Справа № 280/3795/21
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2022-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 квітня 2022 року м. Дніпросправа № 280/3795/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Суховарова А.В.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу в м. Дніпрі за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року (суддя суду 1 інстанції Семененко М.О.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №587324-05/830 від 21.04.2021 на загальну суму 8 436,36 грн.;

зобов`язати відповідача відкоригувати дані інтегрованої картки позивача шляхом виключення недоїмки з єдиного внеску у сумі 3 520,00 грн., штрафу у сумі 5 577,09 грн. та пені у сумі 2 859,27 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що у 2010 році позивач отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. З 2013 року таку діяльність він не здійснює, оскільки працює вчителем у Запорізькому ліцеї №105 Запорізької міської ради Запорізької області. Разом з тим, позивач самостійно подавав звітність та сплачував єдиний внесок як самозайнята особа у період з січня 2017 року по листопад 2018 року із одночасно щомісячним відрахуванням роботодавцем єдиного соціального внеску з його заробітної плати. Також зазначив, що при оформленні Декларації про майновий стан та Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску форми №Д5 за 2017 рік було допущено помилку, внаслідок чого відбулось завищення доходів на 16 000,00 грн., що вплинуло на показник єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на 3 520,00 грн. 30.07.2018 допущена помилка виправлена та було подано уточнюючу декларацію. Однак, відповідні показники податкового обліку не були відкориговані контролюючим органом, що у подальшому призвело до нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату недоїмки. Позивач вважає, що штрафні санкції застосовані безпідставно, оскільки ним не порушувались граничні строки сплати єдиного внеску, визначені законодавством.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 587324-05/830 від 21 квітня 2021 року, винесене Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин,що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у позивачу у цій частині позову.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що згідно даних інформаційної системи Податковий блок, з 04.08.2017 позивач перебуває на обліку у відповідача як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю (адвокат). З 01.01.2018 для платників єдиного соціального внеску (фізичних осіб-підприємців, в тому числі тих, які обрали спрощену систему, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність) впроваджено автоматичні щоквартальні нарахування єдиного внеску. Тобто, фізичні особи-підприємці зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20-го числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. При цьому, такий обов`язок у фізичної особи-підприємця (самозайнятої особи) існує навіть і тоді, коли така особа не здійснювала відповідну діяльність у звітному періоді. Так, нарахування в інтегрованій картці платника єдиного внеску проведені автоматично за період 2017 рік - 4 квартал 2021 року. Сума боргу станом на 01.06.2021 становить 11 933,66 грн. та не сплачена позивачем. Таким чином, оскаржуваним рішенням до позивача застосовано штрафні санкції та нараховано пеню за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного соціального внеску.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 28.10.2010 ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю за №8148 на підставі рішення Запорізької обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 28.10.2010 за №23.

З 27.08.2013 по теперішній час, позивач працює на посаді вчителя Запорізького ліцею №105 Запорізької міської ради Запорізької області, про що свідчить довідка №01-13/095 від 06.05.2021, яка видана Запорізьким ліцеєм №105 Запорізької міської ради Запорізької області. Зазначене також підтверджується відомостями трудової книжки позивача, копія якої знаходиться в матеріалах справи.

У період з 2017 по 4 квартал 2020 року позивачу автоматично нараховувались належні до сплати суми єдиного внеску в розмірі мінімального страхового внеску як особі, яка проводить незалежну професійну діяльність.

21.04.2021 Головним управлінням ДПС у Запорізькій області винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №587324-05/830, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 5 577,09 грн. та нараховано пеню за період з 10.02.2018 до 26.11.2020 в розмірі 2 859,27 грн. в загальному розмірі 8 436,36 грн.

Зазначене рішення сформовано відповідно до ч. 10 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органів доходів та зборів.

Не погоджуючись з правомірністю рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №587324-05/830 від 21.04.2021 та вважаючи безпідставним нарахування єдиного внеску як особі, яка проводить незалежну професійну діяльність, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції зазначив, що враховуючи сукупність встановлених обставин справи щодо відсутності у позивача обов`язку сплачувати єдиний внесок у статусі особи, яка проводить незалежну професійну діяльність, при одночасній сплаті за нього єдиного внеску роботодавцем, з яким позивач перебуває в трудових відносинах, щодо нездійснення контролюючим органом своєчасно коригування облікових даних у зв`язку поданням позивачем уточненої податкової звітності, щодо підтвердження факту сплати позивачем нарахованого єдиного внеску за період 2018-2020 роки в повному обсязі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені, оскільки відповідачем не доведено наявність умов, передбачених частинами 10 та 11 статті 25 Закону №2464-VI.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем (за виключенням випадку, передбаченого пунктом 65.9 статті 65 цього Кодексу) та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Згідно пункту 14.1.195 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України працівник - фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 № 5076-VI.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до частини 3 статті 4 вказаного Закону адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (стаття 13 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність ).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Платниками єдиного внеску, згідно пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

При цьому, пунктом 5 частини 1 статті 4 вказаного Закону до платників єдиного внеску віднесено також осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 та пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України Про оплату праці , та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами; для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

При цьому, відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї права на здійснення незалежної професійної діяльності, яку особа фактично не здійснює, Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не врегульовано.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є самозайняті особи, зокрема, адвокати, які здійснюють адвокатську діяльність індивідуально. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності індивідуально та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування єдиного соціального внеску. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір єдиного соціального внеску не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування єдиного соціального внеску у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тобто, з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Верховним Судом в постанові від 05.12.2019 по справі №260/358/19 (адміністративне провадження №К/9901/22965/19) сформулювано правовий висновок, відповідно до якого особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема, адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі не меншому за мінімальний.

Суд зазначає, що інше тлумачення норм Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» про яке зазначає відповідач, щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДПС і мають свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, та які одночасно перебувають у трудових відносинах в межах цієї діяльності, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27 листопада 2019 (справа №160/3114/19).

Судом встановлено, що позивачу нараховувалась недоїмка з єдиного внеску в автоматичному режимі в інтегрованій картці платника єдиного внеску за період 2017-2020 роки.

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу, починаючи з 2017 року і по грудень 2020 року, за виключенням періоду з вересня 2018 року по квітень 2019 року, Територіальний відділ освіти Олександрівського району Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради нараховує позивачу заробітну плату, з якої в повному обсязі сплачено страхові внески.

Згідно даних інтегрованої картки платника єдиного внеску, позивач самостійно сплачує єдиний внесок, зокрема:

за 2018 рік нараховано 9 828,72 грн., сплачено - 9 828,27 грн.;

за 2019 рік нараховано 11 016,72 грн., сплачено 11 017,54 грн.;

за 2020 рік нараховано 9 595,30 грн., а сплачено - 9 617,18 грн.

Отже, у період 2017-2020 роки позивач сплачував єдиний внесок самостійно, крім того, за позивача сплачено єдиний соціальний внесок роботодавцем.

Водночас, підставою для застосування до позивача штрафних санкцій стало те, що за даними інтегрованої картки платника єдиного внеску з 09.02.2018 на обліку перебувала сума єдиного внеску 3 520,00 грн. за 2017 рік, що призвело до порушення строків сплати поточних платежів з єдиного внеску, які спрямовувались на погашення заборгованості в порядку черговості.

Зазначені обставини виникли у зв`язку з тим, що 04.04.2018 позивачем подано звітну податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік, у якій визначено належну до сплати суму єдиного внеску в розмірі 3 520,00 грн. Однак у подальшому, 30.07.2018 було подано уточнюючу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік, якою виправлено самостійно виявлену помилку та, окрім іншого, зменшено належну до сплати за 2017 рік суму єдиного внеску на 3 520,00 грн.

При цьому, відповідач не здійснив коригування облікових показників в інтегрованій картці платника єдиного внеску, у зв`язку з поданням ним уточнюючої податкової звітності за 2017 рік зі зменшенням належного до сплати єдиного внеску, а як у відзиві на позовну заяву так і в апеляційній скарзі, відповідач визнав той факт, що нарахований позивачу єдиний внесок в сумі 3 520,00 грн. за 2017 рік підлягає скасуванню.

Разом з цим, єдиний внесок за 2017 рік в сумі 3 520,00 грн. автоматично нарахований в інтегрованій картці позивача 09.02.2018, тобто до моменту взяття позивача на облік як самозайнятої особи, що відбулось у серпні 2018 року.

Відповідно до пункту 2 частини 11 статті 25 Закону №2464-VI податковий орган застосовує до платника єдиного внеску за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску штрафні санкції у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Частиною 10 статті 25 Закону №2464-VI визначено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Таким чином, застосування до платника штрафних санкцій та нарахування пені можливо лише у разі, якщо має місце факт несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені, оскільки відповідачем не доведено наявність таких умов: відсутність у позивача обов`язку сплачувати єдиний внесок у статусі особи, яка проводить незалежну професійну діяльність, при одночасній сплаті за нього єдиного внеску роботодавцем, з яким позивач перебуває в трудових відносинах; нездійснення контролюючим органом своєчасно коригування облікових даних у зв`язку поданням позивачем уточненої податкової звітності; підтвердження факту сплати позивачем нарахованого єдиного внеску за період 2018-2020 роки в повному обсязі.

Таким чином, рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №587324-05/830 від 21.04.2021 є протиправним та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя Н.А. Бишевська

суддя А.В. Суховаров