Справа № 160/24148/21
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2022-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -
01 грудня 2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій просить:
В обґрунтування позову позивач зазначив, що про наявність оскаржуваних повідомлень-рішень дізнався з позовної заяви про стягнення суми податкового боргу платника податку фізичної особи-підприємця. Ні податкового повідомлення-рішення від 30.05.2019 року, ні податкового повідомлення-рішення від 18.06.2020 року не отримував.
Вказує, що він дійсно орендує земельну ділянку площею 26,3070 га відповідно до договору оренди землі від 07 лютого 2007 року, відповідно до п. 9 якого орендна плата за 26,3070 га вноситься орендарем у грошовій формі, річний розмір якої становить 3211,18 грн. та сплачується щомісячно на рахунок Вільненської сільської ради згідно з чинним законодавством з розрахунку 5% від грошової оцінки 1 га пасовищ по колишньому КСП ім.Кірова. Отже, річний розмір орендної плати становить 3211,18 грн.
Зазначає, що 18 березня 2020 року набув чинності Закон України від 17.03.2020 р. № 533-ІХ Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширення короновірусної хвороби (СОVІD-19), яким, зокрема, внесені зміни до порядку нарахування та сплати плати за землю. Підрозділ 10 Інші перехідні положення розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України доповнено новим пунктом 52-4: не нараховується та не сплачується за період з 1 березня по 31 березня 2020 року плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, та використовуються ними в господарській діяльності.
Отже, законодавчо передбачено звільнення власників земельних ділянок та постійних землекористувачів від сплати земельного податку, а орендарів земель державної і комунальної власності (орендодавцями яких є відповідні органи місцевого самоврядування чи органи виконавчої влади) - від сплати орендної плати за такі земельні ділянки, за березень 2020 року. При цьому таке звільнення передбачено лише для земельних ділянок, що використовуються ними в господарській діяльності.
Позивач вказує, що використовує земельну ділянку у своїй господарській діяльності, тому відповідач повинен був врахувати цю норму при винесенні другого повідомлення-рішення, адже що за 2019 рік, що за 2020 рік нараховано одну й ту ж суму до сплати.
На думку позивача, є помилковим нарахування зазначених сум, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними, винесеними без встановлених законом підстав та підлягають скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без руху та надано час протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків.
Ухвалою суду від 10 січня 2022 року відкрито спрощене провадження у справі без виклику учасників справи.
01 лютого 2022 року засобами поштового зв`язку від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, враховуючи наступне.
За даними інформаційно - аналітичної системи органів ДПС України, громадянин ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) перебуває на обліку в Апостолівській ДШ, як платник плати за землю (орендна плата з фізичних осіб).
На підставі викладеного та керуючись п.286.5 ст.286, п.287.10 ст.287, п.288.1, п.288.2, п.288.3 ст.288 ПК України, ОСОБА_1 визначено податкові зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб та винесено податкові повідомлення-рішення форми Ф:
Щодо розміру нарахованих сум орендної плати відповідач зазначив, що починаючи з 01 січня 2011 року на адміністрування орендної плати та відносини, що виникають при оренді земельної ділянки комунальної та державної власності, поширюються приписи Податкового кодексу України з усіма правилами обрахування орендної плати та наслідками недотримання порядку нарахування та справляння даного платежу.
Незалежно від того, чи вносилися зміни до змісту договору оренди в частині встановлення розміру орендної плати, ПК України вимагає, щоб річна сума платежу з орендної плати за земельну ділянку була не меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.
Орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності є обов`язковим платежем, який не залежить від умов договору та справляється з фізичних осіб-платників податків шляхом надсилання податкових повідомлень-рішень за формою Ф.
Додатково зазначено, що п.52-4 підрозділу 10 Перехідних положень ПКУ (в редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-ІХ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)) надано право скористатися правом на звільнення від внесення орендної плати в березні 2020 року виключно фізичним особам - підприємцям, які як платники плати за землю (крім фізичних осіб), відповідно до п. 286.2 ст.286 ПК України подали податкову декларацію.
Таким чином, ГУ ДПС у Дніпропетровській області вважає, що під час винесення оскаржуваних податкових повідомлень рішень, відповідач діяв у спосіб та в порядку, визначеному чинним законодавством України.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області винесені наступні податкові повідомлення-рішення:
Вважаючи вищевказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ, зі змінами та доповненнями, встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності - це обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Згідно зі ст. 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.
Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Правові засади адміністрування орендної плати за земельні ділянки регламентовані розділом ХІІ Податок на майно Податкового кодексу України.
Згідно пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
При цьому, платником орендної плати є орендар земельної ділянки (п.288.2 ст.288 ПКУ). Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду (п.288.3 ст.288 ПКУ).
Відповідно до пункту 287.1 статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Згідно з пп. 287.7 ст. 287 Податкового кодексу України у разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами, податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).
Пунктом 288.4 статті 288 Податкового кодексу України визначено, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Відповідно до п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.
Окрім того, статтею 21 Закону України Про оренду землі розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Таким чином, як передбачено положеннями Податкового кодексу України, питання щодо встановлення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності вирішується за згодою сторін договору оренди земельної ділянки із закріпленням розміру орендної плати в такому договорі оренди, тому саме умови договору (включаючи умову щодо розміру орендної плати) є обов`язковими для виконання сторонами, орендодавець (відповідна рада) має право вимагати сплати, а орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою, що є предметом такого договору, у визначеному договором розмірі.
Статтею 1 Закону України Про оренду землі оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України Про оренду землі орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України. Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
Згідно ст.14 Закону України Про оренду землі договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Статтею 15 зазначеного Закону визначені істотні умови договору оренди, серед яких є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Так, ч.1 ст.30 Закону України Про оренду землі визначено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.
Частиною 1 статті 23 Закону України Про оренду землі визначено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.
Статтею 14 Закону України Про оренду землі визначено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
Згідно зі ст. 20 Закону України від 11 грудня 2003 року №1378-ІУ Про оцінку земель дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ст. 23 ЗУ Про оцінку земель).
Відповідно до пункту 288.7 статті 288 Податкового кодексу України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.
Згідно з п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.
На підставі викладеного та керуючись п.286.5 ст.286, п.287.10 ст.287, п.288.1, п.288.2, п.288.3 ст.288 ПК України, ОСОБА_1 визначено податкові зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб та винесено податкові повідомлення-рішення форми «Ф»:
З аналізу наведених норм ПК України можна зробити висновок, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка є базою оподаткування. Диспозиція статті 288 ПК України чітко розрізняє розмір орендної плати (яка визначається договором) та річну суму платежу (яка, в свою чергу, не може бути меншою від затвердженого законодавцем розміру). Тобто, незалежно від того, чи вносилися зміни до змісту договору оренди в частині встановлення розміру орендної плати, ПК України вимагає, щоб річна сума платежу з орендної плати за земельну ділянку була не меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.
Виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 цього Кодексу, до моменту внесення до договору оренди відповідних змін, розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України.
Аналогічний правовий висновок щодо застосування означених вище норм матеріального права у спорах цієї категорії, міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 2 грудня 2014 року (справа № 21-274а14), 7 квітня 2015 року (справа №21-117а15), 14 квітня 2015 року (справа № 21-165а15), 24 квітня 2015 року (справа № 21-131а15).
Отже, у разі зміни нормативної грошової оцінки землі, яка є базою оподаткування для плати за землю, змінюється річна сума податкового зобов`язання по земельному податку та орендній платі за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Отже, відповідач правомірно у спірних правовідносинах проводив розрахунок розміру орендної плати виходячи з нормативної грошової оцінки вказаної органом місцевого самоврядування, відповідно до п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України.
Приймаючи рішення в справі, суд також враховує, що п.52-4 підрозділу 10 Перехідних положень ПКУ (в редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-ІХ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)) надано право скористатися правом на звільнення від внесення орендної плати в березні 2020 року виключно фізичним особам - підприємцям, які як платники плати за землю (крім фізичних осіб), відповідно до п. 286.2 ст.286 ПК України подали податкову декларацію.
Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до положень ст. 139 КАС України судові витрати у справі не стягуються.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник