Справа № 380/19908/21
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2022-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2022 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до Львівської міської ради , місцезнаходження: 79006, м.Львів, пл.Ринок, 1 (далі відповідач), в якій позивач просить:

-визнати протиправною бездіяльність Львівської міської ради щодо неприйняття рішення в місячний термін за клопотанням позивача про надання дозволу на розроблення проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки та не надання дозволу на розроблення проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

-визнати протиправною бездіяльність Львівської міської ради щодо неприйняття рішення в місячний термін або на першому засіданні (слуханні) після закінчення цього строку за клопотанням позивача про надання дозволу на розроблення проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки та ненадання дозволу на розроблення проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

-зобов`язати Львівську міську раду у встановленому законодавством порядку надати результат розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) для будівництва та обслуговування жилого будинку орієнтовною площею 0,1 га, яка розташована на АДРЕСА_2 в адміністративно-територіальних межах Львівської міської ради.

Ухвалою від 22.11.2021 суддя прийняв заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Позов обґрунтований тим, що позивач звертався до відповідача із заявою б/н від 29.07.2021 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) для будівництва та обслуговування жилого будинку орієнтовною площею 0,1 га, яка розташована на АДРЕСА_2 в адміністративно-територіальних межах Львівської міської ради, проте відповідач всупереч приписам релевантного законодавства не прийняв жодного рішення стосовно вказаного питання, чим порушив процедуру розгляду заяв про надання дозволу на розробку проекта землеустрою.

05.01.2022 до суду від представника відповідача надійшов відзив, у якому він проти позову заперечив повністю. Відзив обґрунтований тим, що сесія міської ради не є постійно діючим органом. При цьому наголошує на тому, що процедура розгляду, в тому числі земельного питання, на сесії міської ради передує необхідність підготовки проекту управлінського рішення профільним управлінням.

Також вказує на те, що до розгляду порушуваного позивачем у його заяві питання існує необхідність з перевірки наданих документів, підготовки пояснювальної записки та дотримання інших організаційних вимог. У зв`язку з викладеним представник відповідача вважає, що відповідач діяв у межах наданих повноважень, а тому твердження про порушення прав позивача є надуманими та не відповідають дійсності.

14.01.2022 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він позовні вимоги підтримав повністю. Відповідь на відзив обґрунтована тим, що аргументи, викладені у відзиві на позовну заяву не спростовують порушення відповідачем строку розгляду заяви позивача про надання дозволу на розробку проекта землеустрою.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач звертався до відповідача із заявою б/н від 26.07.2021 про надання дозволу на розробку проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1 га для будівництва та обслуговуванання житлового будинку, яка розташована на АДРЕСА_2 в адміністративно-територіальних межах Львівської міської ради.

До вказаної заяви позивач долучив копію паспорта, копію довідки про реєстрацію місця проживання, план земельної ділянки масштабу 1:500 із зазначеними межами ділянки і вирахуваною загальною її площею (2 примірники), довідку зі звітності по кількісному обліку земель про наявність земель та розподіл їх за власниками, довідку про наявність зареєстрованих на заявника правовстановлюючих документів на земельні ділянки.

Відповідачем підготовлено проект ухвали про надання дозволу на розробку проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який скеровано позивачу відповідно до супровідного листа управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради.

На момент звернення до суду та судового розгляду відповідач за наслідками розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекта землеустрою б/н від 29.07.2021 не прийняв. Вказана обставина учасниками справи визнається та не оспорюється.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України від 28.06.1991 №254к/96-ВР визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Указана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень: повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень,не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Статтею 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

У свою чергу, статтею 3 Земельного кодексу України (далі ЗК України) встановлено, що земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 2 статті 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

За змістом частин 1-3, 5 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений статтею 118 ЗК України.

Суд зазначає про те, що відповідний порядок передбачає реалізацію таких послідовних етапів:

- звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування;

- розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Надання дозволу на розроблення проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки є адміністративним актом, прийняттю якого повинна передувати визначена законом адміністративна процедура. Видача такого дозволу без необхідних дій суб`єкта владних повноважень в межах адміністративної процедури не гарантує забезпечення прав позивача у передбачений законом спосіб.

Вказана правова позиція узгоджується з практикою Верховного Суду, викладеною у постановах Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №806/2981/17, від 15.08.2019 у справі №806/3097/17.

Згідно з частиною 7 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені згаданою статтею.

Відповідно до частини 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Цитованою нормою визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З іншого боку, подання зацікавленою особою документів, необхідних для розгляду клопотання, не в повному обсязі або виявлення у документах, поданих замовником, недостовірних відомостей об`єктивно перешкоджають розгляду та винесенню законного рішення про надання дозволу/вмотивованої відмови на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У разі надання особою пакету документів, необхідних для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з недоліками щодо комплектності, форми чи змісту, відповідний орган має право звернутися до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки. Така дія є правомірним способом поведінки органу і має на меті створення громадянам умов для реалізації їх прав на землю. Зазначена пропозиція щодо усунення недоліків не може вважатися "відмовою у наданні дозволу" у розумінні частини сьомої статті 118 ЗК України. Проте звернення з такою пропозицією не звільняє відповідний орган від обов`язку прийняти рішення щодо надання дозволу (або відмову) в межах встановленого законом місячного строку.

Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекта землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Відсутність рішення про надання дозволу або відмову у наданні дозволу в межах встановленого законом місячного строку свідчить про протиправну бездіяльність відповідного органу.

Вказана правова позиція викладена і постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі №509/4156/15-а.

Стаття 144 Конституції України передбачає, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 25 Закону № 280/97-ВР визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно із пунктом 34 частини першої статті 26 Закону №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

За правилами частин першої, другої статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, відповідний орган місцевого самоврядування на пленарному засіданні вирішує відповідно до закону питання регулювання земельних відносин шляхом прийняття актів у формі рішень, у тому числі приймає рішення про надання дозволу на розробку проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову у наданні відповідного дозволу.

На думку суду, оскільки вказана заява позивача стосувалася вирішення земельного питання, тому повинна була бути розглянута саме на сесії Львівської міської ради із прийняттям відповідного рішення.

З обставин справи вбачається, що, клопотання позивача б/н від 29.07.2021 про надання дозволу для розробки проекта землеустрою на момент вирішення справи по суті не розглянуто, рішення по суті стосовно вказаного клопотання не прийнято. Зазначена обставина відповідачем визнається.

Суд критично оцінює посилання представника відповідача на те, що сесія не є постійно діючим органом Львівської міської ради, оскільки сесія є формою функціонування органу місцевого самоврядування, а не її структурним підрозділом.

Також суд вказує на те, що підготовка проекта ухвали про надання дозволу на розробку проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки не підміняє прийняття «рішення» у розумінні статті 59 Закону № 280/97-ВР та не звільняє орган місцевого самоврядування від обов`язку прийняти останнє у місячний строк. Національне законодавство не містить положень, які дозволяють органу місцевого самоврядування відступати від цитованих приписів.

З аналогічних мотивів суд відхиляє посилання представника відповідача на те, що процедурі розгляду, в тому числі земельного питання, на сесії міської ради передує необхідність підготовки проекта управлінського рішення профільним управлінням, перевірка наданих документів, підготовка пояснювальної записки та дотримання інших організаційних вимог.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні в справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу "належного урядування».

У рішенні ЄСПЛ вказав на те, що принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків (заява № 29979/04, пункт 70).

За таких обставин суд висновує про протиправну бездіяльність відповідача, яка полягає у не прийнятті рішення з питання, порушеного позивачем у заяві від 29.07.2021 про надання дозволу на розробку проекта землеустрою.

У свою чергу, позовні вимоги щодо ненадання дозволу на розроблення проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними, зважаючи на те, що суд встановив відсутність прийняття будь-якого управлінського рішення за наслідками звернення позивача.

Крім того, на переконання суду, слід залишити без задоволення позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Львівської міської ради щодо неприйняття рішення на першому засіданні (слуханні) після закінчення місячного строку та зобов`язання відповідача розглянути клопотання позивача на першому засіданні (слуханні) після закінчення місячного строку з огляду на те, що строки розгляду питань про надання або відмову у наданні дозволу на розробку проекта землеустрою визначені нормативно та не можуть встановлюватися судом.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Львівської міської ради у встановленому законодавством порядку надати результат розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) для будівництва та обслуговування жилого будинку орієнтовною площею 0,1 га, яка розташована на вул.Гайовської, міста Львова, Залізничного району, мікрорайону Білогорща в адміністративно-територіальних межах Львівської міської ради суд вказує наступне.

На переконання суду, незалежно від формулювання позовні вимоги в цитованій частині стосуються необхідності повторного розгляду клопотання позивача б/н від 29.07.2021.

Зобов`язання відповідача надати дозвіл на виготовлення проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки вимагає з`ясування того, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для надання йому такого дозволу.

Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 11.02.2021 у справі №802/1675/17-а.

У разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов, або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.12.2018 у справі №804/1469/17 та від 10.04.2019 у справі №826/11251/18.

Суд звертає увагу на те, що відповідач, розглядаючи клопотання позивача, не здійснив оцінку його відповідності вимогам статті 118 ЗК України, тому вказане клопотання підлягає розгляду повноважним органом на відповідність вимогам закону, а суд на цьому етапі позбавлений процесуальної можливості приймати рішення за умови не перевірки, не надання оцінки та не встановлення певних обставин суб`єктом владних повноважень з цього питання.

Зобов`язання судом відповідача надати дозвіл на розроблення проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність таких підстав для відмови у видачі дозволу, які передбачені законом.

Між тим, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх названих підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки.

У спірному випадку орган місцевого самоврядування не розглянув клопотання позивача належним чином та не прийняв жодного рішення за наслідками дослідження відповідної заяви, як це передбачено законом.

Отже, у межах справи, що розглядається, виправити спірну ситуацію шляхом зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення не можливо, оскільки питання, які необхідно перевірити для прийняття такого судового рішення не входять до предмету судової перевірки, що може призвести до видачі такого дозволу з порушенням закону.

У зв`язку з цим з метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача б/н від 29.07.2021 про надання дозволу на розроблення проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) для будівництва та обслуговування жилого будинку орієнтовною площею 0,1 га, яка розташована на АДРЕСА_2 в адміністративно-територіальних межах Львівської міської ради.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити частково.

Відповідно до статті 139 КАС України з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір у розмірі 908грн.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Львівської міської ради щодо не розгляду та не прийняття рішення за наслідками заяви ОСОБА_1 б/н від 29.07.2021 про надання дозволу на розробку проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) для будівництва та обслуговування жилого будинку орієнтовною площею 0,1 га, яка розташована на АДРЕСА_2 в адміністративно-територіальних межах Львівської міської ради.

Зобов`язати Львівську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 б/н від 29.07.2021 про надання дозволу на розробку проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) для будівництва та обслуговування жилого будинку орієнтовною площею 0,1 га, яка розташована на АДРЕСА_2 в адміністративно-територіальних межах Львівської міської ради та прийняти відповідне рішення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Стягнути з Львівської міської ради , місцезнаходження: 79008, м.Львів, пл.Ринок,1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя А.Г. Гулик