Справа № 380/7245/21
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2022-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/7245/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2022 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої - судді Мричко Н.І.,

за участі секретаря судового засідання Максимович А.Я.,

представника позивача Бабій І.М.,

представника відповідача Білоуса А.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі - позивач; ФОП ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області , місцезнаходження: 79003, місто Львів, вулиця Стрийська, 35 (далі - відповідач; ГУ ДПС у Львівській області), в якій позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 16.04.2021 №1.

Ухвалою від 05.05.2021 суддя залишила позовну заяву без руху та встановила позивачу строк для усунення виявлених у ній недоліків.

Ухвалою від 18.05.2021 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі.

Ухвалою від 26.07.2021 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що місце для зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) за адресою: АДРЕСА_2 у розумінні підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України не є акцизним складом, оскільки загальна кількість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а позивач не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам. Твердження відповідача про те, що на території визначеній для зберігання здійснюється реалізація пального спростовується постановою Сокальського районного суду Львівської області від 26.03.2021 у справі № 454/924/21.

Позивач вказав, що не здійснює ні роздрібної торгівлі, ані оптової торгівлі паливними матеріалами, а тому відсутні підстави для накладення на нього штрафних санкцій. Крім цього, оскільки місце за вказаною адресою не є акцизним складом, то, на думку позивача, відсутній обов`язок обладнувати резервуар одним витратоміром-лічильником та одним рівноміром-лічильником.

07.06.2021 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що позивач у порушення вимог податкового законодавства здійснював реалізацію пального без реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, здійснював роздрібну торгівлю без відповідної ліцензії, а також здійснював зберігання пального для власних потреб на акцизному складі без обладнання 1 витратоміром-лічильником та 1 рівноміром-лічильником рівня таких товарів (продукції) у резервуарі. Відтак прийняте у зв`язку з такими порушеннями податкове повідомлення-рішення, на думку відповідача, є правомірним.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Просила суд позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечив. Просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач 31.10.2002 зареєстрований як фізична особа-підприємець, види діяльності: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів.

З 01.01.2012 позивач є платником єдиного податку 3 групи, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_2 .

У червні 2020 року ГУ ДПС у Львівській області видало позивачу ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) №2000938, терміном дії з 05.06.2020 до 05.06.2025, загальна місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального 45000 л, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Посадові особи ГУ ДПС у Львівській області відповідно до наказу від 09.03.2021 №824-ПП та на підставі направлень від 09.03.2020 №2400, № 2401 провели фактичну перевірку акцизного складу, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та належить суб`єкту господарювання - ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої склали Акт про результати фактичної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, контроль за виконанням якого покладений на органи ДПС від 18.03.2021 №5651/13/09/01/ (далі - Акт перевірки), у якому зафіксовано порушення позивачем:

- підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України - акцизний склад за адресою: АДРЕСА_2, на території якого здійснюється реалізація пального, не зареєстрований у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податків;

- частини двадцятої статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» - роздрібна торгівля пальним за адресою: АДРЕСА_2 здійснюється суб`єктом без наявності у них ліцензії на роздрібну торгівлю;

- підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України - акцизний склад за адресою: АДРЕСА_2, на території якого здійснюється зберігання пального для власних потреб, необладнаний 1 (одним) витратоміром-лічильником та 1 (одним) рівноміром-лічильником рівня таких товарів (продукції) у резервуарі.

На підставі Акта перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 16.04.2021 №1 (далі - оскаржене податкове повідомлення-рішення), яким на позивача накладено штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1540000,00 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Щодо порушення позивачем підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України суд зазначає таке.

Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до понятійного апарату ПК України акцизний склад - це:

а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;

б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом:

а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;

б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Критерій, визначений таким підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;

в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;

г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;

ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

Мета утворення, умови реєстрації, утримання та використання акцизних складів викладені у статті 230 ПК України.

Так, у пункті 230.1 статті 230 ПК України зазначено, що акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

Відповідно підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України акцизні склади, на території яких виробляється спирт етиловий, повинні бути обладнані на кожному місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованому на акцизному складі, витратомірами-лічильниками спирту етилового, що призначені для безперервного вимірювання, запам`ятовування, фіксування та відображення в електронному вигляді даних про обсяг отримання або відпуску спирту етилового в декалітрах 100-відсоткового спирту, приведених до температури 20° С, та обсяг вмісту денатуруючих добавок (далі - витратомір-лічильник спирту етилового), зареєстрованими в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах витратоміри-лічильники спирту етилового у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового;

б) усі акцизні склади - у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.

Забороняється отримання та реалізація спирту етилового без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників спирту етилового, без реєстрації акцизного складу, а також через кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, на якому вийшов з ладу або відсутній витратомір-лічильник спирту етилового.

Витратоміри-лічильники спирту етилового повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності витратомірів-лічильників спирту етилового для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками спирту етилового.

Розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого спирту етилового (далі у цьому розділі - обсяг обігу спирту етилового) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у декалітрах 100-відсоткового спирту, приведених до температури 20° С.

Дані про обсяг обігу спирту етилового формуються після проведення останньої операції з обігу спирту етилового у звітній добі, але не пізніше 23 години 59 хвилин цієї доби, до початку здійснення операцій з обігу спирту етилового у добу, що настає за звітною добою, та подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою.

Дані про обсяг обігу спирту етилового подаються електронними засобами зв`язку у формі електронних документів, яка затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Електронні документи заповнюються автоматично шляхом передачі до них даних з витратомірів-лічильників спирту етилового. В електронних документах також зазначаються відповідальною особою розпорядника акцизного складу дані про обсяги залишків спирту етилового, що знаходяться на акцизному складі в тарі, упаковці, про добовий обсяг реалізованого спирту етилового в тарі, упаковці, а також інформація про дні, в які акцизний склад не працює.

Порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У такому реєстрі міститься податкова інформація про розпорядників акцизних складів, наявні у них акцизні склади, розташовані на акцизних складах витратоміри-лічильники спирту етилового, їх серійні (ідентифікаційні) номери, а також дані про фактичний обсяг обігу спирту етилового у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД, акцизних складів та розпорядників акцизних складів.

Дані про фактичний обсяг обігу спирту етилового у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД, акцизних складів та розпорядників акцизних складів зіставляються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, з показниками системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Згідно з підпунктом 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Акцизні склади, на яких здійснюється діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші, з очищення коксового газу, з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову продукцію (пальне), повинні бути обладнані лише витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску готової підакцизної продукції (пального) наливом з такого акцизного складу.

Акцизні склади, на яких здійснюються виключно зберігання та реалізація пального, що отримується та реалізується виключно у споживчій тарі без зміни розфасовки, а також скрапленого газу природного, бензолу, метанолу, не обладнуються витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Аналіз наведених положень податкового законодавства вказує на те, що у разі здійснення особою операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам, на неї покладено обов`язок:

а) зареєструвати у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового усі акцизні склади;

б) обладнати акцизні склади, на території яких здійснюється зберігання, реалізація пального, витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі.

Щодо порушення позивачем частини двадцятої статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» суд зазначає таке.

Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон України №481/95-ВР) визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.

Відповідно до понятійного апарату вказаного Закону:

- ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку;

- місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування;

- місце роздрібної торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для роздрібної торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування;

- зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик;

- роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/автогазозаправної станції/газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів.

Єдиний державний реєстр суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (далі - Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального) - перелік суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які здійснюють діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.

Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, та розміщується у вільному доступі.

Згідно з частиною двадцятою стаття 15 Закону України №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Отже, здійснення роздрібної торгівлі пальним суб`єктами господарювання дозволяється лише у разі наявності у них ліцензії на роздрібну торгівлю.

Суд вказує на те, що спірним питанням, з яким пов`язуються встановлені відповідачем порушення позивачем підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України та частини двадцятої статті 15 Закону України №481/95-ВР, є факт здійснення позивачем реалізації пального. З приводу чого суд зазначає таке.

Як встановив суд, позивачу видано ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) №2000938, терміном дії з 05.06.2020 до 05.06.2025, загальна місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального 45000 л, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Проведеною перевіркою встановлено, що 17.03.2021 о 11.30 год. фактично проведено реалізацію пального в кількості 65 л вартістю 23,50 грн за 1 л безпосередньо в бак автомобіля з дизельним двигуном та розрахункову операцію на суму 1500,00 грн, на об`єкті фактичної перевірки: місце зберігання пального, яке належить ФОП ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , який не обладнаний рівнеміром-лічильником. Крім цього, ФОП ОСОБА_1 не зареєстрував акцизний склад у системі електронного адміністрування реалізації пального спирту етилового, а також щоденно не формував дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби.

Заперечуючи проти факту реалізації пального, позивач посилається на преюдиційні обставини, встановлені постановою Сокальського районного суду Львівської області від 26.03.2021 у справі №465/924/2, якою закрито провадження у справі про притягнення ФОП ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У наведеній постанові суд встановив, що реалізацію пального здійснив не ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 , який не перебуває з останнім у трудових відносинах. Крім того, реалізацію пального проведено за відсутності ОСОБА_1 , а також не надано доказів, що таку здійснено з його відома чи дозволу.

Суд вказує на те, що обставина реалізації пального не позивачем, а ОСОБА_2 , який не перебуває з ФОП ОСОБА_1 у трудових відносинах, відповідачем не оспорюється. Не оспорюється відповідачем й обставина реалізації пального ОСОБА_2 за відсутності ФОП ОСОБА_1 .

Водночас відповідач заперечує обставину реалізації пального ОСОБА_2 без відома чи дозволу позивача, з приводу чого суд зазначає таке.

Згідно з частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, враховуючи судове рішення, яке набрало законної сили, обставини реалізації пального не підлягають повторному дослідженню у цій справі, а учасники справи звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді адміністративної справи №465/924/2.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що передбачене частиною четвертою статті 78 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматись судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративний суд не повинен сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях в інших адміністративних, цивільних чи господарських справах. Для спростування преюдиційних обставин, передбачених указаним положенням КАС України, учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 28.04.2020 у справі №815/94/16.

Відтак для спростування преюдиційних обставин щодо реалізації пального без відома чи дозволу позивача, встановлених у згаданій постанові районного суду, відповідач 19.10.2021 подав до суду клопотання про долучення доказів, зокрема, довідку-пояснення ФОП ОСОБА_1 начальнику ГУ ДПС у Львівській області від 17.03.2021, в якій зазначено наступне:

«Я, ФОП ОСОБА_1 маю ліцензію на зберігання дизельного пального за адресою: АДРЕСА_2 , ємність резервуара 45000 л, станом на 17.03.2021 заправив автомобіль Фіат дукато 65 л дизпалива на суму 1500,00 грн по ціні реалізації 23,5 грн за літр. Даний автомобіль не є моєю власністю, не орендований. Заправка відбулася посторонньої машини.».

Суд відхиляє аргументи позивача про неналежність йому такої заяви, оскільки на підтвердження таких аргументів позивач не надав суду ані висновку експерта щодо підробки підпису, ані доказів звернення до правоохоронних органів щодо підроблення службовою особою документів.

Таким чином, суд вважає належним та достовірним доказом обставини, яка входить у предмет доказування у цій справі (факт реалізації пального за відома позивача) довідку-пояснення ФОП ОСОБА_1 начальнику ГУ ДПС у Львівській області від 17.03.2021.

Крім наведеного, з метою з`ясування дійсних обставин у справі суд здійснив допит свідка - ОСОБА_2 , який пояснив, що вранці 17.03.2021 приїхав до свого знайомого ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 , який відлучився на деякий час та попросив подивитися за його майном. У цей час, на вказану територію заїхав бус, і, за словами ОСОБА_2 , знаючи де знаходяться ключі, він взяв їх і заправив такий транспортний засіб дизпаливом на загальну суму 1200,00 грн.

Суд критично оцінює посилання позивача не бездозвільне здійснення заправки ОСОБА_2 транспортного засобу, позаяк відсутність доказів надання позивачем вказівки (дозволу) на здійснення реалізації пального не свідчить про самовільне діяння такої особи, враховуючи надання позивачем ОСОБА_2 інформації про знаходження ключів від заправки та порядку й умов здійснення реалізації пального. Крім цього, сама лише відсутність оформлення трудових правовідносин позивача з ОСОБА_2 не може свідчити про невиконання трудової функції з реалізації палива, оскільки встановлені обставини фактично можуть підтверджувати допуск до роботи працівника - ОСОБА_2 , без укладення відповідного договору. До того ж, позивач як власник паливно-мастильних матеріалів повинен обмежити доступ сторонніх осіб до об`єктів, в яких містяться такі матеріали.

Більше того, в контексті оцінки заперечень позивача щодо надання дозволу ОСОБА_2 на реалізацію пального з належного йому резервуара, суд звертає увагу на те, ФОП ОСОБА_1 як власник пального не надав доказів звернення до правоохоронних органів щодо крадіжки його майна та/або доказів отримання від ОСОБА_2 відшкодування завданих йому збитків.

Суд вважає, що протилежна оцінка вказаних обставин надавала б власникам ліцензії на зберігання пального виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки можливість здійснювати реалізацію пального без реєстрації акцизного складу, без обладнання його необхідними засобами та без отримання ліцензії на роздрібну торгівлю, а також слугувала б способом уникнення від відповідальності за порушення податкового законодавства.

Таким чином, оцінивши у сукупності зібрані у справі докази на підтвердження обставин предмету доказування, суд дійшов висновку про доведеність відповідачем факту реалізації позивачем пального іншій особі.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що відповідач правильно встановив обставини та факти порушення позивачем податкового законодавства, а саме:

- підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України - не реєстрації акцизного складу за адресою: АДРЕСА_2, на території якого здійснюється реалізація пального, у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податків; не обладнання такого акцизного складу 1 (одним) витратоміром-лічильником та 1 (одним) рівноміром-лічильником рівня таких товарів (продукції) у резервуарі;

- частини двадцятої статті 15 Закону України №481/95-ВР - здійснення роздрібної торгівлі пальним за адресою: АДРЕСА_2 без наявності ліцензії на роздрібну торгівлю.

Відповідно до пункту 128-1.2 статті 128-1 ПК України необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, -

- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

Відсутність з вини платника податку реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку - розпорядником акцизного складу -

- тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000000 гривень.

Згідно з частиною другою статті 17 Закону України №481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі надання послуг із зберігання пального іншим суб`єктам господарювання та/або реалізація пального іншим особам на підставі ліцензії на право зберігання пального, отриманої на підставі заяви виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки відповідно до статті 15 вказаного Закону, - 500000 гривень;

Отже, враховуючи встановлені відповідачем порушення, суд дійшов висновку про правомірне притягнення позивача до податкової відповідальності шляхом застосування до нього штрафних санкцій у розмірі 1540000,00 грн.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 16.04.2021 №1 відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 КАС України, а тому є правомірним та не підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - відмовити повністю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 13 квітня 2022 року.

Суддя Мричко Н.І.