Справа № 300/5524/21
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2022-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2022 р. справа № 300/5524/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Остап?юка С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

27.09.2021 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач) про визнання протиправною відмову переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» та зобов`язання здійснити нарахування та виплату пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» з 08.09.2021 за переведенням на даний вид пенсії із врахуванням довідок за № 97 від 26.07.2021 та за № 103 від 02.09.2021.

04.10.2021 ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом, а справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Позивач заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.07.2013 їй встановлено 3 групу інвалідності, а 03.10.2017 - 2 групу інвалідності, відповідно отримує пенсії по інвалідності згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Після звільнення з державної служби 31.05.2019 набула права на призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723 - ХІІ. На заяву позивача від 08.09.2021 відповідач відмовив їй у переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», з тих підстав, що на момент звернення із заявою у позивача наявний вік 57 років, при необхідному 60 років.

Відповідач направив суду відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погодився, із посиланням на відповідні норми права та твердження. Просив в задоволенні позову відмовити, з тих підстав, що після 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» вік і страховий стаж. Позивач на час звернення із відповідною заявою не досягла пенсійного віку відповідно права на переведення на пенсію згідно вказаного Закону не має.

Суд, розглянувши відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.07.2013 встановлено 3 групу інвалідності, а 03.10.2017 - 2 групу інвалідності, відповідно з 24.07.2013 перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В період з 02.02.1993 до 30.06.2002 та з 01.07.2002 до 31.05.2019 позивач працювала в органах Надвірнянського відділу соціального забезпечення та в Управлінні Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі. 20.04.1994 прийняла присягу державного службовця. 31.05.2019 звільнена з посади головного спеціаліста згідно з пунктом 4 частини 1 статті 83 та пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку із скороченням чисельності державних службовців. На момент встановлення позивачу 2 групи інвалідності та станом на 01.05.2016 її стаж державної служби становив більше 20 років, що не заперечується відповідачем.

Головним управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області видано позивачу довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за № 97 від 26.07.2021 та за № 103 від 02.09.2021.

08.09.2021 позивач звернулася до відповідача із заявою про переведення її з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».

Листом відповідача за № 0900-0213-8/34739 від 21.09.2021 відмовлено позивачу у переведенні на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», з тих підстав, що на момент звернення із заявою позивач досягла 57-ми річного віку, при необхідних 60 років.

Позивач, вважаючи протиправною відмову у переведенні на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється Законом України «Про державну службу» в редакції Закону від 16 грудня 1993 року №3723-XII (далі - Закон № 3723 - ХІІ).

З 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року за № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII), за змістом якого, пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 90 та пунктом 10 та 12 Прикінцевих положень цього Закону.

Статтею 90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII Пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»".

Водночас, відповідно до пункту 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» в редакції від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, стаття 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» в редакції від 10 грудня 2015 року № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до частини 9 статті 37 Закону № 3723-XII пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Згідно з частинами 10, 11, 12 статті 37 Закону № 3723-XII, якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (частини 10).

У разі зміни групи інвалідності або відновлення працездатності виплата пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до цього Закону, здійснюється у порядку, визначеному статтею 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15) (частина 11).

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (частина 12).

Таким чином, оскільки позивач є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, то позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі статтею 37 Закону № 3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення її з пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII.

Станом на 01.05.2016 позивач мала стаж державної служби 23 роки, тобто норми пункту 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» за № 889-VIII поширюються на позивача, яка має право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» за № 3723-XII.

Як наслідок, у відповідача не було підстав для відмови у переведенні з пенсії по інвалідності 2 групи на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».

Щодо твердження відповідача, із посиланнями на правила застосування при призначенні пенсії державним службовцям після 01 травня 2016 року, тобто, на сукупність норм, визначених пунктами 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положень Закону № 889-VIII, і норм, передбачених частиною 1 статті 37 Закону № 3723-XII, які визначають умови для призначення пенсії державного службовця, а саме: 60-ти річного віку, стаж державного службовця і страховий стаж, то суд вважає такі твердження необґрунтованими, оскільки Закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку. При цьому, орган пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми Закону на свій розсуд, і віддає перевагу найменш сприятливому для позивача тлумаченню законодавства України.

За таких обставин, є протиправною відмова відповідача у переведенні позивача з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-XII.

Таким чином, з метою відновлення порушених права позивача та забезпечення належного судового захисту необхідно зобов`язати відповідача призначити позивачу з 08.09.2021 пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» за № 3723-XII від 16.12.1993 та здійснити нарахування і виплату пенсії із врахуванням довідок за № 97 від 26.07.2021, № 103 від 02.09.2021 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлені позивачем позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, позивач, квитанцією за № 4 від 29.09.2021 підтвердила сплату судового збору в розмірі 910 гривень, за подання даного адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в розмірі 910 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» за № 3723-XII від 16.12.1993.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (індекс 76018, вулиця Січових Стрільців, будинок 15, місто Івано-Франківськ, ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з 08.09.2021 пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» за № 3723-XII від 16.12.1993 та здійснити нарахування і виплату пенсії із врахуванням довідок за № 97 від 26.07.2021, № 103 від 02.09.2021 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (індекс 76018, вулиця Січових Стрільців, будинок 15, місто Івано-Франківськ, ) сплачений судовий збір в розмірі 910 (дев`ятсот десять) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Остап`юк С.В.