Справа № 500/576/22
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/576/22

08 квітня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Тернопільської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Управління екології та природних ресурсів Тернопільської обласної державної адміністрації до Державного підприємства "Кременецьке лісове господарство" про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Тернопільська обласна прокуратура звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області (надалі, позивач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Управління екології та природних ресурсів Тернопільської обласної державної адміністрації, звернулася до Державного підприємства "Кременецьке лісове господарство" (надалі, відповідач), в якому просила визнати протиправною бездіяльність державного підприємства «Кременецьке лісове господарство» щодо невжиття заходів з організації проведення робіт з винесення меж лісового заказника загальнодержавного значення «Суразька Дача» та закріплення їх в натурі (на місцевості) та зобов`язати державне підприємство «Кременецьке лісове господарство» відповідно до вимог чинного законодавства забезпечити організацію проведення робіт із винесення меж лісового заказника загальнодержавного значення «Суразька Дача» та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Позов обґрунтований тим, що тривалий період часу не вживаються заходи щодо винесення меж лісового заказника загальнодержавного значення «Суразька дача» в натурі (на місцевості), що в свою чергу створює значні труднощі або унеможливлює його належне використання та зберігання, а тому існує ймовірність використання земельної ділянки не за цільовим призначенням та/або її вибуття. Відтак, позивач вважає, що бездіяльність ДП «Кременецьке лісове господарство», що виражена у формі невжиття заходів по винесенню меж Заказника загальнодержавного значення та не закріпленню його меж в натурі (на місцевості) є протиправною, а тому необхідно зобов`язати ДП «Кременецьке лісове господарство» вжити заходів по здійсненню таких дій.

Ухвалою суду від 01.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 01.03.2022 о 12:00 год. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Вказану ухвалу суду відповідач отримав 07.02.2022, що підтверджується підписом представника у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, однак у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подав.

Частиною шостою ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, КАС України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Від представника третьої особи письмових пояснень щодо позову до суду не надходило.

Ухвалою суду від 01.03.2022 відкладено підготовче засідання та зазначено, що про дату, час та місце проведення наступного підготовчого засідання у справі сторони буде повідомлено додатково.

Ухвалою суду від 30.03.2022 підготовче засідання призначено на 08.04.2022 о 10:00 год.

08.04.2022 у підготовче засідання представник Тернопільської обласної прокуратури не прибув, подав письмове клопотання, в якому просив розглядати справу у письмовому провадженні. Позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити.

Представник Державної екологічної інспекції у підготовче засідання не прибув, подав письмову заяву, в якій просив проводити розгляд справи без участі представника інспекції у письмовому провадженні, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити.

Представник третьої особи у відкрите судове засідання не прибув, подав письмову заяву, в якій просив розгляд справи провести без участі представника в письмовому провадженні, позовні вимоги підтримує повністю, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача у відкрите судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, причин неприбуття суду не повідомив.

Ухвалою суду від 08.04.2022 постановлено закінчити підготовче провадження у справі №500/576/22 та перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження та здійснити судовий розгляд справи в порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що Постановою Ради Міністрів Української РСР від 03.08.1978 № 383 на території Шумського району Тернопільської області створено лісовий державний заказник «Суразька дача» площею 3864 га, який знаходився у віданні Кременецького лісгоспзагу та Мінлісгоспу УРСР.

Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 06.05.2005 №350 затверджено Положення про лісовий заказник загальнодержавного значення «Суразька дача».

Згідно Положення, лісовий заказник загальнодержавного значення «Суразька дача» входить до складу природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлено особливий режим охорони, відтворення й використання.

Заказник загальною площею 3864 га розташований на території Тернопільської області у кварталах 39-174 Суразького лісництва (лісове урочище «Суразька дача») ДП «Кременецьке ЛГ» на території колишнього Шумського району Тернопільської області (на даний час Кременецького району Тернопільської області).

Земельна ділянка, якій надано статус Заказника не вилучається з користування землекористувача (ДП «Кременецьке ЛГ»), який здійснює у його межах свою діяльність згідно з цим Положенням.

Метою створення Заказника є збереження унікальних штучно створених модриново-дубово-ясеневих насаджень, як визначного взірця створення хвойно-широколистяних стійких деревостанів, що мають науково-пізнавальну цінність і велике естетичне значення у регіоні.

Пунктом 1.6 Положення передбачено, що межі Заказника встановлюються в натурі, оформляються державними знаками та інформаційними матеріалами, наносяться на відповідні планово-картографічні матеріали, відображаються у формах державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форма № 6-зем) та землевпорядній документації відповідно до законодавства, обов`язково враховуються при здійсненні землеустрою, розробленні містобудівної документації, проектних матеріалів щодо планування території на регіональному рівні, а також при реконструкції та розвитку прилеглих територій.

До встановлення меж Заказника у натурі його межі визначаються відповідно до проекту його створення.

Пунктом 3.4 Положення передбачено, що забезпечення режиму охорони території земельних ділянок у межах Заказника здійснюється землекористувачем.

Відповідно до частини п`ятої ст.5 ст. 53 Закону України «Про природо-заповідний фонд», Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища у Тернопільській області, згідно із Охоронним зобов`язанням від 01.10.2012 № 17-59 передано під охорону Заповідний об`єкт площею 3864 га, що розташований у кв.39-174 Суразького лісництва ДП «Кременецьке ЛГ», у межах лісового урочища «Суразька дача» поблизу сіл Сураж, Васьківці, Андрушівка Шумського району, який входить до складу природно-заповідного фонду України, який охороняється як національне надбання і є складовою частиною світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною.

ДП «Кременецьке лісове господарство» бере під охорону вказаний заповідний об`єкт та зобов`язується зберігати його та дотримуватися екологічних вимог при використанні природних ресурсів згідно зі ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» (визначено екологічні вимоги при використанні природних ресурсів) та ст. 9 Закону (встановлено види використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду).

Окрім цього, ДП «Кременецьке лісове господарство» взяло на себе зобов`язання перенести межі земельної ділянки, на якій знаходиться заказник, в натурі шляхом встановлення державних охоронних знаків затвердженого взірця, нанести на планово-картографічні матеріали лісовпорядкування, забезпечити їх непорушність, а також режим охорони та збереження заказника.

До встановлення меж заказника у натурі його межі визначені відповідно до проекту створення.

Тернопільською обласною прокуратурою в ході моніторингу використання земельних ділянок природно-заповідного фонду встановлено, що державним підприємством «Кременецьке лісове господарство» не забезпечено організацію проведення робіт із винесення меж об`єкту природно-заповідного фонду - лісового заказника загальнодержавного значення «Суразька дача», площею 3864 га, що розташований на території Тернопільської області у кварталах 39-174 Суразького лісництва (лісове урочище «Суразька дача») ДП «Кременецьке лісове господарство» на території колишнього Шумського району Тернопільської області (на даний час Кременецького району Тернопільської області).

Вважаючи, протиправним невжиття заходів по винесенню меж Заказника загальнодержавного значення та не закріпленню його меж в натурі (на місцевості), позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Статтею 2 Земельного кодексу України встановлено, що суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади, а об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

За змістом частини першої ст. 19 Земельного кодексу України, землі України за цільовим призначенням поділяються на категорії, в тому числі землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення.

Правові основи організації, охорони, ефективного використання природно-заповідного фонду України, відтворення його природних комплексів та об`єктів регулюються Законом України «Про природно-заповідний фонд України» від 16.06.1992 № 2456-ХІІ.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно- правовими актами.

Статтею 43 Земельного кодексу України та частиною першою ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» встановлено, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно - заповідного фонду.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», до природно-заповідного фонду України належать: природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища.

Згідно ст. 5 цього Закону завдання, науковий профіль, характер функціонування і режим територій та об`єктів природно-заповідного фонду визначаються у положеннях про них, які розробляються відповідно до цього Закону, і затверджуються: центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища - щодо територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення.

У відповідності до частини четвертої ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Частиною третьою ст. 26 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» встановлено, що власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених заказником, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.

Згідно частини другої ст. 60 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» охорона територій та об`єктів природно-заповідного фонду інших категорій (за виключенням перелічених у частині першій ст. 60 Закону) покладається на підприємства, установи та організації, у віданні яких вони перебувають.

Статтею 79 Земельного кодексу України передбачено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру (частина перша ст. 79-1 Земельного кодексу України). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (ч. 3,4 ст. 79-1 Земельного кодексу України).

Крім цього, відповідно до ст. 1 Закону України «Про землеустрій», проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

За змістом ст. 2 Закону України «Про землеустрій», землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.

У відповідності до ст. 20 Закону України "Про землеустрій", землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути).

Підставою для здійснення землеустрою, відповідно до ст. 22 Закону України «Про землеустрій» є рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою, укладені договори між юридичними чи фізичними особами, (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою, судові рішення.

Одним із видів документації із землеустрою є проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів (п. в) частини другої ст. 25 Закону України «Про землеустрій»).

Так, за змістом ст. 47 Закону України "Про землеустрій", проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів визначають місце розташування і розміри земельних ділянок, власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, межі територій природно - заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого (округи і зони санітарної (гірничо-санітарної) охорони), рекреаційного та історико-культурного (охоронні зони) призначення, водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів, а також встановлюють режим використання та охорони їх територій.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками.

Межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон встановлюються і по суходолу, і по водному простору.

Рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій.

Відомості про межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, межі обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів вносяться до Державного земельного кадастру.

Поряд з цим, як передбачено ст. 26 Закону України "Про землеустрій", замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що природоохоронне законодавство України передбачає ідентифікацію територій природно-заповідного фонду, в тому числі шляхом встановлення в натурі їх меж, для чого в обов`язковому порядку розробляються проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду.

Як слідує з матеріалів справи, розпорядженням голови Шумської районної державної адміністрації від 25.11.2005 № 573 Кременецькому держлісгоспу надано згоду на розробку технічної документації, що посвідчують право на земельні ділянки загальною площею 15487 га для ведення лісового господарства на території Шумського району, у тому числі і щодо земельних ділянок Суразького лісництва загальною площею 4881 га, куди входить лісовий заказник загальнодержавного значення «Суразька дача».

Відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 29.11.2021 № 10-19-0.5-4135/2-21 відомості щодо затвердження землевпорядної документації на лісовий заказник загальнодержавного значення «Суразька дача» в Державному земельному кадастрі відсутні. Аналогічні відомості зазначено і в листі від 15.12.2021 № 10-19-0.5-4427/2-21.

Управління екології та природних ресурсів Тернопільської обласної державної адміністрації листом від 29.11.2021 № 05/1662 повідомило, що проект землеустрою щодо відведення земель лісогосподарського призначення під Заказником у постійне користування ДП «Кременецьке ЛГ» до Управління не надходило.

Тернопільською обласною державною адміністрацією видавалися доручення голови обласної державної адміністрації від 11.07.2005 № 82 «Про заходи щодо дальшого розвитку природно-заповідної справи в області», від 28.02.2008 № 147 «Про стан виконання місцевими органами влади з установлення в натурі (на місцевості) меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду», від 20.10.2009 № 756 «Про додаткові заходи щодо розвитку природно-заповідної справи в області», від 18.06.2018 № 481-од «Про забезпечення реалізації Державної стратегії регіонального розвитку на період до 20202 року в частині формування мережі природоохоронних територій», від 14.07.2021 №448/01.02-01 «Про забезпечення реалізації Державної стратегії регіонального розвитку на 2021- 2027 роки в частині формування мережі природоохоронних територій», якими доручено районним державним адміністраціям спільно з органами місцевого самоврядування, підприємствами та установами у віданні яких розташовані території та об`єкти природно-заповідного фонду розробити проекти землеустрою з організації та встановлення їх меж у натурі.

Державна екологічна інспекція у Тернопільській області в листі від 01.12.2021 № 1/1-1-05-4688 повідомила, що з 2012 року по даний час при проведенні перевірок (планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) виявлялись порушення законодавства про природно-заповідний фонд при спеціальному використанні лісових ресурсів, які на даний час усунуті. Окрім цього, повідомила, що питання закріплення меж території лісового заказника в натурі (на місцевості) межовими знаками, на підставі розробленої та затвердженої документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки не розглядалось (лист від 20.12.2021 № 1/1-1-05-4956).

Суд зазначає, що питання щодо встановлення меж об`єкту природно- заповідного фонду в натурі відсутнє серед переліку питань щодо проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства про природно-заповідний фонд визначених згідно з додатком 5 до Уніфікованої форми акта, складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, який затверджений наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 26.11.2019 № 450, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2019 за № 1293/34264.

Відтак, на думку суду, на ДП «Кременецьке лісове господарство» покладено обов`язок із організації проведення робіт із винесення меж лісового заказника загальнодержавного значення «Суразька Дача» загальною площею 3864 га та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Також, суд вважає, що невиконання наведеного обов`язку унеможливлює якісне забезпечення режиму заповідного об`єкту, його належну охорону та збереження, оскільки межі заповідника чітко не визначені, а земельна ділянка до Державного земельного кадастру не внесена.

Водночас, в ході розгляду даної справи, судом встановлено, що у відповідності до інформації, розміщеної на інформаційному порталі, на якому оприлюднюються відомості Державного земельного кадастру, а саме - Публічній кадастровій карті вбачається, що на території Заказника розміщені земельні ділянки приватної форми власності із наступними кадастровими номерами земельних ділянок: :02:004:0185 - цільове призначення - 01.03 для ведення особистого селянського господарства; категорію земель визначено як землі сільськогосподарського призначення; :02:004:0186 - цільове призначення - 01.03 для ведення особистого селянського господарства; категорію земель визначено як землі сільськогосподарського призначення; :02:004:0187 - цільове призначення - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; категорію земель визначено як землі житлової і громадської забудови; :02:004:0188 - цільове призначення - 01.03 для ведення особистого селянського господарства; категорію земель визначено як землі сільськогосподарського призначення; :02:004:0189 - цільове призначення - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; категорію земель визначено як землі житлової і громадської забудови; :02:004:0190 - цільове призначення - 01.03 для ведення особистого селянського господарства; категорію земель визначено як землі сільськогосподарського призначення; :02:004:0188 - цільове призначення - 01.03 для ведення особистого селянського господарства; категорію земель визначено як землі сільськогосподарського призначення.

Отже, суд вважає, що у спірному випадку наявна бездіяльність відповідача, що виражена у формі невжиття заходів по винесенню меж Заказника загальнодержавного значення та не закріпленню його меж в натурі (на місцевості).

Жодних аргументів та доказів на спростування вищезазначених обставин відповідач до суду не подав.

Згідно частини першої та другої ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З урахуванням зазначеного, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню повністю.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Державного підприємства «Кременецьке лісове господарство» щодо невжиття заходів з організації проведення робіт з винесення меж лісового заказника загальнодержавного значення «Суразька Дача» та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Зобов`язати Державне підприємство «Кременецьке лісове господарство» відповідно до вимог чинного законодавства забезпечити організацію проведення робіт із винесення меж лісового заказника загальнодержавного значення «Суразька Дача» та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 08 квітня 2022 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - Тернопільська обласна прокуратура (місцезнаходження: вул.Листопадова, 4, м.Тернопіль, 46000, ) в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області місцезнаходження: вул. Шашкевича, 3, м. Тернопіль,46008 );

відповідач - Державне підприємство "Кременецьке лісове господарство" (місцезнаходження: вул. Акімова,26, м. Кременець, Тернопільська область,47002 );

третя особа - Управління екології та природних ресурсів Тернопільської обласної державної адміністрації (місцезнаходження: вул. Шашкевича, 3,м. Тернопіль,46008, ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.