Справа № 160/13032/20
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2022-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 квітня 2022 року
м. Київ
справа № 160/13032/20
адміністративне провадження № К/990/5991/22
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача: Мартинюк Н.М.,
суддів: Мельник-Томенко Ж.М., Соколова В.М.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 7 лютого 2022 року у справі №160/13032/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 пред`явив позов до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив суд:
1) визнати протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати йому індексації грошового забезпечення за період з 1 грудня 2015 року до 30 березня 2018 року у повному обсязі;
2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати й виплатити індексацію грошового забезпечення позивачу за період з 1 грудня 2015 року до 30 березня 2018 року в повному обсязі, із застосуванням січня 2008 року як місяця з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 1 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року, а у період з 1 березня 2018 року до 30 березня 2018 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078;
3) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно видати грошовий атестат Форма №19 із зазначенням у ньому базового місяця для розрахунку індексації та встановленням фіксованої суми індексації, яка склалась станом на 1 березня 2018 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2020 року, яке залишене без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2021 року, позов задоволено частково:
1) визнано протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування й невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 1 грудня 2015 року до 30 березня 2018 року в повному обсязі;
2) зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати й виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 1 грудня 2015 року до 30 березня 2018 року в повному обсязі відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078;
3) у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
2 грудня 2021 року ОСОБА_1 подав до Дніпропетровського окружного адміністративного суду заяву в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у якій просив суд:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо порушень вимог абзаців 1, 2 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 та прийняття значення індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків у серпні 2015 року, а обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення з вересня 2015 року при нарахуванні індексації грошового забезпечення у період з 1 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року по справі№160/13032/20;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо порушень вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 при нарахуванні індексації за період з 1 березня 2018 року до 30 березня 2018 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року по справі №160/13032/20;
- встановити військовій частині НОМЕР_1 місячний строк з дня отримання ухвали для надання відповіді про результати розгляду окремої ухвали та інформації про вжиті заходи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року указану заяву залишено без задоволення. Цю ухвалу позивач оскаржив в апеляційному порядку.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 7 лютого 2022 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження.
Не погодившись з указаною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її засобами поштового зв`язку 11 лютого 2022 року.
Скаржник просить скасувати ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 7 лютого 2022 року, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Відповідно до частини другої статті 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
Відповідно до статті 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: 1) забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів, скасування ухвали про забезпечення доказів; 2) забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, скасування забезпечення позову, відмови у забезпеченні позову, відмови у заміні заходу забезпечення позову або скасуванні забезпечення позову; 3) повернення заяви позивачеві (заявникові); 4) відмови у відкритті провадження у справі; 6) передачі справи на розгляд іншого суду; 7) відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк; 8) затвердження умов примирення сторін; 9) призначення експертизи; 10) визначення розміру судових витрат; 11) зупинення провадження у справі; 12) залишення позову (заяви) без розгляду; 13) закриття провадження у справі; 14) внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення; 15) відмови ухвалити додаткове рішення; 16) роз`яснення або відмови у роз`ясненні судового рішення; 17) відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; 18) відмови у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; 19) відстрочення і розстрочення, зміни або встановлення способу і порядку виконання судового рішення; 20) заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження; 21) повороту виконання рішення суду або відмови у повороті виконання рішення; 22) внесення чи відмови у внесенні виправлень до виконавчого документа, визнання чи відмови у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 23) окрема ухвала; 24) стягнення штрафу в порядку процесуального примусу; 25) накладення штрафу та інших питань судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, постановлених судом відповідно до статті 382 цього Кодексу; 26) відмови у відкритті провадження за заявою про відновлення втраченого судового провадження; 27) відновлення або відмови у відновленні повністю або частково втраченого судового провадження.
Отже, статтею 294 КАС України визначено вичерпний перелік ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду.
Ухвала суду про відмову у задоволенні заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України, відсутня у переліку ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду відповідно до статті 294 цього Кодексу.
Водночас частиною першою статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви. У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена (частина п`ята статті 383 КАС України).
Відповідно до частини шостої статті 383 КАС України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що КАС України не передбачає права апеляційного оскарження ухвал суду першої інстанції про залишення без задоволення заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України.
У цьому контексті колегія суддів зауважує, що аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 11 липня 2019 року в справі №821/11/18, від 30 квітня 2020 року в справі №814/1171/17, від 16 березня 2021 року в справі №640/22298/18, від 25 червня 2021 року у справі №1.380.2019.002042, від 16 вересня 2021 року у справі №520/5390/2020, від 28 жовтня 2021 року у справі №260/852/19.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.
Оскільки нормами КАС України не передбачено права апеляційного оскарження ухвал суду першої інстанції про залишення без задоволення заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України, то суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Доводи касаційної скарги не спростовують і не ставлять під сумнів установлені судом апеляційної інстанції обставини.
На цій основі Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, правильно застосував норму пункту 1 частини першої статті 299 КАС України, правильне її застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Дія цієї норми поширюється, серед іншого, на ухвали судів апеляційної інстанції, перелік яких наведений у частині третій статті 328 КАС України, що включає й ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження.
За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги й необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 3, 333 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 7 лютого 2022 року у справі №160/13032/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

……………………………

……………………………

……………………………
Н.М. Мартинюк
Ж.М. Мельник-Томенко
В.М. Соколов,
Судді Верховного Суду