Справа № 627зп-21/160
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2022-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 квітня 2022 року м.Дніпросправа № 627зп-21/160

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дніпровські активи» Дніпровської міської ради на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року у справі №627зп-21/160 (суддя Юрков Е.О.) за заявою ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просив:

- заборонити Комунальному підприємству "Дніпровські активи" Дніпровської міської ради та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії з демонтажу, розбирання, знесення, знищення літнього майданчику «First Chill» та кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташовані на належному ОСОБА_1 на праві власності ґанку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено. Так, суд до набрання законної сили рішення у справі з питання оскарження приписів КП "Дніпровські активи" Дніпровської міської ради від 25.11.2021 року № 1886д та № 1887д, заборонив Комунальному підприємству "Дніпровські активи" Дніпровської міської ради та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії з демонтажу, розбирання, знесення, знищення літнього майданчику «First Chill» та кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташовані на належному ОСОБА_1 на праві власності ґанку за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Комунальне підприємство «Дніпровські активи» Дніпровської міської ради подало апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом процесуальних норм, неповне встановлення обставин, що мають значення для вирішення спірного питання, просить скасувати оскаржену ухвалу та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що вжиті судом заходи забезпечення позову не є співмірними та адекватними, судом не наведено жодних доказів наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди права та інтересам заявника. Винесення приписів це лише фіксування факту самовільного розміщення тимчасової споруди та вимога надати правовстановлюючі документи, що підтверджують законність зайняття об`єкту благоустрою, або здійснити самостійний демонтаж. Наполягає, що сама лише незгода позивача із діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Представник позивача надав письмовий відзив на апеляційну скаргу. У відзиві стверджує про відсутність підстав для скасування оскарженої ухвали суду першої інстанції. Зазначив, що 06.01.2022року ним було подано до суду позов про визнання протиправними та скасування приписів Комунального підприємства «Дніпровські активи» Дніпровської міської ради №1886Д та №1887Д від 25.11.2021р.. Наполягає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та буде неможливим ефективний захист або поновлення порушеного чи оспорюваного права та інтересів позивача.

Апеляційний розгляд справи здійснено за правилами ст. 311 КАС України, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновків, що скарга підлягає задоволенню, а оскаржену ухвалу слід скасувати, враховуючи наступне.

Статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України визначено що, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Статтею 151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що суд при вирішенні питання щодо необхідності забезпечення позову має враховувати предмет позову, підстави звернення до суду, а також забезпечити дотримання пропорційного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для позивача та інших заінтересованих осіб внаслідок невжиття таких заходів.

Суд апеляційної зазначає, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Необхідність забезпечення позову мотивується позивачем тим, що виконання приписів КП "Дніпровські активи" Дніпровської міської ради від 25.11.2021 року № 1886д та № 1887д, складених без зазначення особи, з вимогою усунути не існуючі наслідки порушень правил благоустрою території міста, а саме: демонтувати літній майданчик «First Chill» та кіоск «Грузинська випічка «Лаваш» є безпідставними, перешкоджає законній підприємницькій діяльності позивача та реалізації права власності, спричиняє суттєві матеріальні збитки. В разі демонтажу літнього майданчику «First Chill» та кіоску «Грузинська випічка «Лаваш» при подальшому задоволенні судом позовних вимог, відновлення порушених прав позивача потребуватиме значних зусиль, часу та витрат.

Задовольняючи заяву позивача, суд першої інстанції вказав, що реалізація приписів КП "Дніпровські активи" Дніпровської міської ради від 25.11.2021 року № 1886д та № 1887д до вирішення справи по суті може призвести до примусового демонтажу об`єктів, розташованих за адресою: вул. Харківська,3 м. Дніпро літнього майданчику «First Chill» та ТС «Грузинська випічка «Лаваш». Суд дійшов висновку, що в даному випадку існує очевидна небезпека заподіянню шкоди правам та інтересам ОСОБА_1 до ухвалення рішення у адміністративній справі з предметом спору про скасування приписів КП "Дніпровські активи" Дніпровської міської ради від 25.11.2021 року № 1886д та № 1887д - що полягає у примусовому демонтажі об`єктів. Внаслідок демонтажу вказаних об`єктів до набрання законної сили судовим рішенням у справі з вирішення позову щодо законності приписів КП "Дніпровські активи" Дніпровської міської ради від 25.11.2021 року № 1886д та № 1887д можуть виникнути несприятливі наслідки для заявника у вигляді понесених витрат з демонтажу об`єктів.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та звертає увагу, що заявником не доведено існування обставин, визначених статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України для забезпечення позову.

Верховний Суд в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що рішення про демонтаж тимчасових споруд не є розпорядженням майном, проте демонтаж має здійснюватися з підстав передбачених нормативним актом, яким врегульовано відносини, що виникають у зв`язку з розміщенням споруд, який у визначених випадках передбачає повернення майна.

Щодо ймовірності понесення позивачем певних матеріальних збитків, то Верховний Суд в питанні вжиття заходів забезпечення позову у схожих правовідносинах, зокрема, у постановах від 20.03.2019 у справі №826/14951/18 та від 30.09.2021 у справі №160/7358/21 дійшов наступних висновків:

"Щодо ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту чи поновлення порушених прав та інтересів, Суд звертає увагу, що підприємницька діяльність передбачає ведення господарської діяльності на власний ризик, який включає в себе можливі втрати інвестицій, виникнення додаткових витрат та інше.

Відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, Суд звертає увагу, що відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі".

За такого правового регулювання та висновків Верховного Суду, колегія суддів не знаходить правових підстав відступати від вже сформованих Верховним Судом у подібних до спірних правовідносинах висновків.

Оскаржена ухвала суду першої інстанції не містить належних та переконливих мотивів необхідності застосування заходів забезпечення позову.

В той же час є обґрунтованими доводи скаржника, що винесення приписів це лише фіксування факту розміщення тимчасової споруди та вимога надати правовстановлюючі документи, що підтверджують законність зайняття об`єкту благоустрою, або здійснити самостійний демонтаж.

Таким чином, на думку колегії суддів, вжиті судом першої інстанції заходи у спірному випадку є необґрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати, а в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 315, п.4 ч.1ст.317, 322, 325, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дніпровські активи» Дніпровської міської ради - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021року у справі № 627зп-21/160 - скасувати та прийняти нове судове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову у справі № 627зп-21/160 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак