Справа № 460/10992/21
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/10992/21 пров. № А/857/147/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Київської митниці Державної митної служби України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року, ухвалене суддею Зозуля Д.П. у порядку письмового провадження у справі №460/10992/21 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське тютюнове виробництво" до Київської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у прийнятті митної декларації, -

ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2021 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Українське тютюнове виробництво" звернувся до суду з позовом до відповідача - Київської митниці Держмитслужби, у якому просив визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості від 04.05.2021 №UA100000/2021/100018/2 та картки відмови у прийнятті митної декларації UA100410/2021/00032.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що в підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару та обраного методу її визначення до декларації додано достатній перелік документів. При цьому зазначає, що приписи митного законодавства зобов`язують митний орган зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обгрунтовувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначати документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Вказує, що відповідачем обгрунтованість сумнівів в заявленій декларантом митній вартості з урахуванням документів, поданих до митного оформлення товару, доведена не була. В оскаржуваному рішенні відповідач також не довів, що подані позивачем до митного оформлення документи містять ознаки підроблення чи суперечності.

На думку позивача, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатньою для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом. Нижчий рівень митної вартості імпортованого товару в порівнянні із задекларованим раніше, не є самостійною підставою для висновків про заниження позивачем митної вартості товару, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару та не зумовлює відмову у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Позивач вказує на ряд обставин, що може впливати на відмінність ціни, зокрема на характеристики товару, виробника, торгову марку, умови та обсяги поставок, наявність знижок тощо.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року відповідно до ст.52 Кодексу адміністративного судочинства України допущено заміну відповідача правонаступником Київською митницею Державної митної служби України (ВП , 03124, бульвар Вацлава Гавела, 8 А, м. Київ).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що за електронною митною декларацією від 19.04.2021, якій присвоєно №UA100410/2021/686166, до митного оформлення декларантом ФОП ОСОБА_1 заявлено товари ТОВ «Українське тютюнове виробництво» «сировина табачна різана» виробництва ТОВ «КТИ», Росія. На митну територію України товар надійшов за зовнішньоекономічним контрактом, укладеним із виробником товарів, на умовах поставки згідно з Інкотермс FCA - Абінськ, Росія. Разом з декларацією були подані документи, що зазначені в графі 44 даної декларації.

При митному оформленні за митною декларацією автоматизованою системою аналізу та управління ризиками згенеровано митні формальності: 101-1; 103-2; 105-2;109-4.

На виконання положень статей 52-55, 57, 58, 335 Митного кодексу України, п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України за результатами опрацювання документів, поданих разом із декларацією №UA100410/2021/686166, встановлено, що декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів, та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості.

Декларанту було надано можливість усунути розбіжності, спростувати сумніви щодо заявленого рівня митної вартості й підтвердити заявлену за основним методом митну вартість товарів. У електронному повідомленні про витребування додаткових документів зазначено підстави такого витребування, перелік витребуваних документів сформовано з урахуванням умов поставки товарів та обставин продажу.

За результатами розгляду наданих декларантом основних та додаткових документів під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару виявлено розбіжності, які не підтверджують всіх складових митної вартості.

Враховуючи наведене, за результатами проведеної письмової консультації щодо вибору методу визначення митної вартості товару, митним органом прийнято рішення від 04.05.2021 № UA100000/2021/100018/2, в графі 33 якого серед іншого вказано перелік документів для підтвердження митної вартості, за умови надання яких митна вартість може бути визнана. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості: товар №1 - 11,72 дол США/кг (МД від 16.03.2021 № UA110370/2021/2784). Наведене слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митної декларації №UA100410/2021/00032.

Також скаржник зауважує, що документи, подані на розгляд суду є відмінними від документів, поданих до митного оформлення, та містять відмінності у зазначенні числових даних.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське тютюнове виробництво» зареєстроване - Рівненською районною державною адміністрацією Рівненської області 11.08.2017 №0001326. Основний вид діяльності - виробництво тютюнових виробів.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське тютюнове виробництво» було заявлено 19 квітня 2021 року до митного оформлення партію тютюну у вигляді смужок шириною 0,5 мм - 0,8м мм (+/-0,1), довжиною не більше 20 мм із рівно та паралельно обрізаними краями, коричневого кольору різних відтінків, закручені, не спресовані у блоки із запахом характерним для тютюну сорту SKІ 99 коробок по 100 кг кожна, виробник ТОВ «КТИ», країна походження - Росія.

У вантажно-митній декларації №UA100410/2021/686166 митну вартість товару було визначено по першому методу - по ціні договору в розмірі 34 930,26 доларів США.

На підтвердження заявленої митної вартості товару декларант подав митному органу документи, зокрема: Контракт, додаткову угоду № 1 від 12.03.2021 до Контракту, специфікацію від 12.03.2021 до Контракту, міжнародну товарно - транспортну накладну CMR 13042021/07 від 13.04.2021, інвойс № 005-2/CTI, експортну декларацію країни відправлення №10323010/150421/0062893, сертифікат про походження товару №, пакувальний лист № 21 від 13.04.2021, фітосанітарний сертифікат № 30421002, фумигаційний сертифікат від 22.03.2021, банківський платіжний документ від 08.04.2021 № б/н, лист виробника з описом виробництва тютюново-різаної суміші, договір про надання послуг митного брокера та інші документи.

Київською митницею Держмитслужби сформовано відмову у прийнятті митної декларації №UA100410/2021/686166 та прийнято рішення про коригування митної вартості від 04.05.2021 №100000/2021/100018/2.

Відповідно до графи 30 рішення про коригування митної вартості товарів №100000/2021/100018/2від 04.05.2021 митний орган визначив митну вартість в розмірі 116028,00 USD замість 34930,26 USD, що була заявлена декларантом.

Позивач, вважаючи прийняті Київською митницею Держмитслужби рішення про коригування митної вартості від 04.05.2021 № UA100000/2021/100018/2 та картку відмови у прийнятті митної декларації UA100410/2021/00032 протиправними, звернувся до суду з вимогами про їх скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

В розумінні пунктів 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Згідно із статтею 264 Кодексу митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

У випадках, коли з причин, визнаних органом доходів і зборів обґрунтованими, окремі документи, визначені цим Кодексом, не можуть бути представлені разом з митною декларацією, дозволяється подання таких документів протягом часу, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

З моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Орган доходів і зборів не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.

За визначенням, викладеним у статті 256 Митного кодексу України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Згідно зі статтею 264 Митного кодексу орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст. 335 Митного кодексу України разом з митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості, зокрема у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі (частина 12 статті 264 МК України).

Суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів, виходив з того, що подані декларантом до Київської митниці Контракт, специфікація, інвойс та платіжне доручення є документами, що належним чином підтверджують митну вартість товару, задекларовану ТОВ «Українське тютюнове виробництво» (3,42 дол/кг). Судом також враховано пояснення позивача щодо допущення технічної помилки в сертифікаті про походження товару, інвойсі та пакувальному листі щодо даних - ваги бруто на 0,5 кг імпортованого товару, яка ТОВ «КТИ» була виправлена, однак до митного оформлення митним брокером було помилково подано документи з технічними помилками. Суд вказав на те, що під час митного оформлення позивачу не запропоновано надати пояснення щодо такої розбіжності, вказані обставини не відображені у рішенні та не вплинули на визначення митним органом ціни товару.

На думку суду першої інстанції, позивачем у відповідності до вимог статей 52, 53 МК України подано всі необхідні документи для митного оформлення зазначеного товару за ціною договору.

Згідно доводів відповідача, митна вартість товару не могла бути визнана за вартістю, визначеною декларантом щодо товарів, що імпортуються, у зв`язку із неподанням декларантом додаткових документів, витребуваних органом доходів і зборів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині третій статті 53 Митного кодексу України.

Тобто, наданими до митного оформлення документами не підтверджено заявлену до митного оформлення ціну імпортованого товару та на вимогу митного органу необхідних додаткових доказів декларантом не надано.

За змістом статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).

Згідно з частиною першою статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та главою 8.

За приписами частини другої цієї статті декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Як встановлено частиною першою статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст. 53 МК України).

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною п`ятою цієї статті забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. При цьому, положеннями частини шостої цієї статті передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Отже митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом.

Разом з тим, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішення суб`єкта владних повноважень щодо відповідності визначеним ч.2 ст.2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Розрахована декларантом митна вартість товару (сировина табачна різана) згідно наданих документів становить 34930,26 дол. США.

Зазначена позивачем митна вартість товару не визнана митним органом. Відповідачем поставлено під сумнів правильність визначення митної вартості декларантом.

Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості митним органом було виявлено, що надані до митного оформлення та додатково на витребування митного органу документи містять розбіжності, що мають вплив на правильність визначення митної вартості, або не містять відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

До митного оформтення декларантом надано банківський платіжний документ, що стосується оцінюваного товару від 08.04.2021 на суму 102960 дол США з відповідними посиланнями на інвойс від 13.04.2021 №005-2/СТІ та конкракт від 15.02.2021 №СТІ-003/ТС-2021, згідно яких здійснюється зовнішньоекономічна операція. Однак, сума інвойсу від 13.04.2021 №005-2/СТІ становить 33858 дол.США.

У митного органу наявна інформація щодо вищої митної вартості подібного товару, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару. Згідно доводів відповідача, надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

Митні органи наділені виключною компетенцією в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою їм надано повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товарів разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб`єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності заявленої митної вартості товару.

Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що у зв`язку з наявністю умов, визначених ч.3 ст. 53 Митного кодексу України, у митного органу були наявні правові підстави для витребування у декларанта додаткових документів.

Митний орган вказав на наявність розбіжностей та запропонував для усунення будь-яких сумнівів надати додаткові документи. Однак, надіслані декларантом додаткові документи не усувають розбіжностей та не підтверджують числове значення митної вартості товару та всіх її складових.

Так, 19.04.2021 декларантом додатково було надано копію митної декларації країни відправлення, де у графі 46 зазначена вартість 34931,45 дол. США, що перевищує вартість зазначену у інвойсі від 13.04.2021 №005-2/СТІ -33858,00 дол.США.

Також судом не враховано доводів відповідача щодо відсутності зазначення у додатково наданому листі виробника від 19.04.2021 №040 одиниць виміру вартості товару та умов його поставки.

Поза увагою суду також залишилось неузгодженість зазначення перевізника у графі 16 декларації «D.V.V. s.r.o» із наданими документами на підтвердження вартості міжнародних транспортних витрат, включених до митної вартості, а саме за умовами договору на транспортно-експедиційні послуги від 09.04.2021 №1-09/04 та згідно з рахунком від 13.04.2021 №763 щодо вартості міжнародного перевезення зазначений інший перевізник «РВ ДАФ Транс». Скаржник наголошує, що договору між експедитором та перевізником надано не було.

Слід зазначити, що пунктом 2.1.1 договору на транспортно-експедиційні послуги від 09.04.2021 №1-09/04 передбачена Заявка, яка повинна містити вартість послуг, а у випадку необхідності - витрати, які Замовник бере на свій рахунок, заявлену вартість вантажу і суму додаткової цінності при його поставці. У рахунку від 13.04.2021 №763 міститься зазначення заявки та договору-заявки, однак такі позивачем на розгляд митного органу не надано, а також інформація щодо здійснення або нездійснення страхування вантажу у наданих документах не відображена. Разом з тим, відповідно до п.2.2.8 договору на транспортно-експедиційні послуги від 09.04.2021 №01-09/04 передбачено, що експедитор забезпечує страхування вантажу, проте, така складова декларантом до митної вартості не додана.

Судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доводам митного органу про наявність розбіжностей між поданими до суду та до митного органу документах в частині зазначення загальної ваги імпортованого товару.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що судом при дослідженні правомірності оскаржуваного рішення та картки відмови підлягають врахуванню лише документи, що подавались декларантом безпосередньо суб`єку владних повноважень, який приймав відповідні рішення.

Тобто, за результатами опрацювання документів, долучених до митної декларації, відповідно до положень статей 53, 54, 368 МК України, декларанту направлено письмову вимогу про необхідність подання додаткових документів, визначивши їх чіткий перелік, однак на вимогу митного органу належних документів декларантом не надано.

Слід зазначити, що саме позивач на стадії декларування товару (подання декларації та інших документів) зобов`язаний довести та надати докази (відповідні документи) того, що має право декларувати товари за самостійно обраним методом, і лише у разі надання таких документів, контролюючий орган за наявності у нього сумнівів може витребувати додаткові документи, що передбачені ч. 3ст. 53 Митного кодексу України.

При цьому, за змістом пункту 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості слідує, що його прийняттю передувало проведення митним органом консультації з декларантом. За результатом проведеної процедури консультації із декларантом та у зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст. 60 МК України) з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МК України) та методу 2г (ст. 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта митну вартість визначено за резервним методом згідно зі ст. 64 МК України. Відповідно до цінової інформації ЄАІС митна вартість становить: товар №1 - 11,72 дол. США/кг (МД від 16.03.2021 №UA110370/2021/2784).

Тобто, митна вартість відповідачем визначена за резервним методом (ст.64 Митного кодексу України). При визначенні митної вартості імпортованого позивачем товару митницею використано інформацію, внесену до ЄАІС.

Слід зазначити, що митним органом доведено суду існування у нього обґрунтованого сумніву щодо заявлення позивачем повних та достовірних відомостей про митну вартість товару з огляду на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, відповідачем в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів наведено обґрунтування неможливості визначення митної вартості за ціною контракту (метод 1) та необхідності визначення митної вартості товару за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України). Також у спірному рішенні зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Отже, висновок про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом за ціною контракту з підстав ненадання декларантом позивача документів, які є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, та про застосування при визначенні митної вартості імпортованого позивачем товару за резервним методом, суд апеляційної інстанції вважає правомірним.

Наведені обставини в своїй сукупності під час вирішення спірних правовідносин залишилися поза увагою суду першої інстанції, що має наслідком його скасування.

Таким чином, оскільки митний орган діяв підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів від 04.05.2021 № UA100000/2021/100018/2 та картка відмови у прийнятті митної декларації UA100410/2021/00032 є правомірними, а позовні вимоги про їх скасування є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, які підлягають скасуванню.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в строки, встановлені статтею 309 КАС України.

Керуючись статтями 242, 309, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці Державної митної служби України задовольнити, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у справі №460/10992/21 - скасувати.

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське тютюнове виробництво" до Київської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у прийнятті митної декларації - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний