Справа № 480/10757/21
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2022-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Гелети С.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
У С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в якій просить: визнати протиправною бездіяльність Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.01.2020 по 23.09.2021 включно; зобов`язати Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.01.2020 по 23.09.2021 включно.
Судом провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику осіб.
Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що наказом начальника Східного регіонального управління ДПС України (по особовому складу) № 13-ос від 09.01.2020 позивача, звільненого в запас ЗСУ, згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за ст. 26 ч.5 п.2 п.п. «б» (за станом здоров`я), виключено зі списків особового складу загону та знято з усіх видів забезпечення.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 по справі №480/4914/20, було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та визнано протиправною бездіяльність Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, що полягає у ненарахуванні та невиплаті у повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 03.05.2017 по 09.01.2020 включно, а також зобов`язано Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 03.05.2017 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 по 09.01.2020 - березень 2018 року, з урахуванням абз.4 п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2021 по справі №480/4914/20 вішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 по справі № 480/4914/20 в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, що полягає у ненарахуванні та невиплаті у повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 09.01.2020 включно та зобов`язання Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 09.01.2020 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - березень 2018 року - скасовано. Прийнято в цій частині постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. В іншій частині задоволення позову рішення Сумського окружного адміністративного суду 26.04.2021 по справі № 480/4914/20 залишено без змін.

Платіжним дорученням від 23.09.2021 №677 відповідачем на виконання судового рішення по справі № 480/4914/20 було перераховано кошти на користь позивача в розмірі 34443,15 грн., які були перераховані на рахунок позивача казначейською службою 24.09.2021, що підтверджується відповідною відміткою на платіжному дорученні.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" визначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Оскільки, в день звільнення позивача 09.01.2020, відповідачем не було здійснено з ним остаточного розрахунку, а саме не було виплачено в повному обсязі належним чином розрахованої суми індексації грошового забезпечення, позивач має право на застосування статті 117 КЗпП України в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Вирішуючи питання щодо розміру суми компенсації середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні суд застосовує принцип співмірності, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.07.2018 у справі № 825/325/16, від 30.11.2020 у справі №480/3105/19.

Так, судом враховується , що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця (див. пункт 71 постанови від 26 червня 2019 року у справі N 761/9584/15-ц).

Суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми (див. висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 27 квітня 2016 року у справі N 6-113цс16; висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 26 червня 2019 року у справі N 761/9584/15-ц, щодо відступлення від частини висновків Верховного Суду України, наведених у постанові від 27 квітня 2016 року у справі N 6-113цс16). На справедливе застосування принципу співмірності та зменшення за таких обставин розміру відшкодування працівникові заробітку за час затримки розрахунку звертав увагу і Верховний Суд України у постановах від 5 жовтня 2015 року (справа № 463/265/131).

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати таке (див. пункт 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі N 761/9584/15-ц):

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

За обставин цієї справи суд вважає за необхідне застосувати критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні.

Для розрахунку суми середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні судом також враховується сума середньоденного грошового забезпечення позивача, кількість днів затримки, а також частка виплаченої суми позивачу в порівнянні із сумою, яка була виплачена під час звільнення позивача із служби.

Суд зазначає, що в позові позивач просить зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити суму середньоденного заробітку за період з 10.01.2020 по 23.09.2021 в кількості 623 дні.

Згідно з довідкою відповідача №11/364 від 01.12.2021 середньомісячне грошове забезпечення позивача складає 20638,75 грн., а тому середньоденне грошове забезпечення складає 676,68 грн.

Таким чином, враховуючи кількість днів затримки з 10.01.2020 по 23.09.2021 сума середнього заробітку за весь період затримки розрахунку складає 421571,64 грн. (676,68 * 623), що значно перевищує розмір виплаченої суми індексації в розмірі 34443,15 грн.

Так, згідно з довідкою відповідача №11/365 від 01.12.2021 сума, яка належала під час звільнення до виплати позивачу становить 426361,92 грн., разом із тим сума, яка виплачена позивачу є 34443,15 грн.

Суд зазначає, що з урахуванням часу, протягом якого з позивачем не було проведено розрахунку після перегляду в апеляційній інстанції та набрання 04.08.2021 законної сили судового рішення по справі №480/4914/20, розміру грошового забезпечення позивача до звільнення та враховуючи той факт, що сума компенсації була перерахована відповідачем лише 24.09.2021, суд вважає співмірною сумі виплаченої індексації в розмірі 34443,15 грн., суму середнього заробітку в розмірі середньомісячного грошового забезпечення за останній календарний місяць до дня звільнення, що складає 19946,50 грн.

Стосовно посилання відповідача у відзиві щодо строків звернення позивача до суду із даним адміністративним позовом, суд зазначає, що розрахунок із позивачем було проведено 24.09.2021, а до суду позивач звернувся через поштове відділення 13.10.2021, тобто із дотриманням строків звернення, позивачем, строк, встановлений як КАС України, так і КЗПп України, не пропущено.

З огляду на встановлені обставини справи, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача суму середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні в розмірі 19946,50 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Стягнути з Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (м. Харків, пров.Інженерний,7,і.к. 14321937) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 19946,50 грн.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (м. Харків, пров.Інженерний,7,і.к. 14321937) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судового збору в розмірі 908 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Гелета