Справа № 686/7415/22
Суддя: Павловська А. А.
Дата ухвалення: 2022-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 686/7415/22
Провадження № 2-а/686/177/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Павловської А.А.,

з участю секретаря судового засідання Цибульської Г.В.,

представниці позивача Мельничук О.Я.,

відповідача ОСОБА_1 ,

перекладачки Завидович В.В.,

справа № 686/7415/22;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Хмельницький адміністративну справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області до ОСОБА_1 про затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства та примусове видворення за межі території України,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2022 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом до відповідача, в якому просить затримати з метою забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні та примусового видворення за межі України відповідача, а також примусово видворити його за межі території України. Обґрунтовує позов тим, що відповідач перебуває на території України, немаючи жодних підстав для тимчасового перебування. 18.01.2022 було прийнято рішення про його примусове повернення до країни походження та зобов`язано залишити територію України в термін до 21.01.2022. Відповідач продовжує проживати на території України, в зв`язку з цим у позивача виникла необхідність у даному позові.

В судовому засіданні представниця позивача заявлені вимоги підтримала і просить їх задовольнити, пояснивши, що посвідку на тимчасове проживання відповідачеві було скасовано з огляду на незаконні виїзд з території України на територію Росії та повернення до України з території Росії в період дії цієї посвідки.

В судовому засіданні відповідач проти позову заперечив, пояснив, що припустився помилки, незаконно перетнувши кордон, метою перетину було бажання незаконного працевлаштування і заробітку коштів, він шкодує про вчинене і хотів би залишитися в Україні, де має дружину і займається волонтерською діяльністю.

Заслухавши представницю позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, громадянин Республіки Азербайджан, в`їхав на територію України 14.09.2021 на законних підставах, для оформлення посвідки на тимчасове проживання надав свідоцтво про його шлюб з громадянкою України. Отримавши посвідку на проживання, в період її дії двічі здійснив незаконний перетин державного кордону з України до рф і з рф до України (зі слід відповідача, в рф він перебував близько місяця). Із зазначеної підстави рішенням від 24.01.22 посвідку на тимчасове проживання було скасовано (арк. спр. 22).

За порушення правил перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, а саме за ухилення від виїзду з України після дозволеного терміну перебування, відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності (арк. спр. 26, 27).

18.01.2022 на підставі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», позивачем щодо відповідача було прийнято рішення №12 про примусове повернення до країни походження або третьої країни та надано йому строк, яким його зобов`язано залишити територію України до 21.01.2022 (арк. спр. 20).

Однак в цей строк відповідач не залишив території України, що було виявлено працівниками УДМС України (арк. спр. 27).

Положеннями ч.ч. 5, 6 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що у відповідача законні підстави для знаходження на території України відсутні, оскільки термін перебування його на території України закінчився, а його посвідку на тимчасове проживання скасовано. Щоб залишити територію України, відповідач не вживає ніяких заходів, а тому підлягає примусовому видворенню з України.

Крім того, відповідач стверджує, що незаконний перетин кордону України був здійснений ним з метою заробітку (на будівництві) і в рф після незаконного виїзду він перебував близько місяця. Беручи до уваги, що затримано відповідача було при поверненні в Україну 15.01.2022, згідно пояснень відповідача, виїзд мав місце в середині грудня 2021. Такі дати виїзду і повернення (зима, період новорічних свят) ставлять під сумнів названу відповідачем мету поїздки заробіток на будівництві.

За сукупності всіх вище викладених обставин суд не взмозі також взяти до уваги в якості обставини для відмови в позові довідку про здійснення волонтерської діяльності. Відповідач пояснює, що не виїхав, а залишився в Україні на час війни для захисту країни, яку вважає своєю другою Батьківщиною, однак між датою, до якої відповідачеві слід було добровільно виїхати з території України, та початком військового вторгнення рф в Україну був період часу тривалістю в більш як місяць, відтак ця причина не може бути поважною.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що даний позов є обґрунтований і підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 2,6,77, 189, 242-246, 288-289, 371 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Затримати для забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні та примусового видворення за межі України громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Примусово видворити громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

Рішення звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: