Справа № 803/63/16
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2022-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 квітня 2022 року

Київ

справа №803/63/16

адміністративне провадження №А/990/2/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача: Мартинюк Н.М.,

суддів: Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2022 року у справі №803/63/16 за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Волинської області про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і компенсації за моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

У січні 2016 року ОСОБА_1 пред`явив позов до прокуратури Волинської області, у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив суд:

1) визнати протиправним і скасувати наказ прокурора Волинської області №1к від 4 січня 2016 року про звільнення з роботи з посади прокурора відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації прокуратури Волинської області;

2) поновити на посаді прокурора відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації прокуратури Волинської області з 4 січня 2016 року як незаконно звільненого;

3) зобов`язати прокуратуру Волинської області запропонувати і надати посаду в одному з відділів апарату прокуратури Волинської області;

4) зобов`язати прокуратуру Волинської області (правонаступника) нарахувати й ваплатити у повному обсязі грошові кошти за час вимушеного прогулу з 4 січня 2016 року до дня поновлення на роботі у розмірі середньомісячного заробітку, з врахуванням надбавок і виплачених премій на посаді прокурора відділу прокуратури області, а також з врахуванням збільшення посадових окладів, виплат за класний чин, вислугу років, та інших передбачених чинним законодавством виплат, які збільшувались в період з 4 січня 2016 року до дня поновлення на роботі;

5) зобов`язати прокуратуру Волинської області (правонаступника) нарахувати і виплатити в повному обсязі грошові кошти за невикористані відпустки, матеріальні допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань за період з 4 січня 2016 року до дня поновлення на роботі;

6) зобов`язати прокуратуру Волинської області (правонаступника) зарахувати до стажу роботи в органах прокуратури період вимушеного прогулу починаючи з 4 січня 2016 року до дня поновлення на роботі;

7) стягнути з прокуратури Волинської області 50000 грн моральної шкоди.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 5 липня 2016 року, у задоволені позову відмовлено.

Надалі постановою Верховного Суду від 11 вересня 2019 року указані судові рішення скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Волинського окружного адміністративного суду.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2020 року указане рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову:

1) визнано протиправним і скасовано наказ прокурора Волинської області №1к від 4 січня 2016 року про звільнення позивача з посади прокурора відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації прокуратури Волинської області на підставі пункту дев`ятого частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» та пункту першого частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку із скороченням кількості прокурорів органу прокуратури;

2) поновлено позивача на посаді прокурора відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації прокуратури Волинської області з 4 січня 2016 року;

3) стягнуто з прокуратури Волинської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 4 січня 2016 року до 2 березня 2020 року в сумі: 448728,80 грн;

4) у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Надалі постановою Верховного Суду від 28 січня 2021 року указана постанова апеляційного суду скасована у частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. У решті постанова апеляційного суду залишена без змін.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року апеляційну скаргу позивача задоволено, скасовано рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року і прийнято нове судове рішення у частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу:

- зобов`язано прокуратуру Волинської області нарахувати й виплатити позивачу грошові кошти за час вимушеного прогулу з 4 січня 2016 року до 1 березня 2020 року у розмірі середньомісячного заробітку, з урахуванням надбавок і виплачених премій на посаді прокурора відділу прокуратури області, а також з урахуванням збільшення посадових окладів, виплат за класний чин, вислугу років й інших, передбачених чинним законодавством, виплат, які збільшувалися в період з 4 січня 2016 року до 1 березня 2020 року із врахуванням довідок №18-216 від 18 травня 2016 року, №21-240 від 2 квітня 2021 року, №21-239 від 2 квітня 2021 року.

21 грудня 2021 року позивач подав до Восьмого апеляційного адміністративного суду заяву про встановлення судового контролю і визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року. Заявник просив суд:

1) зобов`язати Волинську обласну прокуратуру подати у встановлений строк звіт про виконання судового рішення;

2) визнати протиправними дії Волинської обласної прокуратури, згідно яких йому нараховано суму заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 448397 грн 33 коп з розрахунку розміру заробітної плати за 2 останні місяці перед звільненням, що суперечить виконанню постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року у справі №803/63/16 і виконавчому листу №11071/2021, виданому 21 липня 2021 року Волинським окружним адміністративним судом.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю і визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року у справі №803/63/16.

Не погоджуючись із указаною ухвалою, 8 лютого 2022 року позивач подав до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду апеляційну скаргу, яка надійшла до суду 11 лютого 2022 року засобами поштового зв`язку.

У цій скарзі позивач просить:

1) прийняти апеляційну скаргу до розгляду;

2) скасувати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2022 року;

3) ухвалити нове рішення, яким задовольнити його вимоги, а саме Восьмому апеляційному адміністративному суду встановити судовий контроль і визнати протиправними дії, вчинені відповідачем на виконання постанови від 27 квітня 2021 року.

Відповідно до статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Не допускається касаційне оскарження судового рішення першої інстанції без його перегляду в апеляційному порядку.

Частиною другою статті 23 КАС України встановлено, що у випадках, визначених цим Кодексом, Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку як суд апеляційної інстанції судові рішення апеляційного адміністративного суду.

Статтею 24 КАС України встановлено інстанційну юрисдикцію Верховного Суду, який переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.

Частиною першою статті 327 КАС України встановлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини третьої статті 278 КАС України судами апеляційної інстанції є відповідні апеляційні адміністративні суди. Судом апеляційної інстанції у справах, розглянутих відповідно до частини третьої статті 273 та частини сьомої статті 277 цього Кодексу, апеляційним адміністративним судом в апеляційному окрузі, що включає місто Київ, є Верховний Суд.

За змістом частин першої, другої статті 292 КАС України судом апеляційної інстанції в адміністративних справах, є апеляційний адміністративний суд, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місцевий адміністративний суд (місцевий загальний суд як адміністративний суд чи окружний адміністративний суд), що ухвалив рішення.

Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Отже, за загальним правилом судами, які вирішують адміністративні справи у порядку апеляційного провадження, є апеляційні адміністративні суди. І лише у встановлених процесуальним законом випадках певні категорії спорів підсудні Верховному Суду як суду апеляційної інстанції.

Позивач звернувся до Верховного Суду із апеляційною скаргою на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2022 року, яка не є судовим рішенням суду апеляційної інстанції як суду першої інстанції, а є рішенням суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду заяви щодо вирішення процесуального питання, пов`язаного з виконанням судового рішення в адміністративній справі, що виключає можливість його перегляду Верховним Судом як судом апеляційної інстанції.

За змістом частини першої статті 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Отже, подана апеляційна скарга не підсудна Верховному Суду як суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 298 КАС України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано в інший спосіб, ніж до суду апеляційної інстанції.

За такого правового регулювання й обставин справи апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду і її належить повернути.

Керуючись статтями 13, 23, 24, 278, 292, 293, 298 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2022 року у справі №803/63/16 повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

……………………………

……………………………

……………………………

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду