Справа № 127/321/22
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2022-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/321/22

Головуючий у 1-й інстанції: Вишар І.Ю.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

13 квітня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Ватаманюка Р.В. Капустинського М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора рядового поліції 1 батальйону 2 роти УПП у Вінницькій області Гасича Наума Володимировича про скасування постанови ЕАО №5198048 від 01.01.2022 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Департаменту патрульної поліції та інспектора рядового поліції 1 батальйону 2 роти УПП у Вінницькій області Гасича Наума Володимировича про скасування постанови серії ЕАО №5198048 від 01.01.2022 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає про те, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про правомірність постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, оскільки під час руху автомобілем ближнє світло фар було увімкнено, автоматично світло фар вимкнулось після зупинки авто. Крім того, апелянт зауважує, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, зокрема, покази свідків, фото- чи відеозапис, яким зафіксовано адміністративне правопорушення, відповідачем не надано, а також доказів наявності законної причини зупинки його транспортного засобу.

Відповідачі не скористались правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу, що в силу ч.4 ст. 304 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Позивач надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представники відповідачів в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з положенням ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення у справі пре адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАО № 5198048 позивача притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до обставин, викладених у постанові, 01.01.2022 о 04:17 у м.Вінниці по вул. Келецькій, 43, автомобіль NISSAN JUICE днз НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив п. 19.1 а) ПДР України.

Вважаючи зазначену постанову протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана позивачем постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення, а адміністративне стягнення застосовано правомірно. Доказів, які спростовують факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було, а судом таких обставин не встановлено, факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами.

За результатом апеляційного розгляду справи колегія суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції.

Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, апеляційний суд враховує наступне.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно з п. 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.п. 19.1. "а" Правил дорожнього руху у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

Згідно із ч.2 ст.122 КУпАП, за якою застосовані санкції, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

При цьому, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В силу положень ч.1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.1 ст.75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Згідно з матеріалами справи на підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано відеозапис з нагрудної камери працівника патрульної поліції.

Переглянувши доданий відеозапис, колегія суддів встановила, що відеозапис розпочато в момент, коли транспортний засіб позивача було зупинено на узбіччі дороги на вимогу працівника поліції. Відеозаписом не зафіксовано рух транспортного засобу, за кермом якого перебував позивач, в темну пору доби без ввімкненого ближнього світла фар. Крім того, в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

Таким чином, момент руху транспортного засобу позивача без ввімкненого ближнього світла фар відповідачем не зафіксовано, що виключає можливість встановити наявність об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, у виді порушення п. 19.1 а) ПДР України.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що позивач, керуючи транспортним засобом в темну пору доби, не ввімкнув ближнє світло фар та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 року по справі № 338/1/17 та від 29.04.2020 року по справі № 161/5372/17.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії серії ЕАО №5198048 від 01.01.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням вищенаведеного, оскільки відповідач не надав доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.178 КУпАП, тому оскаржувана постанова серії ЕАО №5198048 від 01.01.2022 підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департамент патрульної поліції про скасування постанови ЕАО №5198048 від 01.01.2022 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити .

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №5198048 від 01.01.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення відповідно до ч.1 ст.272 КАС України.

Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Ватаманюк Р.В. Капустинський М.М.