Справа № 450/4979/21
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 рокуЛьвівСправа № 450/4979/21 пров. № А/857/5204/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шевчук С.М.,

суддів Кухтея Р.В., Носа С.П.,

за участю секретаря судового засідання Кушик Ю.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 лютого 2022 року (ухвалене у м.Пустомити, судом під головуванням судді Мусієвського В.Є., дата складання повного тексту рішення не зазначена) у справі № 450/4979/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області Возняка Андрія Петровича, Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області про скасування постанови, суд -

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Канчалаба-Швайковська Соломія Олександрівна звернулася з позовом до інспектора Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області Возняка Андрія Петровича, Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН №4335981 від 11.06.2021року та закриття провадження.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 лютого 2022 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує, що рішення суду першої інстанції є неповним та ухвалено без належного з`ясування усіх обставин, що мають значення для справи, а висновки викладені судом не відповідають фактичним обставинам справи.

Позивач також зазначає, що з оскаржуваної постанови вбачається, що до адміністративної відповідальності притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначену особу встановлено на підставі посвідчення водія НОМЕР_1 та зазначено, що особа порушника проживає за адресою: АДРЕСА_1 . На противагу викладеному позивач стверджує, що вказана у постанові адреса їй невідома, позивач там ніколи не проживала, а посвідчення водія НОМЕР_1 нею втрачено ще у 2005році. У 2019 році їй видано нове посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке є чинним. Вказує, що суд безпідставно не урахував, що у позивача відсутня публікація в газеті про втрату посвідчення водія з підстав подання такої публікації до органів ВРЕВ ДАІ для отримання нового посвідчення. Стверджує, що втраченим у 2005році посвідченням водія НОМЕР_1 скористалася невідома особа. Окрім того, вказує про відсутність доказів вчинення нею адміністративного правопорушення за яке її притягнуто до відповідальності.

Відповідачі своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи були повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені у відповідності до вимог ст. 268 КАС України, шляхом надіслання повідомлень на електронні пошти зазначених учасників справи, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. В судове засідання відповідачі не прибули, про причини неприбуття не повідомили. Клопотань про відкладення слухання справи не направляли. Позивачем подано заяву про розгляд справи без її участі.

В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надала доказів втрати посвідчення водія НОМЕР_1 та публікації оголошення в засобах масової інформації про втрату такого посвідчення.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4335981 від 11.06.2021року накладено адміністративного стягнення на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУАП.

Зміст виявленого порушення полягає у тому, що ОСОБА_2 11.06.2021року керувала транспортним засобом марки «Мерседес Бенц» номерний знак НОМЕР_3 з непристебнутим паском безпеки, чим порушила п. 2.3 ПДР України. Особу ОСОБА_2 встановлено за допомогою посвідчення водія НОМЕР_1 .

Про наявність вказаної постанови позивач дізналася 11.11.2021року при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження №66308001.

З адміністративним позовом про оскарження обумовленої постанови позивач звернулася 18.11.2021року.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Положеннями ч. 2 статті 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач порушив пп.2.3 ПДР України (не користувався ременем пасивної безпеки), у зв`язку із чим була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до підпункту в) п. 2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Частиною 5 ст.121 КУпАП встановлено, що порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наведених положень законодавства слідує, що особи під час керування транспортними засобами зобов`язані користувався ременем пасивної безпеки.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення передбачені частинами першою, другою, третьою п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статті 121-1, 121-2, частиною першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

У разі вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, розгляд якого відповідно до частини першої статті 222 КпАП віднесено до компетенції Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складається і розгляд таких справ здійснюється на місці вчинення правопорушення, незалежно від того, чи оспорюватиме особа під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення допущене порушення і адміністративне стягнення.

За статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

За таких обставин відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та зокрема довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з п. 11 ч.1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ст. 31 Закону № 580-VIII поліція може застосовувати такі превентивні заходи: 1) перевірка документів особи; 2) опитування особи; 3) поверхнева перевірка і огляд;4) зупинення транспортного засобу; 5) вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території; 6) обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; 7) проникнення до житла чи іншого володіння особи; 8) перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ; 9) застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; 10) перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб; 11) поліцейське піклування.

Відповідно до ст.40 Закону № 580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Водночас колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, оскаржувана постанова про притягнення позивача до відповідальності не містить жодних посилань на докази із переліку приведених вище, за наявності яких можливе було б встановлення обставин щодо порушення правил дорожнього руху позивачем.

При цьому, відповідач не навів та не надав суду першої інстанції належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які свідчили б про те, що ОСОБА_2 11.06.2021року керувала транспортним засобом марки «Мерседес Бенц» номерний знак НОМЕР_3 з непристебнутим паском безпеки, чим порушила п. 2.3 ПДР України.

В ході розгляду апеляційної скарги відповідач також не надав суду жодних доказів, які безпосередньо підтверджували обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке позивача притягнуто до відповідальності.

Як наслідок, відповідач не довів правомірності прийнятої ним постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН №4335981 від 11.06.2021року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 3 частини 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду скасувати прийняттям постанови про задоволення позову.

Стосовно ж доводів апеляційної скарги щодо обставин втрати посвідчення водія, то за встановлених судом обставин з приводу відсутності жодних доказів, які свідчать про порушення 11.06.2021року правил дорожнього руху водієм, який керував транспортним засобом марки «Мерседес Бенц», номерний знак НОМЕР_3 приведені додаткові доводи не підлягають оцінці, позаяк відсутні докази що підтверджують обставини вчинення обумовленого адміністративного правопорушення жодною особою.

З урахуванням фактичних обставин справи щодо перегляду справи в суді апеляційної інстанції та задоволення апеляційної скарги, суд у відповідності до п.п. б) та в) ч.4 ст. 322, ст. 139 КАС України здійснює відповідних розподіл витрат.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 454 грн при поданні позовної заяви та 681 грн при поданні апеляційної скарги. За наслідками апеляційного розгляду, позовні вимоги позивача задоволенні повністю, а відтак на користь позивача підлягають присудженню за рахунок відповідача судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 1135 грн.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 лютого 2022 року у справі № 450/4979/21 скасувати.

Ухвалити постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН №4335981 від 11.06.2021року та закриття провадження - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН №4335981 від 11.06.2021року скасувати, провадження у вказаній справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетного фінансування ГУНП у Львівській області Червоноградського районного відділення поліції (адреса: вул. Св. Володимира, 8а м. Червоноград, Львівської області) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1135 грн (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 14 квітня 2022 року