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30 червня 2017 року №610 (в редакції, чинній на момент формування та надсилання відповідачеві податкової вимоги), пунктом 7 розділу IV якого передбачено, що податкова вимога вважається належним чином врученою платнику податків (крім фізичних осіб), якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Відтак, аналіз наведених приписів свідчить про те, що несплата платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки є підставою для формування податковим органом та надіслання такому платнику податкової вимоги. Податковий борг може бути стягнутий у судовому порядку за зверненням податкового органу. При цьому, стягнення податкового боргу у судовому порядку передбачає, що податковим органом виконано законодавчі приписи щодо порядку формування та направлення податкової вимоги. При цьому, відповідно до податкового законодавства, що діяло на момент формування та надсилання відповідачу податкової вимоги, остання вважається належним чином врученою платнику податків (крім фізичних осіб), якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) такого платника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Водночас, судом установлено, що податковою адресою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 станом на момент формування та надсилання йому податкової вимоги було АДРЕСА_1 , що підтверджується самостійно поданими платником податків податковими деклараціями платника єдиного податку, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також не заперечується податковим органом.

Більше того, така адреса місцезнаходження відповідача вказана позивачем у позовній заяві.

А тому з урахуванням наведених вище приписів податкову вимогу №311249-50 від 03 грудня 2018 року слід було надсилати рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу його місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Проте, податкову вимогу №311249-50, що сформована Головним управлінням ДФС у Вінницькій області від 03 грудня 2018 року, направлено за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується такою вимогою.

При цьому, разом із позовною заявою позивачем подано копію поштового конверту з відміткою поштового відділення зв`язку про причини повернення - "за закінченням встановленого строку зберігання".

Відтак, податкова вимога №311249-50 від 03 грудня 2018 року надіслана відповідачу не за адресою його місцезнаходження, у зв`язку із чим така не була отримана адресатом.

Поряд із цим, податковим органом не враховано того, що згідно із положеннями пункту 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

В даному ж випадку, з огляду на приписи статті 42 ПК України та пункту 7 розділу IV Порядку направлення податковими органами податкових вимог платника податків відсутні підстави вважати, що податкову вимогу належним чином вручено відповідачу, що свідчить про недотримання контролюючим органом вимог податкового законодавства в цій частині.

Таким чином, суд зауважує, що податкова вимога №311249-50 від 03 грудня 2018 року не вважається належним чином врученою фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного за відсутності факту належного вручення відповідачу податкової вимоги, якою визначено до сплати суму податкового боргу, про стягнення якого поданий даний позов, як обов`язкової передумови для вчинення подальших дій для стягнення такого боргу, тому, на переконання суду, відсутні підстави для стягнення такого боргу в судовому порядку.

При цьому, варто врахувати те, що судом не заперечується факт наявності у відповідача податкового боргу в розмірі 14984,56 гривень, а лише вказується на необхідності дотримання визначеної ПК України процедури його стягнення, адже за відсутності належних доказів вручення відповідачу податкової вимоги, звернення до суду із вимогою щодо стягнення відповідного боргу є передчасним.

Долучена до позовної заяви відповідь на запит від 05 травня 2021 року, у якій зазначена адреса місця реєстрації ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ), не є належним доказом надіслання податкової вимоги на належну адресу відповідача, адже така відповідь датована травнем місяцем 2021 року, а податкова вимога сформована та надіслана відповідачу у грудні 2018 року.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що відсутні підстави для відшкодування позивачеві витрат, пов`язаних із сплатою ним судового збору.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Головного управління ДПС у Вінницькій області відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (місцезнаходження: 21028, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 7; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 44069150)

Відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 )

Повний текст рішення суду складено 13.04.2022

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович