Справа № 260/7862/21
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2022-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 квітня 2022 року м. Ужгород№ 260/7862/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Плеханової З.Б. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) (АДРЕСА_5) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

20 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Державній прикордонній службі України. Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 12 квітня 2018 року №120-ос, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення прапорщика ОСОБА_1 , старшого техніка групи пожежної безпеки відділу персоналу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ).

Однак Відповідач не провів з позивачем остаточного розрахунку при звільненні 12 квітня 2018 року.

У вересні 2018 року Позивачу виплачено грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у розмірі 21 902,72 грн.

15.11.2021 на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року у справі №260/1342/21, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року Відповідачем виплачено Позивачу доплату одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст.15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 72 974,71 грн.

Відтак, зазначає, що грошова компенсація за неотримане речове майно виплачена Позивачу у вересні 2018 року відповідачем, у якому Позивач перебував на речовому забезпеченні. Доплата одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст.15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Позивачу виплачена Відповідачем 15 листопада 2021 року.

Отже, станом на день виключення зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 та всіх видів забезпечення, Відповідач не провів з Позивачем розрахунок у повному обсязі, а саме не виплатив грошову компенсацію за неотримане речове майно, доплату одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст. 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У Відзиві відповідач заперечив проти позову, зазначивши, що оскільки при нарахуванні і виплаті позивачу належних при звільненні суми був відсутній спір щодо їх розміру, підстави для застосування до спірних правовідносин положень статті 117 КЗпП України відсутні. Позивач був ознайомлений з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 12.04.2018 року №120-ос «Про виключення прапорщика ОСОБА_2 зі списків особового складу», довідкою - розрахунком та порядком виплати належних сум по мірі надходження бюджетних асигнувань, відповідно на день виключення із списків військової частини спору не існувало і позивач з рапортом (заявою) про невиключення зі списків особового складу частини без повного розрахунку не звертався.

Зазначає, що вимога щодо стягнення середнього заробітку за неотримане речове майно є безпідставною, адже виплата була здійснена у вересні 2018 року, а позов поданий з пропущенням місячного строку, установленого частиною п`ятою статті 122 КАС України.

31 січня 2022 року, від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначає, що доводи Відповідача щодо недотримання Позивачем строку звернення до суду є таким, що не заслуговують на увагу, оскільки необхідність проведення остаточного розрахунку, як обов`язкової підстави для звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні звернуто увагу у рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі №4-рп/2012.

Крім того, 15.11.2021 на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року у справі № 260/1342/21 ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) у вересні 2018 року зараховано на картковий рахунок ОСОБА_1 безготівкові кошти, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у розмірі 21 902,72 грн. та 15.11.2021 зараховано на картковий рахунок останнього безготівкові кошти, доплату одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст. 15 Закону України «про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 72 974,71 грн.

Загалом, у два етапи у вересні 2018 року та 15 листопада 2021 року ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) проведено розрахунок з ОСОБА_1 . Відповідач, таким чином провів фактичний розрахунок з позивачем щодо виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно та доплату одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст. 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» поза межами строку, встановленого статтею 116 КЗпП.

Обставини встановлені судом.

ОСОБА_1 проходив військову службу в Державній прикордонній службі України.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 12 квітня 2018 року №120-ос, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення прапорщика ОСОБА_1 , старшого техніка групи пожежної безпеки відділу персоналу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ).

Відповідно до інформації що міститься в архівній відомості з січня 2018 року по грудень 2018 року ОСОБА_1 :

-грошове забезпечення за лютий склало- 5395,88 грн.; за березень 8889,86 грн.

- у вересні 2018 року Позивачу виплачено грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у розмірі 21 902,72 грн.

15.11.2021 на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року у справі №260/1342/21, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року Відповідачем виплачено Позивачу доплату одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст. 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 72 974,71 грн.

Мотиви та норми права застосовані судом.

Рішенням ЗОАС від 29.06.2021 року у справі № 260/1342/21 постановлено:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною першою статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 25 календарних років служби (з урахуванням проведених раніше виплат за 8 календарних років служби).

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену частиною першою статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 25 календарних років служби (з урахування проведених раніше виплат за 8 календарних років служби) із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

За приписами статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні № 821/1083/17 від 26.02.2020 вказала наступне:

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи:

-розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором,

-період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості,

- а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника,

інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах,

співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Відповідні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц.

З врахуванням встановлених судом обставин, вищевказаних висновків Верховного Суду суд дійшов висновку, що в даній справі предметом спору є відшкодування, на яке має право позивач у звязку з невчасною виплатою йому в дань звільнення грошовою компенсацією за речове майно та грошової допомоги при звільненні на відміну від предмету спору, який переглядав у вищевказаних справах Верховний Суд, де спірні відносини стосувалися невчасної виплати заробітної плати. Отже, правова природа грошової компенсації за речове майно та індексації або заробітної плати є різна, і звідси наявна різна оцінка майнових втрат , яких позивачі зазнають внаслідок їх невиплати.

Статтею 117 Кодексу законів про працю України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Слід зауважити, що непоширення норм Кодексу законів про працю України на військовослужбовців стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців зі служби в Збройних Силах України (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, компенсацію за неотримане речове майно) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.

В той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України.

Враховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці військовослужбовців, встановлено дату проведення остаточного розрахунку зі звільненими військовослужбовцем, а відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум не врегульовано, необхідно прийти до висновку про можливість застосування норм статті 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення зі служби в Державній прикордонній службі України.

За правилами статті 7 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Вказані доводи, щодо необхідності застосування до спірних правовідносин положення Кодексу законів про працю України узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 01.03.2018 у справі № 806/1899/17, від 29.03.2018 у справі № 815/1767/17, від 19.04.2018 у справі № 803/1210/2018 щодо не проведення розрахунку при звільненні з публічної служби.

Отже, виходячи із вищезазначеного, за період з 12 квітня по день фактичного розрахунку (30.12.2021) ІНФОРМАЦІЯ_3 зобов`язаний нарахувати та виплатити, ОСОБА_3 , компенсацію за затримку розрахунку при звільненні - середній заробіток за весь період затримки обрахований відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок № 100).

Так, п. 2 Порядку № 100 встановлено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно архівної відомості заробітна плата позивача у 2018 році складає: за лютий - 5395,88 грн.; за березень 8889,86 грн.=14285,74 грн, а отже середньоденна заробітна плата складає 242,13( 14768/59 днів календарних днів у лютому-березні.

Кількість робочих днів за час затримки з 12.04.2018 року по 14.11.2021 року складає 790 днів, а отже середня заробітна плата з час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні складає: 790х242,13 =191282,7 грн.

Суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми ( висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 27 квітня 2016 року у справі N 6-113цс16; висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 26 червня 2019 року у справі N 761/9584/15-ц, щодо відступлення від частини висновків Верховного Суду України, наведених у постанові від 27 квітня 2016 року у справі N 6-113цс16).

Всього позивачу при звільненні було нараховано: у квітні 2018 року - 42971,27 грн.; у вересні 21902,72 грн.,( 42971,27+21902,72=64873,99); у листопаді 2021 року грошова допомога при звільненні - 72974,71 грн.Всього 137 848,70 грн.

Отже ,у цій справі загальний розмір належних позивачеві при звільненні виплат складав 137 848,70 гривень, з яких: грошова допомога при звільненні 52,9 % від нарахованих сум при звільненні.

Виходячи з принципу пропорційності, суд вважає належним і достатнім способом захисту порушених прав позивача стягнення на його користь гривень як середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні ( 52.9% від 191282,7 ) грн. 101188,55 грн.

Вказана позиція суду та порядок розрахунку узгоджується з висновками Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року, зробленими ним 30 листопада 2020 року у справі 480/3105/19.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 242-246 КАСУ , суд,-

УХВАЛИВ:

.Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ), (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ) щодо не проведення повного розрахунку при звільненні - невиплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) , в день виключення зі списків частини грошової допомоги при звільненні.

Стягнути із ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 )(ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_4 ( АДРЕСА_1 ) середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період із 12.04.18 по 14.11.21 року в розмірі 101188,55 грн.( сто одна тисяча сто вісімдесят вісім гривень .)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адмінсуду.

СуддяЗ.Б.Плеханова