Справа № 380/21099/21
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 рокуСправа № 380/21099/21 пров. № А/857/1054/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Затолочного В.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Львів) про скасування постанови про накладення штрафу, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року (суддя Кравців О.Р., м.Львів),

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУПФ) звернулося до суду із позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Львів) в якому просило скасувати постанову про накладення штрафу від 29.10.2021 ВП №65951205 (далі Постанова).

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, просить скасувати таку ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі із покликанням на норми матеріального та процесуального права вказує, що недоліки позовної заяви були усуненні у межах встановленого судом строку для їх усунення. Крім того, звертає увагу на те, що в оскаржуваній ухвалі зазначено, що позивачем не долучено документа про сплату судового збору, хоча такий сплачено ще при поданні позовної заяви.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

У відповідності до частини другої статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові)) 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху станом на 13.12.2021 не виконано, будь-яких заяв чи клопотань від позивача щодо виконання/неможливості виконання вимог ухвали станом на момент постановлення цієї ухвали не надходило.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з порушенням норм процесуального права, з таких міркувань.

Відповідно до вимог статті 171 КАС суддя після одержання позовної заяви у тому числі з`ясовує, чи:

відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 вказаного Кодексу;

позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);

За приписами частини шостої статті 161 КАС у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до статті 122 КАС позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статті 287 КАС.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 287 КАС позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частинами першої, другої статті 121 КАС суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

З матеріалів справи видно, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року причини пропуску строку звернення до суду з позовом визнано неповажними. У задоволені заяви про поновлення строку звернення до суду відмовлено. Позовну заяву залишено без руху для надання обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду із доказами поважності причин його пропуску та надано десять днів з дня вручення копії цієї ухвали особі позовна заява якої залишена без руху.

При цьому, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху суд вказав, що оскаржувана у цій справі Постанова винесена 29.10.2015, одержана позивачем 05.11.2020, позовна заява підписана 18.11.2021, до суду позов подано 03.11.2021.

Ухвалу про залишення позовної заяви без руху отримано позивачем 29.11.2021.

10.12.2021 (конверт) ГУПФ надіслано до суду першої інстанції заяву про поновлення строку на подання апеляційної скарги про скасування Постанови, яка обґрунтована тим, що Постанова на адресу ГУПФ надійшла 05.11.2021. Позовну заяву було скеровано до суду 18.11.2021 (конверт; а.с.21), отже на думку скаржника позовна заява подана протягом 10 робочих днів згідно вимог частини п`ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон). Заява про поновлення пропущеного строку на подання позовної заяви зареєстрована судом 14.12.2021, тобто вже після постановлення оскаржуваної ухвали.

Відповідно до частин першої, другої статті 123 КАС у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Водночас, враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що судом першої інстанції в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначено, що Постанова винесена 29.10.2015, разом з тим, така Постанова датована 29.10.2021, одержана позивачем 05.11.2021, що дійсно підтверджується матеріалами справи, позовна заява підписана 18.11.2021, до суду позов подано 03.11.2021, хоча як видно з матеріалів справи позовна заява підписана і направлена до суду першої інстанції 18.11.2021, а не як вказано судом 03.11.2021.

Виходячи з викладеного судом першої інстанції в повній мірі не досліджено та достовірно не встановлено дату подання ГУПФ розглядуваної позовної заяви та не з`ясовано питання дотримання 10 денного строку звернення до суду з позовом після отримання (05.11.2021) Постанови.

Разом з тим, постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції вказав, що ухвалою від 26.11.2021 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків, зокрема, сплати судового збору в сумі 2270 грн та надання доказів в обґрунтування позовних вимог та те, що позивачем не виконано вимог цієї ухвали, будь-яких заяв чи клопотань від позивача щодо виконання/неможливості виконання вимог ухвали станом на момент постановлення цієї ухвали не надходило.

Проте, як уже встановлено вище, ухвала про залишення позовної заяви без руху була постановлена з інших підстав: надання обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду із доказами поважності причин його пропуску, а не з підстав відсутності документа про сплату судового збору, який сплачено ще при подані позову, чи відсутності доказів в обґрунтування позовних вимог.

Зважаючи на наведені вище розбіжності, які зазначені судом першої інстанції в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 26 листопада 2021 року, а також в оскаржуваній ухвалі в частині неусунених позивачем недоліків позовної заяви, апеляційний суд дійшов висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при вирішенні питання щодо повернення позовної заяви ГУПФ у цій справі.

Відповідно до статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Відтак, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до цього ж суду для продовження її розгляду по суті.

Керуючись статтями 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 7 квітня 2022 року.