Справа № 300/2164/21
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2022-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/2164/21 пров. № А/857/16952/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року, прийняте суддею Главач І.А. у місті Івано Франківську у справі за позовом фермерського господарства «Персей Агро» до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

встановив:

ФГ «Персей Агро» (надалі позивач) звернулося з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (надалі ГУ ДПС в Івано-Франківській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 17.03.2021 року «Про відмову у реєстрації платником єдиного податку четвертої групи на 2021 рік та зобов`язати відповідача підтвердити ФГ «Персей Агро» як платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік та внести відповідні відомості до реєстру платників єдиного податку, про що видати довідку (витяг) з реєстру платників єдиного податку.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що законодавством чітко розмежовано поняття переходу на спрощену систему оподаткування та щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку.

Суд зазначив, що позивач, з огляду на наявність в нього статусу платника єдиного податку четвертої групи станом на 2020 рік (рік попередній до спірного періоду) та відсутність відповідного рішення податкового органу про анулювання такої реєстрації, з 01.01.2021 автоматично набув статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік (маються покликання на постанови Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 816/543/17 (К/9901/2404/17) та від 18.03.2018 у справі № 804/2321/17 з подібних правовідносин.

Суд також зазначив, що в межах спірних відносин розглядається питання про підтвердження статусу платника єдиного податку, а не про обрання або перехід на спрощену систему оподаткування.

Що ж стосується доводів контролюючого органу про наявність у позивача податкового боргу, як підставу відмови у підтверджені статусу платника єдиного податку з посиланням на норми пп. 291.5-1.3 п. 291.5-1 ст. 291 ПК України, то ці норми встановлюють умови за якими суб`єкти господарювання не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи, також, умовою, яка виключає набуття цього статусу, серед іншого, є податковий борг станом на 1 січня базового (звітного) року, проте, ця умова не стосуються підтвердження статусу такого платника.

Для тих суб`єктів господарювання, які вже були платниками єдиного податку, відповідно до вимог п. 8 п.п. 298.2.3 ст. 298 ПК України, податковий борг може бути підставою для втрати цього статусу лише у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів. У разі наявності такого боргу платник може добровільно відмовитись від знаходження на спрощеній системі оподаткування. Або безстрокова реєстрація платником єдиного податку може бути анульована за рішенням відповідного контролюючого органу. Проте, матеріали справи не містять рішень відповідача про анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку 4 групи.

Рішення про анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку може бути прийняте з вичерпних підстав, передбачених п. 299.10 ст. 299 ПК України, до яких не належить заборона, передбачена пп. 291.5-1.3 п. 291.5-1 ст. 291 ПК України, якою керувався відповідач.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ГУ ДПС в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідно до ст.299.6 ПК України підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно:

1) невідповідність такого суб`єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу;

2) наявність у суб`єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов`язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації;

3) недотримання таким суб`єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу.

Відтак, позивачу відмовлено у реєстрації платником єдиного податку четвертої групи на 2021 рік.

Контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої третьої групи у разі встановлення під час проведення перевірки наявності у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів. При цьому, реєстрація платника єдиного податку анулюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому наявний податковий борг. Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 21.05.2020 року у справі №820/5346/17.

Маються також покликання на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.03.2018 року у справі №804/2321/17.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ФГ «Персей Агро» зареєстровано як юридична особа 29.03.2006 року, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вчинено запис № 0000471.

Основним видом економічної діяльності позивача є: 01.11 - Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (а.с.8).

У відповідності до листа ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 18.03.2020 року №700/10/09-19-54-04-14, Тисменицьке управління ГУ ДПС в Івано-Франківській області повідомляє, що згідно поданої звітності на 2020 рік ФГ «Персей Агро» відповідає статусу платника єдиного податку четвертої групи (а.с.10).

У березні 2021 року ФГ «Персей Агро» звернулося до відповідача із заявою про видачу документу про підтвердження в 2021 році за позивачем статусу платника єдиного податку IV групи.

17.03.2021 року ГУ ДПС в Івано-Франківській області прийнято рішення-лист № 2392/6/09-19-18-11-24, яким відмовлено позивачу у реєстрації платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік. У вказаному рішенні встановлено, що позивач згідно інтегрованої картки платника станом на 01.01.2021 року має податковий борг, тому підприємство не може бути платником єдиного податку IV групи на 2021 рік.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України) в редакції, що була чинною на момент їх виникнення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 298.8 ст. 298 ПК України порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до підпунктів 298.8.1-298.8.4 цієї статті.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку врегульований ст. 299 ПК України, відповідно до п. 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Згідно з п. 299.2 статті 299 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Пунктом 298.1 статті 298 ПК України врегульовано порядок переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що законодавством чітко розмежовано поняття переходу на спрощену систему оподаткування та щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку.

Колегія суддів зазначає, що позивач, з огляду на реєстрацію його в 2006 році платником єдиного податку четвертої групи та відсутність відповідного рішення податкового органу про анулювання такої реєстрації, з 01.01.2021 року автоматично набув статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік.

Суд не приймає до уваги доводи скаржника про наявність у позивача податкового боргу, як підставу для відмови у підтверджені статусу платника єдиного податку з посиланням на норми пп. 291.5-1.3. п. 291.5-1 ст. 291 ПК України, оскільки ці норми встановлюють умови за якими суб`єкти господарювання не можуть набувати статусу платника єдиного податку четвертої групи і ці умови не стосуються підтвердження статусу такого платника.

Крім того, суд першої інстанції вірно зазначив, що способом реалізації владних управлінських функцій за наявності встановлення обставин, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку, проте, відповідачем відповідне рішення не приймалося.

Така ж сама правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.03.2018 року у справі №804/2321/17 та від 06.02.2018 року у справі №816/543/17 .

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року у справі №300/2164/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич