Справа № 420/2815/22
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2022-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2815/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Юхтенко Л.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (, місцезнаходження: 65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 44) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 08 лютого 2022 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (, місцезнаходження: 65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 44), в якій позивач просив:

Визнати протиправною відмову Державної міграційної служби України Головного управління державної міграційної служби в Одеській області Суворовського відділу у м. Одесі, оформлену листом вих. № б-5/6/5116/2-22 від 20.01.2022 року;

Зобов`язати Державну міграційну службу України Головного управління державної міграційної служби в Одеській області Суворовського відділу у м. Одесі вклеїти фотокартку в паспорт громадянина України, ОСОБА_1 , у зв`язку з досягненням ним 25-річного віку.

Ухвалою від 14 лютого 2022 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 січня 2022 року позивач звернувся до Державної міграційної служби України Головного управління державної міграційної служби в Одеській області Суворовського відділу у м. Одесі із заявою щодо вклеювання до паспорта громадянина України у вигляді книжечки після досягнення ним 25 років нової фотокартки через релігійні переконання із зазначенням причини пропуску строку звернення з відповідною заявою пізніше ніж через один місяць після досягнення ним 25-річного віку.

Проте листом вих. № б-5/6/5116/2-22 від 20.01.2022 року позивачу відмовлено з посиланням на наказ МВС України від 06.06.2019 року № 456 «Про затвердження Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України», відповідно до якого надається можливість оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року громадянам щодо яких прийнято рішення, яке набрало законної сили про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.

Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною, що призводить до порушення його конституційних прав.

Так, позивач зазначив, що до заяви було долучено ксерокопію існуючого паспорту, дві фотокартки 35х45мм. Позивач досягнув 25-річного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 , але звернувся до відповідача 19.01.2022 року через перебування за кордоном.

Позивач не заперечує пропуск 30-денного строку з дня досягнення 25-річного віку для звернення до відповідача із відповідною заявою про вклеювання фотокартки до паспорта громадянина України.

Позивач зазначив, що законодавством не врегульовано алгоритму дій територіального органу ДМС у разі порушення особовою вказаного строку звернення щодо вклеювання у паспорт нової фотокартки, проте нормами пп. 6 п. 6 Порядку № 302 та п. 2 розділу У Порядку № 456 визначено, що обмін паспорта здійснюється у разі: якщо особа досягла 25 чи 45 річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше ніж як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток. Для вклеювання фотокартки відповідного віку після спливу 30-денного строку заявник подає працівнику територіального підрозділу заяву про вклеювання фотокартки, паспорт і дві фотокартки, яке відповідає досягнутому віку та відповідне рішення суду.

При цьому вищенаведені положенні законодавства не передбачають видачі нового паспорта зразка 1994 року в обмін на паспорт, у який своєчасно не вклеєно фотокартку особи.

Позивач, посилаючись на висновки, викладені у постанові Великої палати Верховного Суду по справі № 806/3265/17 від 19.09.2018 року, наголошує на тому, що позбавлення особи користуватися паспортом у формі книжечки або примушування її до обміну такого паспорту у формі картки становитиме втручання держави в особисте життя.

Також позивач зазначив, що він не може погодитись з присвоєнням йому цифрового ідентифікатор особистості у виді Унікального номеру.

Ухвала про відкриття провадження та копія позовної заяви була надіслана відповідачу на електронну адресу 15 лютого 2022 року, але у встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, докази, якими вони підтверджуються, судом у справі встановлені такі факти та обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено паспортом громадянина України серія НОМЕР_2 , виданий 08 лютого 2010 року Суворовським РВОМУ ГУМВС України в Одеській області.

Суд встановив, що 19 січня 2022 року позивач звернувся до начальника Суворовського відділу у м. Одесі ГУДМС в Одеській області із заявою про видачу паспорта старого зразка (у вигляді паспортної книги), з посиланням, що пропустив строк вклеювання фото у 25 років через свою відсутність на території України та не мав доступу до посольства України за кордоном.

Листом вих. № б-5/6/5116/2-22 від 20.01.2022 року позивачу відмовлено з посиланням на наказ МВС України від 06.06.2019 року № 456 «Про затвердження Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України», відповідно до якого надається можливість оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року громадянам щодо яких прийнято рішення, яке набрало законної сили про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.

Не погодившись з вказаною відмовою позивач звернувся до суду з цим позовом.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи, регулюються Законом України від 20.11.2012 №5492-VI Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус (далі - Закон України №5492-VI).

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України №5492-VI , суспільні відносини, пов`язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), оформленням, видачею, обміном, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим Законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону N 5492-VI, Єдиний державний демографічний реєстр (Реєстр) - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

За частиною першою статті 13 Закону N 5492-VI документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус.

Одним із документів Реєстру, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, зазначено паспорт громадянина України (підпункт "а" пункту 1 частини першої статті 13 Закону N 5492-VI).

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 13 цього Закону, паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, проїзний документ біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, проїзний документ особи, якій надано додатковий захист, картка мігранта містять безконтактний електронний носій.

Особам гарантується право на відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті громадянина України. Таке право реалізується шляхом подання заяви відповідному уповноваженому суб`єкту про внесення або відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук особи до безконтактного електронного носія.

Згідно з частин першою, другою, четвертою та п`ятою статті 14 Закону N 5492-VI форма кожного документа встановлюється цим Законом.

Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

Згідно з частинами першою, другою статті 21 Закону N 5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

На виконання положень частини другої статті 15 та абзацу другого частини другої статті 21 Закону N 5492-VI Кабінет Міністрів України прийняв Постанову N 302, якою затверджено зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України.

За змістом пункту 2 Постанови N 302 із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:

- з 1 січня 2016 року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-XII;

- з 1 листопада 2016 року оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Пунктом 3 Постанови N 302 встановлено, що прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 1 листопада 2016 року припиняється; паспорт громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, оформлений та виданий на підставі документів, поданих до 1 листопада 2016 року, є чинним протягом строку, на який його було видано. Вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснюються відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою N 302, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Згідно з підпункту 6 пункту 6 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року N 302, обмін паспорта здійснюється у разі, зокрема, якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток.

Пунктом 131 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті, вноситься така інформація, зокрема, біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук (за згодою особи).

Статтею 2 Закону України "Про захист персональних даних" від 01 червня 2010 року N 2297-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон N 2297-IV) визначено, що персональні дані є відомостями чи сукупністю відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Згідно з частини першої статті 6 Закону N 2297-IV, мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону N 1474-VIII до приведення законодавства у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону, якщо інше не передбачено цим Законом. Поряд із тим, за пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону N 1474-VIII, Кабінет Міністрів України зобов`язано, з-поміж іншого, у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

У межах встановленого Законом N 1474-VIII строку Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 26 жовтня 2016 року N 745, якою внесені відповідні зміни до Постанови N 302.

Постанова N 745 набрала чинності з 01 листопада 2016 року, і з тієї ж дати офіційно встановлено, що паспорт громадянина України оформляється виключно у формі картки з безконтактним електронним носієм з використанням бланка, затвердженого Постановою N 302.

На підставі Положення про паспорт (у редакції Постанови Верховної Ради України від 2 вересня 1993 року N 3423-XII) Кабінет Міністрів України постановою від 4 червня 1994 року N 353 (далі - Постанова N 353) затвердив зразок бланка паспорта громадянина України. Цю постанову з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року N 185 "Деякі питання виконання Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" визнано такою, що втратила чинність.

Однак, постановою від 12 червня 2013 року N 415 уряд зупинив дію постанови від 13 березня 2013 року N 185, відновивши дію Постанови N 353, якою було затверджено зразок бланка паспорта громадянина України (зразка 1994 року).

Відповідно до пунктів 3, 5, 6, 8 Положення про паспорт бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Паспортна книжечка являє собою зшиту в накидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. У верхній частині лицьового боку обкладинки зроблено напис "Україна", нижче - зображення Державного герба України, під ним - напис "Паспорт". На внутрішньому лівому боці обкладинки у центрі - зображення Державного прапора України, нижче - напис "Паспорт громадянина України". На першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім`я та по батькові, дата і місце народження. На першій сторінці також вклеюється фотокартка і відводиться місце для підпису його власника. На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган, що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу. Записи засвідчуються мастиковою, а фотокартка - випуклою сухою печаткою. Перша сторінка або перший аркуш після внесення до них відповідних записів та вклеювання фотокартки можуть бути заклеєні плівкою. У разі заклеювання плівкою усього аркуша записи та фотокартка печатками не засвідчуються. Третя, четверта, п`ята і шоста сторінки призначені для фотокарток, додатково вклеюваних у паспорт, а сьома, восьма і дев`ята - для особливих відміток. На десятій сторінці робляться відмітки про сімейний стан власника паспорта, на одинадцятій - шістнадцятій - про реєстрацію постійного місця проживання громадянина. На прохання громадянина до паспорта може бути внесено (сьома, восьма і дев`ята сторінки) на підставі відповідних документів дані про дітей, групу крові і резус-фактор. На внутрішньому правому боці обкладинки надруковано витяг з цього Положення. Записи, вклеювання фотокарток і відмітки у паспорті здійснюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується. До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним. Вклеювання до паспорта нових фотокарток при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку провадиться у п`ятиденний термін. Обмін паспорта провадиться у разі: зміни (переміни) прізвища, імені або по батькові; встановлення розбіжностей у записах; непридатності для користування.

Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.

Отже, за чинним законодавством передбачено, що громадянин України, який має паспорт у формі паспортної книжечки, зобов`язаний протягом місяця після досягнення 25- чи 45-річного віку звернутись до уповноважених державних органів із заявою про вклеювання до паспорту фотокартки.

Згідно з підпунктом 6 пункту 6 Порядку N 302, обмін паспорта здійснюється у разі, якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу виповнилося 25 років 03 березня 2018 року, проте у місячний строк він не звернувся із заявою про вклеювання фотокартки до свого паспорту.

Таку заяву позивач подав 19 січня 2022 року, тобто з порушенням місячного строку, визначеного у постанові N 2503-XII.

Як зазначалось вище, до паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним (пункт 8 Положення N 2503-XII).

При цьому, суд зазначає, що паспорт, в якому не вклеєно фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним для встановлення відповідної особи, однак визнання паспорту недійсним немає наслідком його вилучення. Крім того, вказаними нормами не встановлено заборони для вклеювання фотокартки у паспорт після спливу тридцятиденного строку.

Суд зазначає, що пропущення позивачем строку для звернення до відповідача із заявою щодо вклеювання фотокартки в паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв`язку із досягнення 25-річного віку є порушенням вимог підпункту 6 пункту 6 Порядку N 302. В той же час за це порушення позивач може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, однак це не можна тлумачити так, що особа взагалі повинна бути позбавлена права на користування паспортом у формі книжечки.

В даному випадку позивач правомірно посилався на рішення Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року ухваленого у зразковій справі N 806/3265/17, відповідно до якого особі гарантується право на отримання паспорта у вигляді паспортної книжечки відповідно до вищенаведених норм, тоді як відповідач у спірних правовідносинах (правове регулювання яких не змінилося після прийняття наведеного судового рішення) фактично спонукає до отримання позивачкою паспорту у формі паспортної картки.

Так, згідно частини третьої статті 13 Закону N 5492-VI паспорт громадянина України містять безконтактний електронний носій.

Відповідно частини шостої статті 6 Закону N 2297-IV обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Тобто, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.

Разом з тим, суд зауважує, що законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу обумовлює неякість закону та порушення конституційних прав такої особи.

Отже, реалізація державних функцій має здійснюватися без примушування людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватися, як і раніше, в межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, згадані технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.

За таких обставин суд вважає, що застосування відповідачем норми підпункт 6 пункт 6 Порядку N 302, є, по суті, примушуванням позивача до обміну паспорта у формі книжечки на паспорт у формі ID-картки, що суперечить його релігійним переконанням, а, отже, обмежує його права й свободи.

З огляду на суб`єктний склад спірних правовідносин, зміст позовних вимог та підстави позову, а також правове регулювання спірних відносин, є достатні підстави вважати, що ця справа відповідає ознакам, викладеним у рішенні Великої Палати Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи Пз/9901/2/18 (N 806/3265/17).

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 вересня 2018 року у справі N 806/3265/17 зазначила, що висновки Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі N 806/3265/17 належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-XII.

На переконання Великої Палати Верховного Суду це є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Також такий підхід не відповідає вимогам якості закону (тобто, таке втручання не було "встановлене законом"), не є "необхідним у демократичному суспільстві". Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року зазначено, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не є необхідним у демократичному суспільстві, і таке втручання є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 21 серпня 2020 року по справі N 240/3660/19.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач має право на вклеювання до паспорта громадянина України зразка 1994 року нової фотокартки у зв`язку з досягненням ним 25 років.

При цьому законодавством не передбачено іншого належного способу захисту порушеного права позивача у спірних правовідносинах, ніж зобов`язання відповідача вклеїти до паспорта позивача зразка 1994 року нової фотокартки у зв`язку з досягненням 25 років.

Аналогічний підхід до розуміння зазначених норм права Верховний Суд висловив у постановах від 05 грудня 2019 року у справі N 420/270/19, від 31 січня 2020 року у справі N 200/6627/19-а та від 06 лютого 2020 року у справі N 420/3253/19.

Враховуючи вищевикладені та встановлені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та правомірними та належать задоволенню шляхом визнання протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області у наданні ОСОБА_1 адміністративної послуги щодо вклеювання фотокартки в паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 , виданого 08 лютого 2010 року зразка 1994 року у зв`язку з досягненням ним 25-річного віку та зобов`язання Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області вклеїти до паспорту громадянина України серія НОМЕР_2 , виданого 08 лютого 2010 року зразка 1994 року на імя ОСОБА_1 фотокартки, у зв`язку з досягненням ним 25-річного віку.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на те, що позовні вимоги задоволені, сплачений судовий збір належить стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (, місцезнаходження: 65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 44) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (, місцезнаходження: 65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 44) у наданні ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) адміністративної послуги щодо вклеювання фотокартки в паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 , виданого 08 лютого 2010 року зразка 1994 року у зв`язку з досягненням ним 25-річного віку.

Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (, місцезнаходження: 65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 44) вклеїти до паспорту громадянина України серія НОМЕР_2 , виданого 08 лютого 2010 року зразка 1994 року на імя ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) фотокартки, у зв`язку з досягненням ним 25-річного віку.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (, місцезнаходження: 65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 44) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 992, 40 грн. (дев`ятсот девяносто дві гривні 40 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч.1 Перехідних положень КАС України, п. 3 Розділу УІ Прикінцеві положення КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко