Справа № 440/3349/22
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2022-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

13 квітня 2022 рокум. ПолтаваСправа № 440/3349/22

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Алєксєєва Н.Ю., розглянувши матеріали адміністративного позову Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач Лубенська міська рада Лубенського району Полтавської області звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держземагенства у Полтавській області №ПЛ/:03:005/00000121 від 23 жовтня 2013 року "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою".

Ухвалою суду від 21 березня 2022 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено позивачеві усунути недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду позовної заяви, оформленої відповідно до вимог статті 160 КАС України із зазначенням обґрунтування повноважень Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області на звернення до адміністративного суду із цим позовом із зазначенням відповідного законодавчого врегулювання такого права, а також доказів надіслання такої позовної заяви іншим учасникам справи відповідно до вимог частини другої статті 161 КАС України; заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.

Також ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21 березня 2022 року роз`яснено позивачу, що в разі, якщо він не усуне недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява буде йому повернута.

Копію ухвали суду від 01 березня 2022 року позивач отримав 22 березня 2022 року.

04 квітня 2022 року до суду надійшла уточнена позовна заява від 30 березня 2022 року та заява про поновлення строку звернення до суду.

В уточненій позовній заяві позивач зазначив, що до повноважень органів місцевого самоврядування належить звернення до суду з позовами про визнання незаконними актів органів влади, які обмежують права територіальної громади та повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування. З 27 травня 2021 року Лубенська міська рада набула права власності на спірну земельну ділянку і відповідно до статті 12 Земельного кодексу України має право нею розпоряджатися.

В обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду позивачем зазначено, що 01 жовтня 2021 року на адресу Лубенської міської ради надійшла заява ОСОБА_1 з проханням затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що розташована за межами с.Пишне Лубенського району, площею 2,0 га, кадастровий номер :03:005:0051, до якої додано витяг із Державного земельного кадастру про земельну ділянку, оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та наказ Головного управління Держземагенства у Полтавській області №ПЛ/:03:005/00000121 від 23 жовтня 2013 року "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою". Отже, лише 01 жовтня 2021 року позивачу стало відомо про існування оскаржуваного наказу, а тому 01 березня 2022 року (через 5 місяців) позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд, надаючи оцінку обґрунтованості заяви про поновлення строку звернення до суду, дійшов наступних висновків.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, строк звернення до суду становить шість місяців, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що порівняльний аналіз термінів "дізнався" та "повинен дізнатися", що містяться у ч. 2 ст. 122 КАС України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку позивача знати про стан своїх прав. Відтак при визначенні початку перебігу строку звернення до суду, суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

У випадках звернення до суду суб`єкта владних повноважень відлік строку для такого звернення КАС України пов`язує з виникненням підстав, що надають цьому суб`єкту право на таке звернення.

Критеріями оцінки причин поважності пропуску строку звернення до суду є: 1) обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк (є причиною); 2) обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла або тривала протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, рішення від 22 жовтня 1996 року, справа Девеер проти Бельгії, рішення від 27 лютого 1980 року).

Такий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 13 лютого 2018 року у справі №308/12874/16-а, від 14 лютого 2019 року у справі №805/3881/18-авід 01 грудня 2020 року у справі №807/658/18, від 05 березня 2021 року у справі № 140/1738/19

Також Верховним Судом неодноразово, зокрема у постановах від 11 липня 2019 року у справі №0940/1181/18, від 31 жовтня 2019 року у справі № 823/1915/18, від 22 січня 2020 року у справі №826/4464/17, від 16 липня 2020 року у справі № 487/3042/16-а, була висловлена позиція, згідно з якою пропуск відповідного строку на звернення до суду через необізнаність щодо прийнятих актів законодавства або байдужість до своїх прав чи небажання скористатися цим правом не є поважними причинами пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Звертаючись до суду з цим позов, Лубенська міська рада Лубенського району Полтавської області просить визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держземагенства у Полтавській області №ПЛ/:03:005/00000121 від 23 жовтня 2013 року "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою", яким громадянину ОСОБА_1 надано дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки орієнтовною площею по 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами с.Пишне Лубенського району, за кадастровим номером :03:005:0051.

Отже, фактичним предметом публічно-правового спору у цій справі є акт індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, а саме наказ Головного управління Держземагенства у Полтавській області про надання гр. ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки із земель державної власності сільськогосподарського призначення.

На час прийняття оскаржуваного наказу відповідач діяв як орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, уповноважений на передачу в громадянам в порядку безоплатної приватизації земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності.

Втім, 27.05.2021 набрав чинності Закон України від 28.04.2021 № 1423-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин".

Серед іншого вказаним Законом розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 24, згідно з яким з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад… Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки… З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

Отже, у зв`язку із внесенням змін до законодавства України, спірну земельну ділянку було передано з державної у комунальну власність, а Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області втратило право на розпорядження ними.

В уточненій позовній заяві позивач визнає, що станом на 05 листопада 2013 року право власності на спірну земельну ділянку у Лубенської міської ради було відсутнє та право розпорядження такою земельною ділянкою виникло у Лубенської міської ради лише з 27 травня 2021 року, а тому з 27 травня 2021 року позивач повинен був знати про порушення прав, свобод чи інтересів територіальної громади оскаржуваним наказом Головного управління Держземагенства у Полтавській області №ПЛ/:03:005/00000121 від 23 жовтня 2013 року "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" та шестимісячний строк звернення до суду із цим позовом закінчився 27 листопада 2021 року.

Згідно з відміткою на штемпелі, проставленому на поштовому конверті, позовна заява подана до суду засобами поштового зв`язку 01 березня 2022 року.

Таким чином, позовна заява подана із пропущенням шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 122 КАС України.

Посилання позивача на те, що лише 01 жовтня 2021 року позивач дізнався про винесення оскаржуваного наказу Головного управління Держземагенства у Полтавській області №ПЛ/:03:005/00000121 від 23 жовтня 2013 року "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" суд відхиляє як безпідставний, оскільки позивач, як у розпорядник спірною земельною ділянкою з 27 травня 2021 року, зобов`язаний був володіти інформацією стосовно неї, в тому числі документально підтвердженою.

Таким чином, наведені позивачем обставини не чинили об`єктивних перешкод для реалізації позивачем права на звернення до суду в межах строку, встановленого КАС України.

Позивачем не наведено достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод на звернення до суду протягом встановленого законом строку їх оскарження, а наведені позивачем обставини не є достатніми для висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що підстави для поновлення строку, зазначені позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду, не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду, тому заява про поновлення строку звернення до суду не підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Також пунктом 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи наведене, позовна заява підлягає поверненню позивачеві.

У період із 11.04.2022 по 12.04.2022 суддя Алєксєєва Н.Ю. приймала участь у програмі підготовки суддів окружних та апеляційних адміністративних судів, внаслідок чого питання про повернення позовної заяви позивачу вирішено 13.04.2022.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Вказану позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду підставу подання позову з пропущенням встановленого строку звернення до суду з позовом визнати неповажною.

Позовну заяву Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу повернути позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва