Справа № 380/3443/21
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2022-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2022 року
справа №380/3443/21
провадження № П/380/3500/21
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., за участі секретаря судового засідання Михалюк М.Ю., позивача ОСОБА_1 , представника позивача Романишина Я.О., представника відповідача Устенка Г.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної академії Сухопутних військ ім.Петра Сагайдачного про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на військовій службі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ
В провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Національної академії сухопутних військ ім. Петра Сагайдачного (далі - Національна академія, НАСВ або відповідач). Позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати параграф 2 наказу начальника Національної академії сухопутних військ ім. Петра Сагайдачного генерал-лейтенанта П.Ткачука від 11.02.2021 №7-КС (по особовому складу) про дострокове розірвання з молодшим сержантом ОСОБА_1 контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантом вищого військового навчального закладу Міністерства оборони України навчального курсу факультету підготовки спеціалістів бойового (оперативного) забезпечення;

- поновити молодшого сержанта ОСОБА_1 на військову службу (навчання) на третій курс факультету підготовки спеціалістів бойового (оперативного) забезпечення Національної академії сухопутних військ ім. Петра Сагайдачного;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (по стройовій частині) від 11.02.2021 №40 (виданого на підставі наказу по особовому складу начальника НАСВ від 11.02.2021 №7-КС) щодо відшкодування ОСОБА_1 витрат пов`язаних з його утриманням в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного за період з 21 серпня 2018 р. по 11 лютого 2021 року в сумі 401667,81 грн.;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (по стройовій частині) від 11.02.2021 №40 (виданого на підставі наказу по особовому складу начальника НАСВ від 11 лютого 2021 року № 7-КС) щодо виключення ОСОБА_1 із списків особового складу НАСВ та всіх видів забезпечення, поновивши ОСОБА_1 в списках особового складу Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного;

- стягнути з Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця (курсанта) за час вимушеного прогулу з 11.02.2021 по дату винесення рішення Львівським окружим адміністративним судом (в разі поновлення) на військовій службі (навчанні)).

Позивач виклав свої аргументи в позовній заяві (а.с.1-9) та відповіді на відзив (а.с.78-79) таким чином: - за час навчання протягом трьох курсів був відмінником та командиром навчальної групи, неодноразово заохочувався та не мав дисциплінарних стягнень; - є учасником АТО, нагороджений відзнаками; - визнає, що кинувши 05.02.2021 в пам`ятник С.Бандері у місті Львові пляшку з лакофарбовою речовиною червоного кольору, вчинив «необдуманий вчинок», оцінює свої дії як порушення громадського порядку та щиро розкаюється за вчинене; - повідомляє, що відшкодував місцевій районній адміністрації розмір заподіяної ним матеріальної шкоди (на відновлення пам`ятника); - проведене щодо нього відповідачем службове розслідування вважає неповним та необ`єктивним, а надану безпосереднім керівником характеристику неправдивою; - стверджує, що процедура застосування дисциплінарного стягнення була суттєво порушена, оскільки службове розслідування було призначене, проведене та закінчене протягом одного робочого дня, а обраний командиром захід впливу (стягнення) непропорційно суворим (з огляду на попередні заслуги позивача); - з огляду на обрання до нього 11.02.2021 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відповідач не міг приймати рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби, а фактично всі рішення були прийняті та доведені 12.02.2021.

Представник Національної академії подав відзив (а.с. 62-69) та заперечення на відповідь (а.с. 85-89, просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю з таких мотивів: - позивача звільнено з військової служби 11.02.2021 в робочий час, а запобіжний захід у вигляді домашнього арешту обрано в цей день о 21:20, тому вимоги пункту 229 Положення про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ не порушено; - підставою для застосування до ОСОБА_1 заходів дисциплінарного впливу були висновки службового розслідування, за наслідками якого встановлено в його діях склад окремого грубого дисциплінарного проступку (порушення вимог ст.ст. 11, 119 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, а саме - осквернення 05.02.2021 в місті Львові пам`ятника одному із борців за незалежність України ОСОБА_2 ); - бесіди керівництва Національної академії та факультету з позивачем не відбулися через його відмову; - вчена рада Національної академії розглянула питання про відрахування ОСОБА_1 у робочий час 11.02.2021, що підтверджується витягом з протоколу №16 від 11.02.2021, а твердження позивач про нібито неможливість скликання ради є його домислами; - погодження командувача Сухопутних військ на відрахування курсанта з Національної академії підтверджується його резолюцією на доповідній записці командування підготовки; - з огляду на підстави розірвання контракту з ОСОБА_1 (через недисциплінованість) колишній курсант на підставі частини десятої статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» зобов`язаний відшкодувати державі витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, сума витрат узгоджена з позивачем, що підтверджується його підписами на відповідних документах.

Представник відповідача також повідомив суд, що інший курсант (солдат ОСОБА_3 ), котрого молодший сержант ОСОБА_1 залучив до вчинення на замовлення третьої особи за винагороду в розмірі 2000 грн. протиправних дій щодо осквернення пам`ятника С.Бандері в місті Львові, свою вину визнав та розкаявся; вироком Галицького районного суду м. Львова від 29.04.2021 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 297 КК України (осквернення пам`ятника, спорудженого в пам`ять борців за незалежність України у XX столітті, вчинене за попередньою змовою групою осіб, або з корисливих чи хуліганських мотивів).

Відповідач заявляв клопотання про зупинення провадження у справі (а.с.108-109), а позивач заперечував проти його задоволення (а.с.118-120). Судове рішення з цього питання, а також мотиви його прийняття викладені в ухвалі суду від 10.09.2021 (а.с.127-128).

Відповідач заявляв про пропуск позивачем строку звернення до суду з частиною позовних вимог та просив залишити їх без розгляду (а.с.55-58), а позивач заперечував проти задоволення цього клопотання (а.с. 121-122). Судове рішення з цього питання, а також мотиви його прийняття викладені в ухвалі суду від 11.10.2021 (а.с.182-183).

Суд розглянув та вирішив клопотання представника позивача про виклик свідків (а.с.161-166, 173-176). На стадії судового розгляду справи допитав у якості свідків ОСОБА_1 (позивача, за його згодою), ОСОБА_4 (дружину позивача), ОСОБА_5 (начальник факультету), ОСОБА_6 (заступник начальника факультету), ОСОБА_7 (керівник курсу), їх покази зафіксовано на диску звукозапису, що долучений до матеріалів судової справи.

Суд вислухав промови учасників справи, дослідив долучені до справи копії письмових доказів, допитав свідків та встановив такі фактичні обставини справи:

громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2016 року проходив військову службу за контрактом (а.с.12-13); двічі (у період з 23.06.2016 р. по 25.08.2016 р. та у період з 30.04.2018 р. по 08.07.2018 р.) брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (а.с.11).

21.08.2018 позивач в військовому званні «молодший сержант» уклав контракт з Міністерством оборони України (в особі начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного) про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (а.с.18), навчався на факультеті підготовки спеціалістів бойового (оперативного) забезпечення, спеціальність «Військове управління (за видами Збройних сил)», спеціалізація «Управління діями інженерних підрозділів, військ і сил». Протягом строку навчання був командиром групи, відмінником навчання (а.с.38-39), неодноразово заохочувався та нагороджувався, дисциплінарні стягнення до нього не застосовувались (а.с.32-36, 43-44).

На дату виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 навчався на третьому курсі 42 навчального курсу 432-ІК навчальної групи.

В січні 2021 року ОСОБА_1 , котрий на той час проживав на орендованій квартирі зі своєю майбутньою дружиною ОСОБА_8 , познайомився з її знайомою ОСОБА_9 та потрапив під її вплив (а.с.148-150; покази позивача, допитаного 20.01.2022 в якості свідка, зафіксовані в звукозаписі судового засідання); ця особа маніпулювала ОСОБА_1 , в т.ч. стимулюючи його матеріально. На її пропозицію ОСОБА_1 погодився за фінансову винагороду підшукати спільників, організувати та виконати завдання, що полягало в обливанні червоною фарбою пам`ятника Степана Бандери в місті Львові. Для виконання цього завдання позивач, отримавши від замовниці 2000 грн., залучив курсанта ОСОБА_3 , котрий проходив підготовку в навчальній групі, командиром якої був ОСОБА_1 .

ОСОБА_3 , отримавши половину винагороди (1000 грн.), придбав фарбу бажаного кольору та розлив її у пляшки. В ніч з 04 на 05 лютого 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виконали завдання ОСОБА_10 , розбивши кілька пляшок з червоною фарбою об пам`ятник, а також вжили заходів для того, щоб не бути впізнаними чи упійманими (покази позивача в суді, протокол допиту ОСОБА_1 від 11.02.2021, текст вироку суду від 29.04.2021 у справі №461/2767/21).

Описана подія викликала значний суспільний резонанс та висвітлювалася місцевими та загальнодержавними ЗМІ, в тому числі транслювався запис з відеокамер спостереження міста Львова, на якому зафіксовано двох чоловіків, що кидають пляшки із фарбою в пам`ятник ОСОБА_2 та втікають. Оскільки десятки інформаційних порталів та сайтів ЗМІ розмістили новини (в т.ч. відеосюжети) щодо описаних подій, суд визнає цю обставину загальновідомою.

11.02.2021 начальник 42 навчального курсу факультету підготовки спеціалістів бойового (оперативного) забезпечення ОСОБА_7 (покази, надані суду 11.03.2022, а.с.210-212) орієнтовно о 06:30-06:40 отримав відомості про проведення поліцією процесуальних дій щодо курсантів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , про що повідомив телефоном тво начальника факультету підполковника ОСОБА_5 та заступника начальника факультету полковника ОСОБА_6 і поїхав в райвідділ поліції. В райвідділі поліції йому надали відомості з ЄРДР від 05.02.2021 (а.с.40-41) про причетність ОСОБА_3 та ОСОБА_11 до протиправних дій 05.02.2021, а саме осквернення пам`ятника Степану Бандері в місті Львові, завдання матеріальної шкоди Галицькій районній адміністрації.

ТВО начальника факультету підготовки спеціалістів бойового (оперативного) забезпечення підполковник ОСОБА_12 звернувся до начальника НАСВ із рапортом від 11.02.2021 (а.с.25), просив призначити службове розслідування за фактом підозри у вчиненні кримінального правопорушення курсантами 42 навчального курсу 432-ІК навчальної групи молодшому сержанту ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Начальник НАСВ наклав резолюцію «полковнику ОСОБА_6 . Підготувати проект наказу та провести службове розслідування до 20.02.2021».

Відповідно до наказу №84-ад від 11.02.2021 (а.с.26-27) начальник НАСВ уповноважив заступника начальника факультету підготовки спеціалістів бойового (оперативного) забезпечення полковника Шелепало С.Д. провести розслідування обставин повідомлення підозри курсантам ОСОБА_1 та солдату ОСОБА_3 .

В період з 06:18 по 08:48 11.02.2021 слідчий ГУ НП у Львівській області на підставі дозволу (ухвали) суду проводив обшук за місцем проживання ОСОБА_1 (а.с.134-143). О 10:10 11.02.2021 позивачу вручено підозру (а.с.144-147), а в період з 13:37-14:11 допитано (а.с.148-150). ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в обідній час 11.02.2021 (точну годину встановити не вдалося через сплив значного періоду часу) зустрічалися з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в райвідділі поліції, курсанти усно повідомили, що дійсно кидали пляшки з фарбою в пам`ятник, розкаювалися у вчиненому (ці обставини підтверджуються показами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 ).

Начальник 42 навчального курсу факультету підготовки спеціалістів бойового (оперативного) забезпечення ОСОБА_7 склав службову характеристику молодшого сержанта ОСОБА_1 (а.с.24), відповідно до висновку за своїми морально-діловими якостями курсант не може продовжувати навчання у вищому військовому навчальному закладі ЗС України. Цю характеристику 11.02.2021 погодив тво начальника факультету підготовки спеціалістів бойового (оперативного) забезпечення та затвердив начальник НАСВ генерал лейтенант ОСОБА_13 ; ОСОБА_1 з характеристикою ознайомився 12.02.2021 та вказав, що не згідний з нею.

В акті службового розслідування від 11.02.2021 (а.с.28-30) зафіксовано, що внаслідок проведених заходів встановлено, що курсанти ОСОБА_1 та ОСОБА_3 визнають факт осквернення ними 05.02.2021 пам`ятника Степану Бандері у м. Львові. Причетність курсантів до скоєння злочину, передбаченого частиною третьою статті 297 КК України (факт осквернення 05.02.2021 пам`ятника, спорудженого в пам`ять особи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України) є предметом досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000113, що підтверджується повідомленням ГУ НП у Львівській області №1853 від 11.02.2021 (а.с.40-41). Як наслідок, зроблено висновок про грубе порушення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 військової дисципліни, вимог статутів Збройних сил України та громадського порядку. Причинами та умовами, що сприяли вчиненню військової дисципліни молодшим сержантом ОСОБА_1 визнано його особисту безвідповідальність, недисциплінованість, а також недостатнє знання та розуміння вимог керівних документів, Статутів Збройних сил України щодо дотримання військової дисципліни, недбале ставлення до виконання обов`язків військової служби. Запропоновано за порушення вимог статей 11, 119 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України притягнути командира 432-ІК навчальної групи 42 навчального курсу факультету підготовки спеціалістів бойового (оперативного) забезпечення молодшого сержанта ОСОБА_1 , притягнути до дисциплінарної відповідальності. Доручено начальнику факультету підготувати документи та матеріали для вирішення питання про відрахування курсантів через недисциплінованість, надати їх для розгляду на вченій раді НАСВ.

Актами від 11.02.2021 засвідчено факт відмови ОСОБА_1 від підписання акту службового розслідування (а.с.37) та від бесіди (а.с.70,71).

ТВО начальника факультету підготовки спеціалістів бойового (оперативного) забезпечення підполковник ОСОБА_12 звернувся до начальника НАСВ із рапортом від 11.02.2021 (а.с.20) про відрахування молодшого сержанта ОСОБА_1 та солдата ОСОБА_3 з числа курсантів за недисциплінованість, а також інформував про доведення до курсантів відомостей про зобов`язання відшкодувати вартість витрат, пов`язаних із утриманням в академії, протягом місяця з дня відрахування. Начальник відреагував на цей рапорт резолюцією «оформити документи».

Вчена рада НАСВ на засіданні 11.02.2021 заслухала інформацію ТВО начальника факультету підготовки спеціалістів бойового (оперативного) забезпечення підполковник ОСОБА_14 про відрахування молодшого сержанта ОСОБА_1 з числа курсантів Національної академії за недисциплінованість та ухвалила клопотати перед начальником НАСВ про відрахування цього курсанта (витяг з протоколу №16 від 11.02.2021; а.с.23).

Наказом №83-ОД від 11.02.2022 «Про результати проведення службового розслідування за фактом повідомлення підозри у вчиненні кримінального правопорушення курсантам 42 навчального курсу 432-ІК навчальної групи молодшому сержанту ОСОБА_1 та солдату ОСОБА_3 » на курсанта ОСОБА_1 було накладене дисциплінарне стягнення відповідно до пункту «ж» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних сил України звільнення з військової служби через службову невідповідність (а.с.17).

Командувач Сухопутних військ Збройних сил України генерал-полковник О.Сирський наклав резолюцію (вх.№1854 від 11.02.2021) на зверненні командування підготовки Командування Сухопутних військ ЗСУ (вих. №4797 від 11.02.2021) про погодження клопотання тво начальника НАСВ щодо відрахування курсантів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за недисциплінованість (а.с.19).

Відповідно до наказу начальника Національної академії сухопутних військ ім. Петра Сагайдачного генерал- лейтенанта ОСОБА_15 від 11 лютого 2021 р. №7-КС (по особовому складу) прийняв рішення про дострокове розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України з молодшим сержантом ОСОБА_1 , курсантом навчального курсу факультету підготовки спеціалістів бойового (оперативного) забезпечення, відрахування з числа курсантів третього курсу через недисплінованість та звільнення з військової служби у запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність).

Відповідно до довідки-розрахунку №5 від 11.02.2021 (а.с.21,22), доведеної під підпис до ОСОБА_1 , загальна сума визначених до відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта за період з 21.08.2018 по 11.02.2021, становить 401667,81 грн.

Відповідно до наказу начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного генерал-лейтенанта П.Ткачука (по стройовій частині) від 11 лютого 2021 року № 40 (а.с.15), виданого на реалізацію наказу по особовому складу від 11 лютого 2021 року № 7-КС, серед іншого вирішено:

- з 11.02.2021 року виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу Національної академії та всіх видів забезпечення, а з котлового із сніданку 12.02.2021;

- припинити доступ до роботи з відомостями, що становлять державну таємницю;

- зобов`язано ОСОБА_1 відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в Національній академії сухопутних військ ім. гетьмана Петра Сагайдачного за період з 21 серпня 2018 р. по 11 лютого 2021 року в сумі 401667,81 грн.

В книзі видачі особистих документів військовослужбовцям та книзі реєстрації приписів ОСОБА_1 розписався про отримання 11.02.2021 відповідних документів.

Ухвалою №463/1486/21 слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова від 11.02.2021 о 21:20 застосував до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту (а.с.42).

Вироком Галицького районного суду міста Львова від 29.04.2021 №461/2767/21 (www.reestr.court.gov.ua/Review/96767985) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України. Цей вирок містить виклад таких обставин: з метою реалізації свого злочинного умислу, особа, відносно якої за цим фактом проводиться досудове розслідування, з особистих ідеологічних переконань, наприкінці січня 2021 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, залучила до вчинення даного злочину як виконавця свого знайомого [ ОСОБА_1 ], відносно якого за цим фактом проводиться досудове розслідування та визначила об`єкт злочинного посягання - запропонувала за грошову винагороду в розмірі 2000 гривень облити червоною фарбою пам`ятник Степану Бандері у м.Львові, із залученням інших співвиконавців, на що той погодився, отримавши 31.01.2021 приблизно о 19.40 год. в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що на АДРЕСА_1 , від особи, відносно якої за цим фактом проводиться досудове розслідування вказану суму грошових коштів. Надалі, у вказаний час та у вказаному місці особа, відносно якої за цим фактом проводиться досудове розслідування [ ОСОБА_1 ], домовилась із ОСОБА_3 про спільне виконання даного злочину, а саме облиття червоною фарбою пам`ятника Степану Бандері у м. Львові, якому передав частину отриманих від особи, відносно якої за цим фактом проводиться досудове розслідування, грошових коштів в сумі 1000 грн., за які ОСОБА_3 придбав речовину, схожу на червону фарбу, розливши її у пляшки. Продовжуючи свої спільні злочинні дії, 05.02.2021 приблизно о 00 год. 13 хв. ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, спільно за попередньою змовою із особою, відносно якої за цим фактом проводиться досудове розслідування [ ОСОБА_1 ], знаходячись на АДРЕСА_2 , підбігли до пам`ятника ОСОБА_2 , що встановлений 13 жовтня 2007 року та, грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи, нехтуючи етичними засадами суспільства, проявляючи аморальність до соціальних цінностей, протиставляючи особу суспільству, тобто з хуліганських мотивів, з метою отримання обумовленої винагороди у сумі 1000 грн., переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, та що їх дії є непомітними для сторонніх осіб, утримуючи при собі пляшки з невідомою речовиною червоного кольору, схожою на фарбу, які заздалегідь підготували для вчинення злочину, кинули їх у вищевказаний пам`ятник, в результаті чого на ньому з обох сторін утворились плями розміром близько 50x50 см, після чого залишили місце вчинення кримінального правопорушення. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 осквернив пам`ятник Степану Бандері, за попередньою змовою групою осіб, з хуліганських мотивів, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст.297 КК України. Також ОСОБА_3 спричинив шкоду моральним засадам суспільства та заподіяв майнову шкоду Галицькій районній адміністрації на загальну суму 7100 грн.

ОСОБА_1 відшкодував витрати Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на очищення пам`ятника С.Бандері на площі Кропивницького в місті Львові, що підтверджується листом №31-вих-17689 від 09.03.2021 (а.с.80).

З метою прийняття законного та обґрунтованого рішення суд керується такими нормами права:

правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі Закон №2232).

Відповідно до частини 1, 4, 6 статті 2 Закону № 2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

До видів військової служби належать в т.ч. військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 2232 закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Статтею 25 Закону № 2232 визначено, що підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів. Зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань. З громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону.

Відповідно до статті 26 Закону № 2232 передбачено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби в тому числі через службову невідповідність.

Відповідно до статті 2 Указу Президента України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення №1153), громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом. У добровільному порядку громадяни проходять в т.ч. військову службу (навчання) за контрактом курсантів у вищих військових навчальних закладах, а також закладах вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти).

Пунктом 15 Положення №1153 «Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» визначено, що з громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладаються в т.ч. контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти (далі - контракт про навчання) - письмова угода, що укладається між громадянином і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби (навчання).

Пунктом 36 Положення №1153 передбачено, що контракт про навчання припиняється (розривається), а курсант відраховується з вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти в т.ч. за рішенням керівника вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти за наявності підстав, передбачених підпунктами "б", "г", "д", "е", "є", "з" та "і" пункту 1, підпунктами "б", "г", "д", "е", "є", "ж" та "з" пункту 2, підпунктами "б" та "в" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Пунктом 228 Положення №1153 передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби через службову невідповідність здійснюється в т.ч. в разі застосування відповідного дисциплінарного стягнення, передбаченого Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 229 Положення №1153 за наявності підстав, передбачених статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військовослужбовець може бути звільнений з військової служби під час досудового розслідування або судового провадження, якщо до нього не застосовано заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді затримання особи або запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту чи тримання під вартою, з одночасним повідомленням про звільнення відповідних органів досудового розслідування чи суду.

Пунктом 246 Положення №1153 передбачено, що військовослужбовці, яким за вироком суду призначено покарання, не пов`язане з позбавленням або обмеженням волі, та ті, яких звільнено від відбування покарання з випробуванням, можуть бути залишені на військовій службі за рішенням командирів (начальників), яким надано право звільнення таких осіб з військової служби, на підставі клопотання командира (начальника) військової частини, в якій військовослужбовець проходить службу, в порядку, визначеному цим Положенням. При прийнятті рішення про залишення зазначених військовослужбовців на військовій службі враховуються високі професійні, ділові та моральні якості військовослужбовців, нагальна потреба в таких фахівцях, попереднє ставлення їх до військової служби та придатність до неї за станом здоров`я, наявність державних нагород, вид і ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Питання відрахування курсантів вищих військових начальних закладів Міністерства оборони України, регулюються Інструкцією «Про порядок переведення, відрахування та поновлення курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів Міністерства оборони України» (надалі - Інструкція), що затверджена Наказом Міністерства оборони України N490 від 24.12.97 р.

Відповідно до пункту 3.1. вказаної Інструкції, відрахування курсантів та слухачів, що не мають офіцерських звань, здійснюється:

- з першого курсу - начальником ВВНЗ;

- з другого і наступних курсів, крім випускного - начальником вищого військового навчального закладу з дозволу начальника, якому цей ВВНЗ підпорядкований.

Пунктом 3.4. Інструкції передбачено, що через недисциплінованість курсанти (слухачі) ВВНЗ відраховуються за окремі грубі або неодноразові порушення військової дисципліни, вимог статутів Збройних Сил України, громадського порядку та здійснення інших правопорушень.

Відповідну пункту 3.10 Інструкції, з метою запобігання необ`єктивності в розгляді питань, відрахуванню кожного курсанта (слухача) повинна передувати особиста бесіда керівників ВВНЗ та факультету. І тільки тоді, коли ця робота не дала позитивних результатів, приймається рішення про відрахування курсанта (слухача).

Пунктом 3.11 Інструкції передбачено, що при вирішенні питання про відрахування курсантів (слухачів) кожен випадок відрахування (крім відрахування за станом здоров`я, сімейними обставинами, звинувачувальним вироком суду) обов`язково розглядається на вченій раді ВВНЗ. Готують всі необхідні документи і матеріали для розгляду на засіданні вченої ради начальники відповідних факультетів.

Відповідно до п.3.12 Інструкції, при відрахуванні курсантів з другого і наступних курсів, а слухачів із усіх курсів, на адресу начальника, якому підпорядкований ВВНЗ, надсилаються (крім випадків відрахування за станом здоров`я та у зв`язку з обвинувальним вироком суду) такі документи і матеріали: -клопотання начальника вищого військового навчального закладу про відрахування курсанта (слухача) із ВВНЗ з обґрунтуванням причини відрахування; - витяг з протоколу засідання вченої ради ВВНЗ з цього питання; - службова характеристика на курсанта (слухача); - пояснювальні записки курсанта (слухача) і матеріали дисциплінарних (службових) розслідувань (при відрахуванні за недисциплінованість); - копія службової картки; - копія учбової картки; -при відрахуванні за недисциплінованість - витяг із протоколу засідання офіцерських зборів (для слухачів - офіцерів); - особова справа офіцера; - інші документи і матеріали, які необхідні для прийняття рішення.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Закон України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі Статут внутрішньої служби ЗСУ).

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: - свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; - бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; - беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; - постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; - знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; - дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; - поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; - бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; - вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; - виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; -додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до статті 119 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, командир взводу (групи, башти) в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність взводу (групи, башти) та успішне виконання ним бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за збереження і стан озброєння, боєприпасів, техніки та майна взводу (групи, башти), за підтримання внутрішнього порядку у взводі (групі, башті).

Відповідно до статті 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Командир взводу (групи, башти) зобов`язаний: - підтримувати особовий склад взводу (групи, башти), озброєння і техніку в постійній бойовій готовності; - проводити з особовим складом взводу (групи, башти) заняття з бойової підготовки і керувати навчанням рядового складу, що проводять командири відділень (старшини команд), вести облік бойової підготовки взводу (групи, башти); - знати тактику дій взводу в різних видах бою, управляти взводом (групою, баштою) під час виконання бойових завдань; - досконало знати й володіти всіма видами озброєння і техніки взводу (групи, башти), правильно зберігати, експлуатувати, обслуговувати та особисто перевіряти їх бойову готовність; - постійно вдосконалювати свої фахові й методичні навички, подавати підлеглим приклад зразкового виконання військового обов`язку; - з повагою ставитися до підлеглих, дбати про виховання військовослужбовців рядового, сержантського (старшинського) складу та згуртування військового колективу; - знати військове звання, прізвище, ім`я та по батькові кожного підлеглого, число, місяць і рік народження, віросповідання, ділові та морально-психологічні якості, захоплення, рід занять перед військовою службою, родинний стан, адресу батьків (рідних), успіхи й недоліки на службі, постійно вести індивідуальну роботу з виховання, складати іменний список особового складу взводу (групи, башти); - здійснювати добір кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом на посадах військовослужбовців рядового, сержантського (старшинського) складу, подавати командирові роти пропозиції щодо кандидатів для вступу до вищих військових навчальних закладів; - виховувати особовий склад взводу (групи, башти) в дусі поваги до військової служби, набутого фаху, бережливого ставлення до озброєння, бойової техніки й майна взводу (групи, башти); - неухильно стежити за додержанням військовослужбовцями військової дисципліни у взводі (групі, башті), їх зовнішнім виглядом, виконанням правил носіння військової форми одягу, правильним припасуванням спорядження, обмундирування, взуття та за додержанням правил особистої гігієни; - піклуватися про підлеглих, знати їх потреби, порушувати перед старшими начальниками питання про задоволення їх прохань, дбати про їх здоров`я, вживати заходів для його зміцнення; постійно вдосконалювати фізичну тренованість особового складу; - своєчасно доповідати командирові роти (бойової частини) про потреби підлеглих, а також про застосовані заохочення і накладені стягнення на військовослужбовців рядового, сержантського (старшинського) складу взводу (групи, башти); - періодично бути присутнім на ранковому підйомі та вечірній повірці у взводі (групі, башті), за розпорядженням командира роти проводити ранкову фізичну зарядку з ротою; - стежити за наявністю і правильною експлуатацією, обслуговуванням і збереженням озброєння, техніки, спорядження, речового та іншого майна у взводі (групі, башті) і не менше ніж раз на два тижні особисто проводити їх огляд і перевірку наявності; - готувати особовий склад взводу, озброєння й техніку до виходу на кожне навчання чи заняття, а також перевіряти їх наявність і стан після повернення із занять і навчань; - стежити за додержанням заходів безпеки на заняттях, стрільбах, навчаннях і під час роботи з технікою та озброєнням; перевіряти, щоб після занять, стрільб, навчань у підлеглих не залишалося боєприпасів, гранат, запалів, вибухових речовин.

Відповідно до Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (надалі - Дисциплінарний статут ЗСУ), військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Відповідно до статті 3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна досягається шляхом:

- виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі;

- особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України;

- формування правової культури військовослужбовців;

- умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу;

- зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих;

- підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку;

- своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення;

- чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Стаття 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язує кожного військовослужбовця:

- додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;
- бути пильним, зберігати державну таємницю;

- додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

- виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

- поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;
- не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до ст.ст. 45, 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. На військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Порядок проведення службового розслідування регулюється Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, що затверджений Наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 р. №608 (надалі Порядок №608).

Відповідно вимог вказаного Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. Службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців. Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування. За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник). У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту. Якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Визнання учасників боротьби за незалежність України у XX столітті головними суб`єктами боротьби за відновлення державної незалежності України - борцями за незалежність України у XX столітті, встановлення правового статусу борців за незалежність України у XX столітті, визначення права такої категорії осіб на отримання державних та муніципальних соціальних гарантій врегульовано Законом України «Про правовий статус та вшанування пам`яті борців за незалежність України у XX столітті» від 9 квітня 2015 року № 314-VIII (далі Закон №314). Цей Закон також спрямований на визнання нагород та військових ступенів борців за незалежність України у XX столітті, визначення напрямів державної політики щодо відновлення, збереження та вшанування національної пам`яті про боротьбу та борців за незалежність України у XX столітті та встановлення відповідальності за порушення законодавства про статус борців за незалежність України у XX столітті.

Відповідно до статті 1 Закону №314, борцями за незалежність України у XX столітті визнаються особи, які брали участь у всіх формах політичної, збройної та іншої колективної чи індивідуальної боротьби за незалежність України у XX столітті у складі таких органів влади, організацій, структур та формувань, як Українська військова організація (УВО) та Організація українських націоналістів (ОУН). Відповідно до статті 6 цього Закону громадяни України, іноземці, а також особи без громадянства, які публічно виявляють зневажливе ставлення до осіб, зазначених у статті 1 цього Закону, перешкоджають реалізації прав борців за незалежність України у XX столітті, несуть відповідальність відповідно до законодавства. Публічне заперечення факту правомірності боротьби за незалежність України у XX столітті визнається наругою над пам`яттю борців за незалежність України у XX столітті, приниженням гідності Українського народу і є протиправним.

Суд при оцінці фактичних обставин справи та аргументів сторін керується такими мотивами:
В 2007 році в місті Львові встановлений пам`ятник Степанові Бандері - фігура в повний зріст; за нею стоїть Стела української державності 30-метрова тріумфальна арка на 4 колонах: тризуб з рельєфами та тріумфальна арка на чотирьох опорах, кожна з яких символізує певний час українській історії. Перша опора княжий період, друга період козацтва, третя період Української Народної Республіки та Західноукраїнської Народної Республіки, четверта сучасність України.). ОСОБА_16 як один із провідників УВО та ОУН в 1930-1950х роках ХХ століття відповідно до статті 1 Закону №314 визнається борцем за незалежність України у XX столітті.

Встановлені судом обставини свідчать про таке:

з 2018 року військовослужбовець ЗСУ молодший сержант ОСОБА_1 проходив військову службу (навчання з метою отримання військового звання офіцерського складу) в Національній академії сухопутних військ. В 2021 році ОСОБА_1 :

- попав під вплив особи, котра принаймні з ідеологічних мотивів (зі слів позивача, інші можливі мотиви з`ясовуються в кримінальному провадженні) бажала вчинити наругу над пам`ятником Степану Бандері у місті Львові у спосіб, що повинен викликати суспільний резонанс;

- погодився за матеріальну винагороду виконати її завдання організувати обливання пам`ятника Степану Бандері у місті Львові червоною фарбою;

- для виконання цього завдання залучив курсанта навчальної групи, яку очолював як командир, розділивши з ним матеріальну винагороду та скерувавши дії пособника на придбання та підготовку засобів для вчинення правопорушення (придбання фарби, розливання її у пляшки тощо);

- керував діями спільника (щодо способу та часу виконання завдання) та брав безпосередню участь в оскверненні пам`ятника 05.02.2021.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив суду, що цей вчинок (виконання замовлення по плюндруванню пам`ятника ОСОБА_2 ) не був зумовлений його ідеологічними переконаннями чи політичними поглядами; позивач вчинив такі дії заради фінансової вигоди, попавши під вплив згаданої ним третьої особи. Позивач розцінює вчинене ним як серйозний проступок та вважає, що заслуговує на покарання, кається. Проте спосіб, у який його було звільнено (поспіхом, за один день, перекресливши його багаторічні зусилля та досягнення як військовослужбовця ЗСУ та курсанта ОСОБА_17 ) викликає в нього несприйняття, тому він вважає своє звільнення незаконним.

І. Щодо вчинку курсанта ОСОБА_1 та його оцінки командуванням НАСВ:
вчинок молодшого сержанта ОСОБА_1 (осквернення пам`ятника Степану Бандері 05.02.2021 у місті Львові) командування НАСВ кваліфікувало як грубе порушення військової дисципліни, вимог статутів Збройних сил України та громадського порядку. ОСОБА_1 також кваліфікує власний вчинок як серйозний проступок.

Оцінюючи діяння ОСОБА_1 суд керується такими мотивами:

- вчинок ОСОБА_1 щодо обливання пам`ятника фарбою за грошову винагороду є очевидним правопорушенням, в контексті наведених Статутів його вчинення розцінюється судом як порушення обов`язку військовослужбовця «поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків»;

- осквернення військовослужбовцем Збройних сил України пам`ятника особі, котра на рівні Закону №317 визнана борцем за незалежність України у XX столітті (як і будь-якого іншого пам`ятника), однозначно свідчить про особисту недисциплінованість та безвідповідальність такого військовослужбовця. Готовність до вчинення правопорушення на замовлення з корисливих мотивів (в цій конкретній ситуації - щоб заробити 1000 грн.) є достатнім для оцінки особистих якостей військовослужбовця;

- позивач, котрий три роки зразково навчався та мав на меті стати офіцером української армії, міг та повинен був розуміти, що його вчинок зумовить значний суспільний резонанс, а у випадку виявлення та розголошення причетності військовослужбовця до осквернення пам`ятника кине тінь на авторитет Збройних сил України загалом та НАСВ зокрема;

- вчинок ОСОБА_1 не був імпульсивним чи необдуманим, оскільки вимагав від нього не лише внутрішньої готовності вчинити правопорушення з корисливих мотивів, а й необхідність попереднього вчинення підготовчих дій, що тривали кілька днів (отримання авансу/винагороди, пошук і вербування спільника, координація його дій з метою підготовки засобів вчинення правопорушення, обрання дати та часу доби, а також вжиття інших заходів, що повинні були перешкодити правоохоронним органам ідентифікувати спільників тощо);

- в цій ситуації мова не йде про свободу вираження поглядів, тому суд не бачить підстав давати оцінку діям ОСОБА_1 через таку призму. Позивач чітко та недвозначно пояснив суду, що нейтрально ставиться до історичної постаті Степана Бандери та його діяльності, а при плануванні та виконанні замовлення третьої особи (знайомої його дружини) ним керувало бажання отримати фінансову винагороду, а також неочевидний для суду за механізмом дії «вплив» на ОСОБА_1 згаданої третьої особи;

- залучення командиром групи до вчинення правопорушення підпорядкованого йому солдата свідчить про безвідповідальне та недбале ставлення позивача до виконання обов`язків військової служби як командира, а також його службову невідповідність в контексті мети навчання у НАСВ присвоєння військового звання офіцера та проходження військової служби на посаді, що передбачатиме командування військовими підрозділами.

З огляду на зміст наведених вище норм статутів ЗСУ суд вважає обґрунтованою оцінку дій ОСОБА_1 , зроблену відповідачем за наслідками службового розслідування, - порушення курсантом вимог статей 11, 119 Статуту внутрішньої служби ЗСУ та статті 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, що становить серйозний дисциплінарний проступок та свідчить про службову невідповідність військовослужбовця.

ІІ. Щодо аргументів ОСОБА_1 про порушення відповідачем процедури проведення службового розслідування та прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення, що свідчать про його протиправність.
Основні доводи позивача зводяться до поспішності та поверховості проведеного НАСВ службового розслідування, що зумовило необ`єктивність його висновків, а також до порушення відповідачем процедури погодження та прийняття оскарженого рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби, що свідчить про його протиправність. Оцінюючи ці аргументи позивача суд враховує, що загальновизнані процедурні гарантії щодо прийняття суб`єктом владних повноважень правомірного індивідуального акту в контексті дисциплінарних процедур щодо військовослужбовців реалізуються:

1. щодо права особи на участь у процесі прийняття рішення (п. 9 частини другої статті 2 КАС України) - шляхом надання особі можливості надати пояснення та проведення з нею бесіди, котрі враховуються:

- на стадії встановлення фактичних обставин в дисциплінарній справі як один із доказів, що може потребувати перевірки на предмет достовірності, повноти та достатності шляхом співставлення з іншими зібраними доказами;

- на стадії прийняття рішення (якщо факт дисциплінарного проступку на наслідками службового розслідування підтверджується) з метою оцінки ставлення особи до інкримінованих їй вчинків та їх наслідків.

Разом з тим, ці процедурні гарантії не існують самі по собі, а їх запровадження та дотримання має цілком конкретну мету - встановити версію особи щодо існування/достовірності обставин, щодо яких проводиться службове розслідування, а також її ставлення/оцінку цих обставин. Тому певні недоліки службового розслідування, що не вплинули на його повноту та об`єктивність, самі по собі не свідчать про «автоматичну» незаконність прийнятого за наслідками такого службового розслідування дисциплінарного рішення.

Суд, здійснюючи судовий контроль за правомірністю прийнятих відповідачем рішень, констатує, що командування НАСВ дійсно діяло дуже швидко, а ОСОБА_1 , з огляду на його участь 11.02.2021 у декількох процесуальних діях в межах кримінального провадження, дійсно міг не очікувати такого оперативного прийняття щодо нього дисциплінарного рішення. Аналіз хронології подій 11.02.2021 з огляду на покази свідків та час вчинення процесуальних дій в межах кримінального провадження ставить під сумнів достовірність стверджуваного відповідачем факту відмови ОСОБА_1 пройти бесіду з керівництвом НАСВ перед звільненням. Разом з тим, ОСОБА_1 11.02.2021 надав усні пояснення офіцеру, що проводив щодо нього службове розслідування, повідомив його як про свою участь в обливанні пам`ятника ОСОБА_2 фарбою, так і про своє ставлення до цієї події (каяття). Аналогічні за змістом пояснення (про визнання факту осквернення ним пам`ятника 05.02.2021, оцінку власного вчинку як серйозного проступку та каяття) позивач навів на запитання суду про те, що саме він хотів пояснити офіцерам та начальнику НАСВ, якби йому надали більше часу. За таких обставин суд вважає, що позивачу було забезпечено мінімальні процесуальні гарантії викласти свою позицію в процесі з`ясування обставин справи та прийняття дисциплінарного рішення. Суд не має підстав вважати, що більш тривале службове розслідування могло б змінити встановлені офіцерами ОСОБА_17 за наслідками розслідування обставини та/або їх висновки, а проведення бесіди вплинуло би на рішення начальника НАСВ.

2. щодо обов`язку суб`єкта владних повноважень діяти безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо (пп. 4-6 частини другої статті 2 КАС України). Ці гарантії в процедурі застосування до військовослужбовця дисциплінарного стягнення та звільнення з військової служби серед іншого забезпечуються тим, що рішення про звільнення курсанта погоджує вчена рада вищого військового навчального закладу та дозволяє вищий командир (в цій ситуації командувач Сухопутних військ ЗСУ). Надані відповідачем докази свідчать про те, що вказані погодження щодо звільнення ОСОБА_1 було надано вчасно, а твердження позивача про неможливість їх отримання в стислі строки є безпідставними.

3. щодо обов`язку суб`єкта владних повноважень діяти своєчасно, тобто протягом розумного строку (п. 10 частини другої статті 2 КАС України).

Оцінюючи аргументи позивача щодо поспішного прийняття відповідачем рішення суд враховує позицію відповідача щодо очевидності факту грубого порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, швидко встановленого офіцерами НАСВ, що проводили службове розслідування. Суд також враховує, що відповідач прийняв рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби до застосування о 21:20 ухвалою №463/1486/21 від 11.02.2021 до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, тому твердження представника позивача про порушення відповідачем п.3.4 Інструкції 490 є помилковими.

ІІІ. Щодо виду застосованого до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення та врахування/неврахування командуванням НАСВ при обранні заходу дисциплінарного впливу характеристики військовослужбовця, його попередніх заслуг, а також поведінки, що передувала вчиненню дисциплінарного проступку.
Вік ОСОБА_1 (25 років на момент виникнення спірних правовідносин), його досягнення як курсанта НАСВ (відмінник навчання, командир групи), участь в АТО та відзнаки (нагороди) в їх сукупності свідчать про те, що позивач є дорослою, цілісною особистістю зі сформованим набором життєвих цінностей, здатною ставити перед собою цілі та їх досягати, приймати обдумані рішення та відповідати за них. ОСОБА_1 у судових дебатах наголошує на власних заслугах та високому рівні підготовки, що дозволить йому стати фаховим офіцером ЗСУ та захищати Батьківщину як командиру. Разом з тим, в 2021 році молодший сержант ОСОБА_1 за грошову винагороду (в термінах кримінального права з корисливих мотивів) виступив організатором та виконавцем очевидного правопорушення на замовлення третьої особи. Оцінка дій ОСОБА_1 в контексті кримінального права буде надана у кримінальному провадженні №461/3786/21 (а.с.110), в цій частині рішення суд оцінює наведені позивачем власні характеристики та досягнення як військовослужбовця з метою вирішення спору в частині пропорційності (п. 8 частини другої статті 2 КАС України) дисциплінарного стягнення, застосованого відповідачем до курсанта за його дисциплінарний проступок.

Надані ОСОБА_1 пояснення свідчать про те, що його вчинок не був зумовлений ідеологічними переконаннями чи політичними поглядами - хоча навіть у такому випадку позивач як службовець, що проходить державну службу особливого характеру - на відміну від цивільної особи - не мав підстав розраховувати на послаблення чи звільнення від відповідальності за такі очевидно протиправні та провокативні способи реалізації свободи висловлення поглядів, як плюндрування пам`ятника.

Суд вважає, що підтверджені доказами винятково високі навчальні оцінки курсанта ОСОБА_1 свідчать про те, що він був достатньо освіченим та розумним, щоб усвідомлювати таку очевидну обставину: особа, котра наймає курсантів НАСВ для публічного осквернення пам`ятника Степану Бандері в місті Львові та прагне розголосу цієї події, в такий спосіб намагається створити враження про підтримку власних ідеологічних переконань та вчинків військовослужбовцями ЗСУ.

Оцінюючи покликання ОСОБА_1 на його статус командира групи як досягнення, котре не враховане відповідачем та свідчить про надмірну суворість застосованого дисциплінарного стягнення, суд зауважує таке: ОСОБА_1 використав авторитет командира групи для залучення підпорядкованого йому солдата до вчинення серйозного дисциплінарного проступку, тому ця обставина не пом`якшує, а обтяжує його відповідальність за вчинене.

Курсант ОСОБА_1 після закінчення навчання повинен був стати офіцером ЗСУ та, як наслідок, командиром підрозділу чисельністю щонайменше кілька десятків військовослужбовців. Разом з тим, оцінка вчиненого ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, з огляду на названі позивачем передумови («попав під вплив»), мотиви (бажання отримати фінансову вигоду) та супутні обставини (відмінник навчання та командир групи, який залучає підпорядкованого солдата до вчинення правопорушення, що може підірвати авторитет ЗСУ), на думку суду, повністю підтверджує констатовану керівником НАСВ особисту недисциплінованість та службову невідповідність курсанта ОСОБА_1 .

З огляду на підстави розірвання контракту з курсантом, ОСОБА_1 на підставі частини десятої статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» зобов`язаний відшкодувати державі витрати, пов`язані з його утриманням у вищому військовому навчальному закладі; суд враховує, що відповідач узгодив суму цих витрат з позивачем, що підтверджується підписами ОСОБА_1 на відповідних документах, копії яких долучено до матеріалів справи.

Отже, рішення начальника НАСВ про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, відрахування з числа курсантів НАСВ за службову невідповідність та недисциплінованість, а також похідні рішення про звільнення з військової служби в запас та зобов`язання відшкодувати державі кошти за навчання відповідають критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, що наведені в частині другів статті 2 КАС України.

Враховуючи наведені мотиви суд дійшов висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування оскаржених рішень начальника НАСВ слід відмовити з мотивів безпідставності позовних вимог. З огляду на наведені вище висновки по суті спору суд приймає таке ж рішення щодо похідних позовних вимог ОСОБА_1 - про поновлення його на військовій службі (навчанні), а також стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

З огляду на встановлені статтею 139 КАС України правила розподілу судових витрат та висновок суду по суті позовних вимог понесені позивачем судові витрати покладаються на нього. Повне рішення виготовлене 11.04.2022.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд
ВИРІШИВ:
В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Понесені позивачем судові витрати покласти на нього.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, що постановив рішення, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Москаль Р.М.