Справа № 560/1228/22
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2022-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1228/22
РІШЕННЯ

іменем України

13 квітня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державної установи "Замкова виправна колонія (№ 58)" про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним винесення відповідачем постанов 10.01.2022 по рапортам від 31.12.2021 (2 шт.); 01.01.2022; 02.01.2022; 03.01.2022 про притягнення до дисциплінарної відповідальності;

- зобов`язати відповідача утриматися від винесення вищевказаних постанов в майбутньому, тобто діяти виключно в межах повноважень, визначених Конституцією України та Законом;

- стягнути з державного бюджету України на користь позивача у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями відповідача, грошові коти в сумі 50000 грн.;

- винести окреме рішення суду по справі для притягнення відповідача до дисциплінарної відповідальності згідно Указа Президента України №671/2021 від 22.12.2021.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач свідомо завішує камеру відеоспостереження в камері і вважає свої дії законними. Зокрема, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Горлов та інші проти Росії" від 02.07.2019 вказано про те, що постійне відеоспостереження за в`язнями в камерах є порушенням прав людини, закріплених в ст. 8 Конвенції.

Вказує, що постійне відеоспостереження діє гнітюче та принизливо.

Ухвалою суду від 14.02.2022 відкрито провадження у справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що відеокамери встановлені у відповідності до вимог чинного законодавства для забезпечення належного нагляду та контролю за поведінкою засуджених. Крім того, цілодобове відеоспостереження за засудженими до довічного позбавлення волі в камерах не є втручанням у право на повагу до приватного життя і не порушує статтю 8 Конвенції, адже воно є відповідним до закону.

Позивач перебуває в державній установі «Замкова виправна колонія (№58)» в Секторі максимального рівня безпеки для тримання чоловіків засуджених до довічного позбавлення волі та був ознайомлений письмово, що за ним здійснюється відеоспостереження, про що підтвердив своїм підписом у підписці від 19.11.2012 та додатково 09.09.2018 був повідомлений про застосування технічних засобів нагляду та контролю.

Оскільки, засуджений ОСОБА_1 відбуває кримінальне покарання у вигляді довічного позбавлення волі за скоєння особливо тяжкого злочину, тому нездійснення відоеспотереження за засудженим призведе до ухилення ним від виконання розпорядку дня та унеможливить фіксацію правопорушень з його боку.

Крім того, позивач в камері перебуває з іншими особами, які як і сам ОСОБА_1 , потребують забезпечення їхньої безпеки, а тому відеонагляд дозволяє попередити конфлікти, членоушкодження, спроби самогубств, інші протиправні дії засуджених один по відношенню до одного, а також дії щодо нападу на персонал чи осіб, які відвідують установу. Також система відеонагляду дозволяє забезпечити невідкладну медичну допомогу в разі різкого погіршення здоров`я будь-кого із засуджених.

Отже, накладені дисциплінарні стягнення на засудженого ОСОБА_1 застосовані відповідно до вимог чинного законодавства. При цьому у даній конкретній справі відповідне втручання є таким, що передбачене на законодавчому рівні, тому рішення ЄСПЛ у справі Горлов та інші проти Російської Федерації" не застосовне до даних правовідносин.

Також позивач не вказує, з яких міркувань він визначав розмір завданої шкоди. При цьому відповідач вважає, що відеонагляд не завдає серйозних психологічних мук, щоб можна було прирівняти його до нелюдського чи такого, що принижує гідність.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій вказує, що відповідач не навів переконливих аргументів, які спростовують його доводи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач є засудженим та відбуває покарання в державній установі «Замкова виправна колонія (№58)». Позивач був ознайомлений письмово, що за ним здійснюється відеоспостереження, про що підтвердив своїм підписом у підписці від 19.11.2012. Також 09.09.2018 був повідомлений про застосування технічних засобів нагляду та контролю.

У складених посадовою особою відповідача рапортах зазначено такі обставини:

- 31.12.2021 засуджений ОСОБА_1 о 18 год. 06 хв допустив порушення режиму відбування покарання, а саме занавісив камеру відеоспостереження, чим унеможливив здійснення нагляду за ним, перешкоджаючи виконувати молодшим інспектором ВНБ його службові обов`язки. На законну вимогу молодших інспекторів припинити порушення не реагував, поставлену вимогу не виконав,

- 31.12.2021 засуджений ОСОБА_1 о 21 год. 45 хв допустив порушення режиму відбування покарання, а саме занавісив камеру відеоспостереження, чим унеможливив здійснення нагляду за ним, перешкоджаючи виконувати молодшим інспектором ВНБ його службові обов`язки. На законну вимогу молодших інспекторів ВНБ припинити порушення не реагував, поставлену вимогу не виконав.

- 01.01.2022 засуджений ОСОБА_1 о 08 год. 38 хв. допустив порушення режиму відбування покарання, а саме занавісив камеру відеоспостереження, чим унеможливив здійснення нагляду за ним, перешкоджаючи виконувати молодшим інспектором ВНБ його службові обов`язки. На законну вимогу молодших інспекторів ВНБ припинити порушення не реагував, поставлену вимогу не виконав.

- 02.01.2022 засуджений ОСОБА_1 о 14 год. 32 хв. допустив порушення режиму відбування покарання, а саме занавісив камеру відеоспостереження, чим унеможливив здійснення нагляду за ним, перешкоджаючи виконувати молодшим інспектором ВНБ його службові обов`язки. На законну вимогу молодших інспекторів ВНБ припинити порушення не реагував, поставлену вимогу не виконав.

- 03.01.2022 засуджений ОСОБА_1 о 15 год. 40 хв. допустив порушення режиму відбування покарання, а саме занавісив камеру відеоспостереження, чим унеможливив здійснення нагляду за ним, перешкоджаючи виконувати молодшим інспектором ВНБ його службові обов`язки. На законну вимогу молодших інспекторів ВНБ припинити порушення не реагував, поставлену вимогу не виконав.

На підставі рапортів від 31.12.2021, 01.01.2022, 02.01.2022 та 03.01.2022 на засіданні дисциплінарної комісії з розгляду питань щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності засуджених державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» (Протокол № 2 від 10.01.2022 року), було вирішено - за вчинені правопорушення засудженому ОСОБА_1 оголосити «Догану» та «Сувору догану».

10.01.2022 було винесено постанови про накладення вказаних дисциплінарних стягнень засудженому ОСОБА_1 .

Надаючи оцінку позовним вимогам, суд звертає увагу на такому.

Згідно ст.1 Кримінально-виконавчого кодексу України кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Відповідно до статті 7 Кримінально-виконавчого кодексу України держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку.

Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

Відповідно до ч.1 ст.102 Кримінально-виконавчого кодексу України режим у виправних і виховних колоніях - це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов`язків; реалізацію їхніх прав і законних інтересів; безпеку засуджених і персоналу; роздільне тримання різних категорій засуджених; різні умови тримання засуджених залежно від виду колонії; зміну умов тримання засуджених.

Згідно з ч.1 ст.103 Кримінально-виконавчого кодексу України адміністрація колонії має право використовувати аудіовізуальні, електронні й інші технічні засоби для попередження втеч та інших кримінальних правопорушень, порушень встановленого законодавством порядку відбування покарання, отримання необхідної інформації про поведінку засуджених.

Водночас, частиною 3 статті 103 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що перелік технічних засобів нагляду і контролю та порядок їх використання визначаються нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Відповідно до п. 1 розділу 1 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України 28 серпня 2018 року №2823/5 (далі - Правила) ці Правила регулюють порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань у виді арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі.

Згідно з пунктом 1 розділу ХХIII Правил (Нагляд за засудженими), нагляд за засудженими є системою заходів, спрямованих на забезпечення відбування та виконання кримінальних покарань у виді обмеження та позбавлення, довічного позбавлення волі та арешту шляхом цілодобового і постійного контролю за поведінкою засуджених у місцях їх проживання та праці, попередження та припинення з їх боку протиправних дій, забезпечення вимог ізоляції засуджених та безпеки персоналу установ виконання покарань.

Для забезпечення нагляду за поведінкою засуджених у відділеннях соціально-психологічної служби, локальних секторах, камерах, прогулянкових двориках, у місцях їх праці, їдальнях, клубах, медичних частинах та лікарняних закладах адміністрацією установ виконання покарань встановлюються відеокамери, про що засуджений інформується під підпис.

Кут огляду відеокамер, які встановлені у жилих приміщеннях та камерах, не має охоплювати санітарні вузли.

Забороняється встановлювати відеокамери у приміщеннях (камерах), в яких проводяться медичні обстеження (огляди) засуджених, особистий обшук з роздяганням, жилих кімнатах тривалих побачень, а також у лазнях, роздягальнях, душових та туалетних кімнатах.

Аналогічні норми містяться і в пункті 8 розділу VII Порядку використання технічних засобів нагляду і контролю у виправних та виховних колоніях Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 26 червня 2018 року №2025/5 (далі Порядок №2025/5), згідно з яким забороняється використання відеокамер та портативних відеореєстраторів у лазнях, роздягальнях, душових і туалетних кімнатах; у приміщеннях (камерах), у яких проводяться медичні обстеження (огляди) ув`язнених та засуджених, особистий обшук з роздяганням; у кімнатах проведення тривалих побачень; у кімнатах будинків дитини при виправних колоніях, де проводиться годування дітей до трьох років.

Відповідно до пункту 1 розділу V Порядку №2025/5, система відеоспостереження забезпечує дистанційне візуальне спостереження за об`єктами виправної/виховної колонії, поведінкою засуджених, порядком несення служби персоналом виправної/виховної колонії.

Згідно з п. 7 розділу VII Порядку №2025/5 доступ персоналу виправної/ виховної колонії до роботи з відео- та аудіоінформацією, яка надходить від технічних засобів нагляду і контролю, реалізується за допомогою програмних та апаратних засобів обмеження доступу (паролі, захищені протоколи обміну тощо), захищених від несанкціонованого втручання у канали передачі цієї інформації. Право доступу до роботи з відео- та аудіоінформацією, яка надходить від технічних засобів нагляду і контролю, має персонал виправної/виховної колонії відповідно до розподілу посадових обов`язків.

Таким чином, основними функціями відеоспостереження є забезпечення безпеки персоналу виправної колонії, засуджених, цілодобовий контроль за їх поведінкою, виконання внутрішнього розпорядку дня.

При цьому, інформація, що фіксується, є інформацією з обмеженим доступом, належить виправній колонії і не передається (не транслюється).

Отже, відеонагляд, який цілодобово ведеться в багатомісних приміщеннях камерного типу сектору максимального рівня безпеки для відбування покарання чоловіками, засудженими до довічного позбавлення волі, є виправданим заходом безпеки.

При цьому відсутні обґрунтування стверджувати про те, що відеоспостереження викликає сильні страждання у позивача, чи якимось чином впливає на його перебування в установі, оскільки позивач відбуває покарання в місці позбавлення волі (де позивач і так перебуває під постійним наглядом і контролем), і в багатомісному приміщенні камерного типу він не може перебувати наодинці з собою.

Щодо дотримання вимог статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції, суд вказує про те, що органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Оскільки позивач відбуває покарання у вигляді довічного позбавлення волі у багатомісному приміщенні камерного типу, втручання в його приватне життя шляхом цілодобового відеонагляду у відповідному приміщенні (за виключенням окремих приміщень, визначених законодавством) за цих обставин можна розглядати як необхідне в демократичному суспільстві для інтересів громадської безпеки та попередження злочинів, а також для захисту здоров`я і прав інших осіб.

Що стосується справи "Горлов та інші проти Росії" від 02.07.2019, то незважаючи на те, що Європейський Суд був готовий визнати, що може існувати необхідність стежити за певними територіями виправних установ і слідчих ізоляторів або за деякими ув`язненими на постійній основі, в тому числі за допомогою використання системи CCTV, він, тим не менше, визнав, що діюча правова система Російської Федерації не могла розглядатися як досить ясна, чітка і конкретна для того, щоб надавати належний захист від свавільного втручання влади в право заявників на повагу до приватного життя. Тому Європейський Суд дійшов висновку, що цей захід не був «відповідним до закону», як цього вимагає стаття 8.

В даній конкретній справі відповідне втручання є таким, що передбачене на законодавчому рівні. При цьому в Україні на законодавчому рівні встановлено порядок відповідного втручання, його методи та цілі. Тому рішення ЄСПЛ у справі "Горлов та інші проти Росії" не підлягає застосування до спірних правовідносин.

Таким чином, у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах наданих йому повноважень, та у спосіб, передбачений чинним законодавством. Вказане свідчить про правомірність оскаржуваних рішень, тому підстави для їх скасування відсутні. Як наслідок, не підлягають задоволенню й інші похідні вимоги.

Тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 13 квітня 2022 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Державна установа "Замкова виправна колонія (№ 58)" (вул. Гагаріна, 2,Ізяслав,Хмельницька область,30300 , код ЄДРПОУ - 08564771)

Головуючий суддя Д.А. Божук