Справа № 380/3003/22
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2022-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/3003/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України, відповідач-1), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі - Головне управління МВС України у Львівській області, відповідач-2), у якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення, викладене в листі Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України № 47899/15-2021 від 20.10.2021 про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності за захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ;

- зобов`язати відповідачів вчинити дії щодо призначення, нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності за захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ в порядку та в розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разу загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівникам міліції».

В обґрунтування позовних вимог вказав, що з 12.03.2020 йому встановлено інвалідність ІІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Зазначив, що у вересні 2020 звернувся до відповідача-2 із заявою про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності. Стверджує, що відповідач-2 документи для призначення вказаної допомоги на адресу Департаменту фінансово-облікової політики МВС України. Останній листом від 06.11.2020 № 37488/15-2020 повернув вказані документи на адресу Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області. На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.07.2021 у справі № 380/6214/21 відповідачем-1 повторно розглянуто документи щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому 3 групи інвалідності. Листом № 258/31/01-2021 від 09.09.2021 відповідач-1 повідомив позивача про відмову у призначенні такої допомоги у зв`язку з тим, що при проведенні медико-соціальної експертизи позивачу представники закладів охорони здоров`я не залучалися. Також зазначено, що лікарсько-консультативною комісією лікарні (з поліклінікою) ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» ОСОБА_1 на МСЕК не направлявся. Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача-1, відтак звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою від 09.02.2022 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; відповідачам встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 15.04.2022 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач-2 подав до суду відзив на позовну заяву (вх. № 3657ел від 17.03.2022), у якому проти позву заперечив. В обґрунтування вказав, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.07.2021 у справі № 380/6214/21 Департаментом фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України розглянуто матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу та прийнято рішення про відмову в призначенні позивачу медико-соціальною експертизою комісією допущено порушення пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317. У зв`язку з зазначеним відповідач-1 листом № 157 від 28.10.2021 повернув позивачу документи. Просив у задоволенні позову відмовити.

Копію ухвали від 09.02.2022 та копію позовної заяви з додатками відповідач-2 отримав 18.02.2022, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про доставку електронного листа. Правом подати письмовий відзив на позовну заяву відповідач-2 не скористався, жодних клопотань на адресу Львівського окружного адміністративного суду не надсилав. Відтак суд, керуючись ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) вирішив справу за наявними матеріалами.

Суд всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Згідно з довідкою Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» Обласна МСЕК № 1 (надалі - Обласна МСЕК № 1) від 12.03.2020 серії 12 ААА № 011423 та випискою з акту огляду медико- соціальною експертною комісією від 12.03.2020 № 333644 ОСОБА_1 встановлено III (третю) групу інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, ступінь втрати професійної працездатності - 50%.

Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААБ № 333644 від 12.03.2020 ОСОБА_1 , у зв`язку із захворюванням пов`язаним з проходженням служби в ОВС встановлено третю групу інвалідності терміном до 01.03.2021.

Позивач 04.09.2020 звернувся до голови Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області із заявою (рапортом) про проведення виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що йому встановлено ІІІ групу інвалідності через захворювання отримане під час проходження служби в ОВС.

До вказаної заяви (рапорту) позивач надав: довідку МСЕК; довідку МСЕК про встановлення групи; свідоцтво про хворобу; копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; копію ідентифікаційного коду; лист ПАТ НАСК ОРАНТА; реквізити банківського рахунку для проведення йому виплати одноразової грошової допомоги; довідку МСЕК № 45 від 20.05.2020.

Згідно з листом Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2020 № 37488/15-2020 Про повернення матеріалів за результатами опрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги, зокрема, щодо ОСОБА_1 , які стосуються медичних питань, Департаментом охорони здоров`я та реабілітації Міністерства внутрішніх справ України вказано, що медико-соціальну експертну комісію проведено з порушенням: п. 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 Питання медико-соціальної експертизи, відповідно до якого медико-соціальну експертизу колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС. При проведені медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 представники закладів охорони здоров`я МВС України до складу комісії не залучались; п. 16 Положення, під час проведення медико-соціальної експертизи представлення ОСОБА_1 працівником ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» не здійснювалось, що унеможливлює прийняття рішення за надісланими матеріалами згідно з Порядком. Таким чином, матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги повернуто на доопрацювання.

Листом № 245 від 25.11.2020 Про повернення матеріалів Ліквідаційною комісією Головного управління МВС України у Львівській області позивача повідомлено про те, що вказані документи щодо призначення одноразової грошової допомоги повернуто до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області. Повідомлено також про необхідність прибути до Ліквідаційної комісії для отримання поданих документів.

Вказані обставини встановлено рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.07.2021 у справі № 380/6214/21, яке набрало законної сили 12.01.2022, відтак такі відповідно до положень ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оформлені листом від 06.11.2020 № 37488/15-2020. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути матеріали ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги, та прийняти обґрунтоване рішення відповідно до пункту 9 Порядку № 850. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 605,33 грн сплаченого судового збору, згідно квитанції № 1 від 09.04.2021.

Листом № 47899/15-2021 від 20.10.2021 Департаментом фінансово-облікової політики МВС України повідомлено Ліквідаційну комісію ГУ МВС України у Львівській області про те, що на виконання доручення керівництва МВС спільно з відповідальними підрозділами апарату Міністерства внутрішніх справ розглянуто матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, надісланих на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.07.2021 у справі № 380/6214/21. Зазначено, що за результатами розгляду вищезазначених матеріалів Департаментом охорони здоров`я та реабілітації МВС України встановлено, що при огляді ОСОБА_1 медико-соціальною експертною комісією допущено порушення пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі - Положення), відповідно до якого МСЕК колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС.

При проведенні медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучалися.

Також зазначено, що лікарсько-консультативною комісією лікарні (з поліклінікою) ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» ОСОБА_1 на МСЕК не направлявся.

Пунктом 9 Порядку встановлено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 Порядку, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівнику органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови. Проте, невідповідність надісланих матеріалів вимогам Положення унеможливила прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно з Порядком. Відтак відповідачем-1 прийнято рішення про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги та затверджено відповідний висновок.

З висновку про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.07.2021 у справі № 380/6214/21, який складений на підставі матеріалів працівника міліції ОСОБА_1 , прапорщика міліції, міліціонера-водія автотранспортної роти батальйону міліції особливого призначення «Беркут» при головному управлінні МВС України у Львівській області у зв`язку з встановленням інвалідності, слідує, що позивачу відмовлено у призначенні такої допомоги.

Листом № 157 від 28.10.2021 Головним управлінням МВС України у Львівській області позивача повідомлено про те, що з метою виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.07.2021 у справі № 380/6214/21 подані позивачем матеріали з відповідним висновком направлено до МВС для прийняття рішення про призначення або відмову в призначенні одноразової грошової допомоги. Також зазначило, що в подальшому матеріали щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги повернуто до ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області відповідно до листа Департаменту фінансово-облікової політики МВС України від 20.10.2021 № 47899/15-2021. вказані документи щодо призначення одноразової грошової допомоги повернуто до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області. Повідомлено також про необхідність прибути до Ліквідаційної комісії для отримання поданих документів та висновку.

Позивач вважає протиправним рішення відповідача-1 щодо відмови у призначенні йому виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності таким, що порушує його охоронювані державою права та гарантії, відтак звернувся із цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Правовідносини з приводу виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції були врегульовані Законом України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ (далі Закон № 565-ХІІ).

Так, частиною шостою статті 23 Закону № 565-ХІІ встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

З 07 листопада 2015 року Закон № 565-ХІІ втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ (далі Закон № 580-VІІІ).

Абзацом третім пункту 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VІІІ визначено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Таким чином, норми статті 23 Закону № 565-ХІІ мають переважаючу дію, а колишні працівники міліції мають право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням їм інвалідності на підставі цього Закону в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З метою реалізації положень статті 23 Закону України «Про міліцію» Кабінет Міністрів України 21 жовтня 2015 року прийняв постанову № 850, якою затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі Порядок № 850).

За змістом пункту 1 Порядку № 850 ці Порядок та умови визначають механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) працівника міліції - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

За приписами пункту 7 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Згідно з пунктом 8 Порядку № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає Міністерству внутрішніх справ в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку № 850, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Відповідно до пункту 9 Порядку № 850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Аналіз наведених норм права дає суду підстави дійти наступних висновків з метою правильного їх застосування до спірних правовідносин:

- за працівниками міліції зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-ХІІ відповідно до Порядку № 850, який діяв до набрання чинності Законом № 580-VІІІ;

- розгляд заяви (рапорту) і доданих до неї документів, поданих працівником міліції для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги);

- обов`язок прийняти рішення про призначення або про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги за наслідками розгляду поданих працівником міліції заяви (рапорту) та документів покладений на Міністерство внутрішніх справ України.

Суд встановив, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.07.2021 у справі № 380/6214/21 та на підставі поданих позивачем матеріалів, Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області склала та надіслала до МВС України разом з поданими позивачем матеріалами висновок від 09.09.2021 про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , розмір якої становить 315300,00 грн.

Згідно з листом Департаменту фінансово-облікової політки Міністерства внутрішніх справ України від 20.10.2021 № 47899/15-2021 підставами для відмови у прийнятті рішення про призначення одноразової грошової допомоги зазначено, що при огляді його медико-соціальною експертною комісією допущено порушення пунктів 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи», відповідно до якого МСЕК колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС. При проведенні МСЕК заявнику представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучалися та представлення його під час проведення медико-соціальної експертизи працівником ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» не здійснювалось. При цьому, поліклінікою ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» ОСОБА_1 для проходження МСЕК не скеровувався. Невідповідність надісланих матеріалів вимогам Положення унеможливила прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги позивачу згідно з Порядком.

З урахуванням наведеного, прийнято рішення про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги та затверджено відповідний висновок.

Суд критично оцінює такі підстави для відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки відповідно до пункту 9 Порядку № 850 МВС приймає рішення про відмову в призначенні грошової допомоги у випадках, передбачених пунктом 14 цього Порядку.

Згідно з пунктом 14 Порядку № 850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком:

учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку;

учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;

навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом);

подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Проте у пункті 14 Порядку № 850 не визначено підстави для відмови в призначенні спірної допомоги, яка зазначена відповідачем-1, а отже дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності за захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ є протиправними.

Суд також критично оцінює посилання відповідача-2 на те, що медико-соціальна експертна комісія позивачу проведена з порушенням пункту 10 Положення, оскільки будь-які питання проходження позивачем медико-соціальної експертизи не є предметом розгляду у цій справі.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що п. 10 Положення про медико соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317 (далі - Положення), передбачено, що залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються такі комісії: 1) загального профілю; 2) спеціалізованого профілю.

Комісія складається з представників МОЗ, Мінсоцполітики, Міноборони, закладів охорони здоров`я МВС, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а також військово-медичної служби СБУ та військово-медичного підрозділу Служби зовнішньої розвідки у разі розгляду медичних справ стосовно потерпілих на виробництві чи пенсіонерів з числа військовослужбовців СБУ або Служби зовнішньої розвідки. У проведенні медико-соціальної експертизи беруть участь також представники Пенсійного фонду України, органів державної служби зайнятості і у разі потреби - працівники науково-педагогічної та соціальної сфери.

До складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог.

Порядок участі представників Пенсійного фонду України, органів державної служби зайнятості та інших працівників соціальної сфери затверджується МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики.

З наведено слідує, що п. 10 Положення, на який покликається відповідач-1 у листі № 47899/15-2021 від 20.10.2021 та відповідач-2 у відзиві на позовну заяву, містить загальні положення щодо порядку утворення комісій.

Також у листі № 47899/15-2021 від 20.10.2021 відповідачем-1 жодним чином не обґрунтовано та не вказано жодного документу з якого слідує, що до складу комісії не входили представника закладів охорони здоров`я МВС.

Cуд вважає дані твердження відповідачів не обґрунтованим та не підтвердженим жодними доказами.

Стосовно доводів, що під час проведення медико-соціальної експертизи представлення ОСОБА_1 , працівником ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» не здійснювалось, суд зауважує таке. Відповідно до п.1 6 Положення, визначено, що голова лікарсько-консультативної комісії лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я представляє хворого, що досяг повноліття, потерпілого від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, який направляється на комісію вперше, документи цієї особи у разі заочного проведення медико-соціальної експертизи. Для вирішення соціальних питань і створення з урахуванням ступеня втрати життєдіяльності та професії потерпілого спеціальних умов для виконання роботи запрошується представник власника підприємства, установи та організації, де працює хворий, що досяг повноліття, потерпілий від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, або представник уповноваженого ним органу та профспілкового комітету.

З вищенаведеного судом встановлено, що саме голова лікарсько-консультативної комісії лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я представляє хворого, а не працівник ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» як це зазначено відповідачем у листі № 47899/15-2021 від 20.10.2021.

Більше того відповідач таке твердження не обґрунтовує та не підтверджує жодним чином.

Крім цього, суд наголошує на тому, що з порушенням вимог пункту 9 Порядку № 850 відповідач не прийняв жодного рішення з числа тих, що передбачені цим пунктом (про призначення або про відмову у призначенні грошової допомоги), проте відмовив позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги листом, вважаючи, що це і є власне прийняттям відповідного рішення про відмову.

Тому, зважаючи на викладене, суд, з урахуванням фактичних обставин справи, дійшов висновку про протиправність дій Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ, тому на переконання суду, ефективним способом захисту порушеного права позивача у спірному випадку буде скасування рішення відповідача-1 про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності за захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, викладеного в листі Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України № 47899/15-2021 від 20.10.2021.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідачів вчинити дії щодо призначення, нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності за захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ в порядку та в розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разу загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівникам міліції» суд зазначає таке.

Пунктом 9 Порядку № 850 визначено імперативний обов`язок МВС в місячний строк після надходження, зазначених у пункті 8 цього Порядку документів, прийняти рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 Порядку № 850, про відмову в призначенні особі грошової допомоги.

У межах спірних правовідносин, суд встановив, що підстави для відмови у призначенні позивачу грошової допомоги, зазначені у пункті 14 Порядку № 850, відсутні. Жодної з таких підстав відповідач, відмовляючи позивачу у затвердженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги не вказав.

Тому, на переконання суду, ефективним способом захисту порушеного права позивача у спірному випадку буде зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 315300,00 грн відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Оскільки, відповідачем-2 у висновку 09.09.2021 зазначено розмір спірної допомоги та такий відповідає розміру, зазначеному позивачем у позовній заяві, відтак суд доходить висновку, що вимога ОСОБА_1 щодо нарахування йому такої допомоги задоволенню не підлягає.

Вимога позивача в частині зобов`язання відповідачів виплатити позивачу одноразову грошову допомогу задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до вимог пункту 9 Порядку № 850 на МВС покладається обов`язок щодо прийняття відповідного рішення про виплату одноразової грошової допомоги та надіслання його разом із поданими документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про її виплату.

Натомість виплату такої допомоги згідно з пунктом 11 Порядку № 850 проводить відповідний орган внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції шляхом перерахування суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ.

Крім того, виплаті одноразової грошової допомоги передує прийняття МВС рішення про її призначення та видання керівником органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції наказу про її виплату, чого у спірному випадку не відбулося. Тому позовна вимога у цій частині є передчасною, а відтак задоволенню не підлягає.

Разом з тим суд зазначає, що на законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Таким чином, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року та від 22 січня 2020 року у справах № 1640/2594/18 та № 826/9749/17 відповідно.

У справі, що розглядається, рішення Міністерства внутрішніх справ України не є дискреційним, оскільки відповідач після надходження зазначених у пункті 8 Порядку № 850 документів та за відсутності підстав, зазначених у пункті 14 цього ж Порядку, може прийняти лише одне з двох допустимих рішень, а саме про призначення одноразової грошової допомоги позивачу.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими частково, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Суд зазначає, що судовий збір за подання позивачем позовної заяви (одна вимога немайнового характеру) становить 992,40 грн.

Згідно з квитанцією № 92 від 25.01.2022 позивач сплатив судовий збір в загальному розмірі 1984,80 грн.

Таким чином, позивач сплатив судовий збір в більшому розмірі.

Суд зазначає, що позивач має право відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» подати клопотання про повернення судового збору у зв`язку з внесенням його в більшому розмірі.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про визнання протиправним і скасування рішення відповідача-1, а також про необхідність покладення зобов`язань щодо призначення спірної допомоги на відповідача-1, відтак судовий збір у розмірі 992,40 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (01601 м. Київ вул. Академіка Богомольця 10; ), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (79007 м. Львів пл. Григоренка 3; ) про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Скасувати рішення Міністерства внутрішніх справ України про відмову в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності за захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, викладеного в листі Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України № 47899/15-2021 від 20.10.2021.

3. Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 315300 (триста п`ятнадцять тисяч триста) гривень 00 копійок відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.П. Качур