Справа № 158/614/22
Суддя: Польова М. М.
Дата ухвалення: 2022-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 158/614/22
Провадження № 2-а/0158/25/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2022 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Польової М.М.,

з участю секретаря судового засідання Сороки І.Є.,

представника позивача Родіонової О.О.,

відповідача ОСОБА_1,

перекладача Арбелай Бесерра Райдель,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ківерці в режимі відеоконференції справу за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянина Республіки Куба ОСОБА_1 про примусове видворення та затримання іноземця з метою забезпечення примусового видворення,

В С Т А Н О В И В :

Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (далі - ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області) звернулося до суду із адміністративним позовом до громадянина Республіки Куба ОСОБА_1 про примусове видворення та затримання іноземця з метою забезпечення примусового видворення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.04.2022 співробітниками Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві було виявлено громадянина Республіки Куба ОСОБА_1, який порушив Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме: проживав на території України без документів, які надавали б йому право законного перебування на території України на визначений строк.

Документів, які підтверджують законність перебування на території України у відповідача були відсутні, тому відповідно до частини другої статті 263 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідач був затриманий строком на 72 год. з метою з`ясування причин та обставин правопорушення та поміщений до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України.

Таким чином, оскільки відповідач порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, є нелегальним мігрантом, ухиляється від виїзду із України, є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове повернення у разі його прийняття, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також існує ризик його втечі, представник позивача просить суд винести рішення про примусове видворення та затримання громадянина Республіки Куба ОСОБА_1 з метою забезпечення примусового видворення строком на 6 місяців.

Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.04.2022 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у ньому, просила позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що він разом із іншими іноземцями втіками від білоруських військових та не знали, що перетнули кордон України. Також вказав, що хоче самостійно залишити територію України та поїхати у Республіку Польща, а звідти повернутися в Республіку Куба.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 288 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Так, судом встановлено, що 10.04.2022 в м. Києві співробітниками Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві було виявлено громадянина Республіки Куба ОСОБА_1, який порушив Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме: проживав на території України без документів, які надавали б йому право законного перебування на території України на визначений строк.

Зі слів відповідача було встановлено, що він прибув до України, перетнувши державний кордон поза пунктами пропуску на ділянці, що межує з Республікою Білорусь.

За порушення правил перебування іноземних громадян на території України 10.04.2022 працівниками ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області стосовно відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ №010179 від 10.04.2022 за частиною першою статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МКМ №010159 від 10.04.2022 (а.с.6-8).

На підставі рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 10.04.2022 відповідача було поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території Україні (а.с.9-10).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

Частиною першою статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №3773-VI передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, вказаною правовою нормою встановлено, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин.

Крім того, із змісту наведеної норми вбачається, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про примусове повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Тобто обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Аналогічні висновки про застосування норм права викладено у постановах Верховного Суду від 28.02.2019 у справі № 754/2198/17 та від 09.082019 у справі № 359/58236/16-а.

Разом з цим, матеріали справи не містять доказів того, що позивачем приймалось рішення відносно відповідача про примусове повернення з території України та докази того, що відповідач ухилявся або ухилятиметься від виконання такого рішення.

У судовому засіданні представник позивача підтвердила, що рішення про примусове повернення відповідача не виносилося.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду (частина четверта статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Згідно із частиною п`ятою статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

За таких умов відповідач не міг добровільно виконати рішення про примусове повернення в країну походження, навіть якби таке рішення приймалося, оскільки був одразу затриманий співробітниками Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.

На переконання суду, відповідача можна було примусово видворити за межі України лише у разі наявності доказів, що він ухилявся від виконання рішення про примусове видворення. Проте такі докази суду не надані.

Подібні висновки про застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 755/12159/18.

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для задоволення позову про примусове видворення відповідача.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені статтею 289 КАС України.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства, зокрема, такого заходу як: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Частина тринадцята статті 289 КАС України передбачає, що умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Аналізуючи зазначені норми права, суд дійшов висновку, що клопотання про затримання іноземця може бути подано міграційним органом до суду після подання адміністративного позову про його примусове видворення за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, а так само у разі відсутності в іноземця, який вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

Оскільки позивачем застосована процедура затримання відповідача одночасно з поданням позову про примусове видворення, позовна вимога про затримання є додатковою.

Враховуючи, що підстав для задоволення позову в частині примусового видворення немає, суд дійшов висновку про відсутність підстав для затримання відповідача з метою забезпечення примусового видворення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог про примусове видворення та затримання іноземця з метою забезпечення примусового видворення громадянина Республіки Куба ОСОБА_1, відтак, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 9, 72-77, 241, 244, 246, 268-272, 288, 289 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 13 квітня 2022 року.

Позивач: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4А; ).

Відповідач: громадянин Республіки Куба ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце перебування: АДРЕСА_1 ).

Перекладач: Арбелай Бесерра Райдель ( АДРЕСА_2 ; паспорт серії НОМЕР_1 виданий 22.03.2011 Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві).

Суддя Ківерцівського районного суду М.М. Польова