Справа № 380/23723/21
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2022-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області вчинити дії.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 11.06.2021 року № 33 щодо відмови в призначені пенсії ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме з 29.03.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме з 29.03.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. 2 ст. 114 Закону № 1058, однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 11.06.2021 року було відмовлено в призначенні пенсії відповідно до п. 2 ст. 114 Закону № 1058, у зв`язку з відсутністю необхідного як страхового так і пільгового стажу. Позивач зазначає, що за розрахунком відповідача страховий стаж складає 18 років 07 місяців 1 день, а пільговий стаж взагалі відсутній. Позивач вказує, що при розгляді заяви про призначення пенсії відповідачем до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 03.01.1984р. по 03.05.1984р. оскільки в трудовій книжці відсутня посада посадової особи про проведення запису, з 01.01.2004р. по 12.01.2006р., з 11.10.2007р. по 19.10.2015р. та з 20.10.2015р. по 03.06.2020р., оскільки відсутні документи, що підтверджують сплату страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації. Позивач вважає, що відповідач протиправно не зарахував до страхового та пільгового стажу зазначені періоди, оскільки в чинному законодавстві відсутні положення, які б визначали отримання акту перевірки передумовою врахування до страхового та пільгового стажу певного періоду роботи особи. Також, вважає, що надання до заяви про призначення пенсії трудової книжки є достатнім для включення до стажу спірних періодів роботи. Крім того, позивач звертає увагу на те, що Угодою про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного законодавства від 13 березня 1992 року визначено стаж, який підлягає безумовному зарахуванню при призначенні пенсії. З огляду на вказані обставини позивач вважає рішення про відмову в призначенні пенсії від 11.06.2021 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене, просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 14 грудня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач проти позову заперечує повністю. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що ОСОБА_1 29.03.2021 звернувся до відділу обслуговування громадян № 4 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, додавши відповідний пакет документів, проте, у розписці-повідомленні було зазначено перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії: довідка про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 та довідка про прийняття на роботу (навчання), строк подання яких до 29.06.2021.

04.06.2021 ОСОБА_1 знов звернувся до відділу обслуговування громадян № 4 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, за результатами якої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення від 11.06.2021 № 33 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки загальний страховий стаж становить 18 років 7 місяців 1 день, замість необхідного 28 років 6 місяців, а пільговий стаж взагалі відсутній, замість необхідного 12 років 6 місяців.

Зазначає, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 03.01.1984р. по 03.05.1984р. оскільки в трудовій книжці відсутня посада посадової особи про проведення запису, з 01.01.2004р. по 12.01.2006р., з 11.10.2007р. по 19.10.2015р. та з 20.10.2015р. по 03.06.2020р., оскільки зарахування до страхового стажу з січня 2004 року періодів роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних держав, у тому числі періодів роботи, що дає право на призначення пенсій за віком на пільгових умовах та врахування заробітної плати за періоди роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних держав, необхідно здійснювати за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць Співдружності Незалежних держав, на території яких проводилася трудова діяльність. До пільгового стажу не зараховано період з 11.10.2007р. по 19.10.2015р., з 20.10.2015р. по 03.06.2020р. згідно пільгової довідки № 07 від 22.03.2021р. та довідки щодо зустрічної перевірки від 13.04.2021р. № 19, оскільки не зазначено первинні документи та проведення атестації робочих місць за умовами праці, до наказів про атестацію робочих місць не долучено перелік посад, відсутнє підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць Співдружності Незалежних держав, на території яких проводилася трудова діяльність.

Наголошує, що дії управління не суперечать чинному законодавству, тому просив відмовити в позові в повному обсязі.

Від відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач проти позову заперечує повністю. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, ОСОБА_1 04.06.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. За принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області розглянуто заяву позивача та за результатами розгляду такої заяви прийнято рішення від 11.06.2021 № 33 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового та страхового стажу.

Зазначає, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період з 03.01.1984р. по 03.05.1984р. оскільки в трудовій книжці відсутня посада посадової особи про проведення запису та періоди роботи з 01.01.2004р. по 12.01.2006р., з 11.10.2007р. по 19.10.2015р. та з 20.10.2015р. по 03.06.2020р., оскільки зарахування до страхового стажу з січня 2004 року періодів роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних держав, у тому числі періодів роботи, що дає право на призначення пенсій за віком на пільгових умовах та врахування заробітної плати за періоди роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних держав, необхідно здійснювати за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць Співдружності Незалежних держав, на території яких проводилася трудова діяльність. До пільгового стажу не зараховано період з 11.10.2007р. по 19.10.2015р., з 20.10.2015р. по 03.06.2020р. згідно пільгової довідки № 27 від 22.03.2021р. та акту зустрічної перевірки від 13.04.2021р. № 19, оскільки не зазначено первинних документів та проведення атестації робочих місць за умовами праці, до наказів про атестацію робочих місць не долучено перелік посад, відсутнє підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць Співдружності Незалежних держав, на території яких проводилася трудова діяльність.

Наголошує, що страховий стаж підтверджений документами становить 18 років 7 місяців 1 день, стаж із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 не підтверджений в порядку визначеному законодавством, тому, відсутні підстави для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Наголошує, що дії управління не суперечать чинному законодавству, тому просив відмовити в позові в повному обсязі.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

встановив:

29 березня 2021 року ОСОБА_1 у віці 55 років ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), вперше звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до частини 2 статті 114 Закону України № 1058 від 09.07.2003 р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», про що свідчить розписка-повідомлення.

В розписці-повідомленні зазначено перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії, а саме: - довідка про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000р.; - довідка про прийняття на роботу (навчання). Зазначені довідки повинні були подані в строк до 29.06.2021р.

04 червня 2021 року ОСОБА_1 вдруге звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до частини 2 статті 114 Закону України № 1058 від 09.07.2003 р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 33 від 11.06.2021 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно змісту рішення про відмову у призначенні пенсії від 11.06.2021 страховий стаж позивача складає 18 років 7 місяці 1 день, а пільговий стаж взагалі відсутній, оскільки, до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 03.01.1984р. по 03.05.1984р. оскільки в трудовій книжці відсутня посада посадової особи про проведення запису, з 01.01.2004р. по 12.01.2006р., з 11.10.2007р. по 19.10.2015р. та з 20.10.2015р. по 03.06.2020р., оскільки зарахування до страхового стажу з січня 2004 року періодів роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних держав, у тому числі періодів роботи, що дає право на призначення пенсій за віком на пільгових умовах та врахування заробітної плати за періоди роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних держав, необхідно здійснювати за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць Співдружності Незалежних держав, на території яких проводилася трудова діяльність. До пільгового стажу не зараховано період з 11.10.2007р. по 19.10.2015р., з 20.10.2015р. по 03.06.2020р. згідно пільгової довідки № 07 від 22.03.2021р. та довідки щодо зустрічної перевірки від 13.04.2021р. № 19, оскільки не зазначено первинні документи та проведення атестації робочих місць за умовами праці, до наказів про атестацію робочих місць не долучено перелік посад, відсутнє підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць Співдружності Незалежних держав, на території яких проводилася трудова діяльність.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зі скаргою від 27.07.2021 щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом № 11448-10590/П-53/5-1300/21 від 19.08.2021 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило, що надана для підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2 уточнююча довідка від 22.03.2021 № 07, видана ООО «КНГ-Сервис», про особливий характер робіт чи умови праці в ООО «КНГ-СЕРВИС» вахтовим методом організації робіт по договору підряду повний робочий день помічником бурильника капітального ремонту свердловин в цеху капітального ремонту з 06.04.2006 по 30.07.2007, помічником бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин на нафту і газ цеху буріння з 11.10.2007 по 19.10.2015 та з 20.10.2015 по 03.06.2020, що передбачено Списком № 2 розділ ХП «Буріння, видобування і переробка нафти, газу і газового конденсату, переробка вугілля і сланцю», підрозділ 1 «Буріння», а) Робітники, позиція 2130100а-11297 підстава Список № 2 затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, однак, у довідці № 27 не зазначено на підставі яких первинних документів за час виконання роботи видано таку довідку. Долучено накази «Про закінчення атестації робочих місць за умовами праці» на ООО «КНГ-Сервис» від 08.12.2011 № 1169 та від 25.01.2017 № 41, проте, до них відсутній перелік посад, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Також, у довідці № 27 зазначено, що атестація робочих місць за умовами праці до 2011 року не проводилася.

Окрім того, зазначає, що із записів трудової книжки та уточнюючих довідок вбачається що позивач працював на території Російської Федерації, зокрема, в період з 28.05.2000 (наказ № 41-к від 28.05.2000) по 12.01.2006 (наказ № 7-к від 12.01.2006), з 11.10.2007 (наказ № 135 л/с від 10.10.2007) по 19.10.2015 (наказ №239 п/с від 19.10.2015) та з 20.10.2015 (наказ № 240 л/с від 20.10.2015) по 03.06.2020 (наказ № 121 п/с від 03.06.2020). Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території, якої вони проживають.

З 01.01.2004 при призначенні пенсії відповідно до Закону № 1058 органи Пенсійного фонду України послуговуються поняттям «страховий стаж». При обчисленні пенсій відповідно до Закону № 1058 зарахування до страхового стажу з 01.01.2004 відповідних періодів роботи на території держав- учасниць СНД, в тому числі до страхового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах можливо здійснити при підтвердженні сплати страхових внесків (зборів) до відповідного фонду Держави СНД, на території якої провадилась трудова діяльність або за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Наданою довідкою про заробітну плату для нарахування пенсії № 102 від 22.03.2021, виданої ООО «КНГ-СЕРВИС», за період з квітня 2006 по червень 2020 не підтверджується сплата страхових внесків (зборів) до відповідного фонду Держави СНД. А також, відсутні документи, які б підтверджували сплату страхових внесків за період роботи з 01.04.2004 по 12.01.2006 в Акціонерному підприємстві закритого типу «Етнопрес».

Відповідно до частини 3 статті 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонд мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність подання відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Сервісним центром було надіслано запити № 1300-5207-10/14230 від 17.02.2021, № 1300-5207-10/28509 від 29.03.2021 до Управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Нягані Ханти-Мансійського Автономного округу-Югри щодо проведення зустрічної перевірки заробітної плати та пільгового стажу за період роботи в ООО «КНГ-СЕРВИС»: з 06.04.2006 по 30.07.2007 - на посаді помічника бурильника капітального ремонту свердловин, з 11.10.2007 по 19.10.2015, з 20.10.2015 по 03.06.2020 - на посаді помічника бурильника експлуатаційного розвідувального буріння свердловин на нафту і газ.

Управлінням Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Нягані Ханти-Мансійського Автономного округу - Югри проведено зустрічну перевірку документів про заробітну плату і пільговий стаж, та надіслано акт № 19 від 13.04.2021 про результати зустрічної перевірки листом від 14.04.2021 №101228/21-16 (вхідний від 01.06.2021 № 2415/10). В акті № 19 від 13.04.2021 про результати зустрічної перевірки лише зазначено, що наявна спостережна справа № 027-011-001438 ООО «КНГ-СЕРВИС» та поіменні списки і переліки професій робочих і посад керівників, спеціалістів службовців, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, зокрема, у них значиться ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.01.2012 по 31.12.2019 роки як помічник бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин на нафту і газ. З 11.10.2007 по 31.12.2011 - не значиться. Періоди, які належать нарахуванню по фактично відробленому часі при роботі в режимі неповної робочої неділі в зв`язку зі скороченням об`єму робіт виробництва, відсутні. Також зазначено, що провести перевірку довідок про заробітну плату і стаж роботи, виданих ООО «КНГ-СЕРВИС» не можливо, оскільки, станом на 14.04.2021 ця організація знаходиться на стадії банкрутства, робітники ІТР звільнені. Отже, підтвердження сплати страхових внесків до відповідного фонду Держави СНД за період роботи в Російській Федерації немає.

Відтак, згідно аналізу поданих документів та результатами зустрічної перевірки Державною установою - Управлінням Пенсійного фонду РФ в м. Нягані Ханти-Мансійського Автономного округу - Югри підстави для зарахуванні періодів роботи, а саме: 01.01.2004 по 12.06.2006, з 11.10.2007 по 19.10.2015 та з 20.10.2015 по 03.06.2020 як до страхового, так і до пільгового стажу відсутні.

Позивач вважаючи, що відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії, звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд враховує, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Приписами пункту 1 частини 1 статті 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10 статті 11 цього Закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків.

Частиною 6 статті 20 цього Закону визначено, що перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). При цьому фактичним одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу) вважається одержання відповідних сум готівкою, зарахування на банківський рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, одержання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей в рахунок зазначених виплат (доходу), фактичне здійснення із цих виплат (доходу) відрахувань, передбачених законодавством або за виконавчими документами, чи будь-яких інших відрахувань.

Частинами 10, 12 статті 20 цього Закону передбачено, що якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Установи банків приймають від страхувальників платіжні доручення та інші платіжні документи на видачу (перерахування) коштів для виплат заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання страхувальником платіжних документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум страхових внесків або документів, що підтверджують фактичну сплату цих сум, у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Національним банком України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. У разі невиконання банками цієї вимоги вони за рахунок власних коштів у порядку, встановленому Національним банком України, сплачують відповідному територіальному органу Пенсійного фонду суму, що дорівнює сумі несплачених страхових внесків, з правом зворотної вимоги до страхувальників щодо відшкодування цієї суми.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною 3 статті 24 цього Закону визначає, що страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами ст. 113 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-IV) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 4 Закону № 2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до статті 26 Закону № 2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Таким чином, обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладено саме на ТОВ «КНГ-Сервіс», який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Суд зазначає, що, фактично, внаслідок невиконання ТОВ «КНГ-Сервіс» обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а, від 31 жовтня 2019 року № 266/1994/17.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що сам факт не зарахування сум єдиного соціального внеску, сплачених із заробітної плати позивача, на банківський рахунок Пенсійного фонду та Державної податкової служби, за відсутності вини позивача, не є підставою для відмови у зарахуванні йому страхового стажу за вищевказані періоди.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1.8, 1.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява про призначення пенсії подається через веб-портал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на веб-порталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3,4до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи; 6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3розділу І цього Порядку).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що вік позивача на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку, становив 55 років.

При цьому судом встановлено, що відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_1 , спірні періоди роботи, які незараховані до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 відображені в трудовій книжці:

- 03.01.1984 року прийнятий на постійну роботу слюсарем 3 розряду;

- 03.05.1984 року звільнений у зв`язку з призивом в Радянську Армію;

- 28.05.2000 року прийнятий помічником бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ по четвертому розряду до бригади буріння № 3 в район Крайньої Півночі АТЗТ «Энтопрэс»;

- 11.08.2003 року переведений помічником бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ по п`ятому розряду там же;

- 12.01.2006 року звільнений з роботи за власним бажанням;

- 11.10.2007 року прийнятий помічником бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ за п`ятим розрядом у цех буріння до місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі РФ Ханти-Мансійський АО м. Нягань у ТОВ "КНГ Сервіс" (вахтовий метод);

- 19.10.2015 року трудовий договір припинено за п. 12 ст. 83 Трудового кодексу Російської Федерації у зв`язку із закінченням терміну дозволу на право трудової діяльності в Російській Федерації;

- 20.10.2015 року прийнятий помічником бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ за п`ятим розрядом у буріння до місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі РФ Ханти-Мансійський АО м. Нягань у ТОВ "КНГ Сервіс" (вахтовий метод);

- 03.06.2020 року звільнений на підставі п. 1 ч. 1 ст. 77 Трудового кодексу Російської Федерації за угодою сторін.

Період роботи з 11.10.2007р. по 19.10.2015р. та з 20.10.2015р. по 03.06.2020р. в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі РФ Ханти-Мансійський АО м. Нягань у ТОВ "КНГ Сервіс" (вахтовий метод) відноситься до Списку №2, тобто є працею в шкідливих умовах.

Суд зазначає, що трудова книжка містить всі необхідні записи, які засвідчені роботодавцем та дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази на підставі яких позивач був прийнятий на таку роботу.

Більш того, ТОВ «КНГ Сервіс» надано довідку про уточнюючий особливий характер робіт чи умови праці, необхідний для призначення пенсії № 11 від 12.04.2021р., з якої вбачається, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) дійсно працював в ТОВ «КНГ-Сервіс» зареєстрованому в м. Нягань на території Тюменської области, Ханти-Мансійського автономного округу - Югра, в місцевості прирівняної до районі Крайньої Півночі в період з 11.10.2007р. по 19.10.2015р. та з 20.10.2015р. по 03.06.2020р.

Суд зазначає, що вказаний період роботи з 11.10.2007р. по 19.10.2015р. та з 20.10.2015р. по 03.06.2020р. в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі РФ Ханти-Мансійський АО м. Нягань у ТОВ "КНГ Сервіс" (вахтовий метод) також підтверджується наступними документами, а саме: - наказом № 1169 від 08.12.2011р. «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці»; - наказом № 41 від 25.01.2017р. «Про підсумки проведення спеціальної оцінки умов праці»; - карта атестації робочого місця за умовами праці № 011203а; - карта атестації робочого місця за умовами праці № 011303а; - довідка про заробіток для обчислення пенсії № 102 від 22.03.2021р.; - довідка про результати перевірки документів про стаж на відповідних видах робіт № 19 від 13.04.2021р.

При цьому, відповідач не зарахував до страхового стажу позивача періоди роботи з 01.01.2004р. по 12.01.2006р., з 11.10.2007р. по 19.10.2015р., з 20.10.2015р. по 03.06.2020р., так як відсутні документи підтверджуючі сплату страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації.

З приводу несплати страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації, суд зазначає наступне.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору (частини 2 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права.

Відповідно до основних положень Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, членами якої є Україна та Російська Федерація, Уряди держав-учасниць цієї Угоди, керуючись статтями 2, 4 Угоди про створення Співдружності Незалежних Держав, виходячи з необхідності захисту прав громадян в області пенсійного забезпечення, усвідомлюючи, що кожна держава-учасниця Співдружності повинна нести безпосередню відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, визнаючи, що держави-учасниці Співдружності мають зобов`язання щодо непрацездатних осіб, які придбали право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди, визнаючи необхідність неухильного дотримання зобов`язань за міжнародними угодами, укладеними СРСР по питань пенсійного забезпечення.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди враховується при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг регламентовано положеннями статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 1 вказаного Закону встановлено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

За змістом частин 1, 10, 12 статті 20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

В матеріалах справи міститься довідка Товариства з обмеженою відповідальністю «КНГ-Сервіс» № 102 від 22.03.2021р. про заробіток для обчислення пенсії, в якій зазначено помісячна заробітна плата ОСОБА_1 з 2006р. по 2020 р.

Суд зазначає, що відсутність інформації та документів стосовно сплати Товариством з обмеженою відповідальністю «КНГ-Сервіс» Ханти-Мансійського автономного округу-Югра страхових внесків, їх неналежна сплата чи ненадходження таких внесків до Пенсійного фонду не може бути підставою для не зарахування до страхового та пільгового стажу позивача його періоду роботи на території Російської Федерації, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа. Факт ненадходження відрахувань до Пенсійного фонду із зарплати позивача за відсутності його вини, не може бути підставою для відмови у зарахуванні йому стажу роботи та, відповідно, для відмови в призначенні пенсії.

Позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення вказаних періодів роботи до страхового та пільгового стажу за порушення, вчинене страхувальником, оскільки згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Наведене відповідає правовим висновкам Верховного Суду, які наведені в постанові від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16).

Щодо посилання відповідача про непроведення атестації робочих місць роботодавцем, суд зазначає наступне.

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Так, згідно з статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання. Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі, якщо непроведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Частинами першою та другою статті 153 КЗпП України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII «Про охорону праці» працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII або п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, суд вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Наведене відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, які наведені в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а.

Беручи до уваги зазначені правові висновки Великої Палати Верховного Суду у справі, що розглядається, позивач не може бути позбавлений права на пенсію внаслідок відсутності підтвердження проведення атестації робочих місць, на яких він набув пільговий стаж у період з 11.10.2007р. по 19.10.2015р. та з 20.10.2015р. по 03.06.2020р.

З огляду на викладене, суд зазначає, що періоди роботи з 03.01.1984р. по 03.05.1984р. та з 01.01.2004р. по 12.01.2006р. мають бути зараховані відповідачем до страхового стажу, а періоди роботи з 11.10.2007р. по 19.10.2015р. та з 20.10.2015р. по 03.06.2020р. мають бути зараховані як до страхового так і до пільгового стажу роботи позивача.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що позивач набув права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, на момент звернення до пенсійного органу для призначення пенсії позивач досяг відповідного пенсійного віку та мав необхідний загальний та пільговий стаж роботи, внаслідок чого наявні підстави для зобов`язання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня первинного звернення позивача, а саме з 29.03.2021 року, оскільки, позивачем при первинному зверненні надані документи, за виключенням довідки про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000р. та довідки про прийняття на роботу (навчання), які необхідно було надати до 29.06.2021, що і було здійснено позивачем до 29.06.2021, проте, відповідач по новому прийняв пакет документів та розглянув їх, за результатами якого прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії № 33 від 11.06.2021р.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

На підставі аналізу наведених вище норм, ураховуючи положення Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 33 від 11.06.2021 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 03.01.1984р. по 03.05.1984р., з 01.01.2004р. по 12.01.2006р., та періоди роботи з 11.10.2007р. по 19.10.2015р., з 20.10.2015р. по 03.06.2020р. як до страхового так і до пільгового стажу роботи та призначити і виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах з 29.03.2021.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судовий збір відповідно до ст. 139 КАС України слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в сумі 908,00 грн., оскільки, підставою для звернення до суду стало протиправне рішення саме Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд -

ухвалив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 33 від 11.06.2021 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до страхового стажу стаж роботи за період з 03.01.1984 по 03.05.1984, з 01.01.2004 по 12.01.2006 та стаж роботи з 11.10.2007 по 19.10.2015, з 20.10.2015 по 03.06.2020 до страхового та пільгового стажу за Списком №2, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) призначити та виплачувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) пенсію за віком на пільгових умовах з 29.03.2021.

5. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. О.Ольжича, буд. 7, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень, 00 копійок).

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 12.04.2022.

Суддя Коморний О.І.