Справа № 380/23189/21
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2022-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2022 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої - судді Мричко Н.І.,

за участі секретаря судового засідання Максимович А.Я.,

представника відповідача Коржевич У.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі - позивач) до Львівської міської ради , місцезнаходження: 79008, м. Львів, пл. Ринок, 1 (далі - відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Львівської міської ради щодо ненадання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки протягом встановленого Земельним кодексом України терміну;

- зобов`язати Львівську міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Ухвалою від 10.12.2021 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не розглянув клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, чим порушив вимоги статті 118 Земельного кодексу України. За таких обставин, на думку позивача, існують достатні підстави для зобов`язання відповідача надати йому дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

14.12.2022 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що розгляду будь-якого питання на пленарному засіданні сесії міської ради передує робота та перевірки питання, перевірки наданих документів, підготовки проекту ухвали тощо. Відтак після завершення етапу візування проекту ухвали у виконавчих органах Львівської міської ради та профільних комісіях такий буде розглянутий на засіданні сесії міської ради.

У судове засідання 04.04.2022 позивач не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У судовому засіданні, яке відбулося 14.02.2022 позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечила. Просила суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки державної власності орієнтовною площею 0,15 га з метою подальшої передачі у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 . Вказана заява надійшла до відповідача 30.09.2021 та зареєстрована за № 3-О-60023-24 (арк. справи 24).

Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради листом від 07.10.2021 №4-2403-36966 повідомило позивача про те, що в управлінні земельних ресурсів знаходиться його звернення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1500 га в АДРЕСА_2 . Такий лист також скеровано в Управління архітектури та урбаністики з проханням визначити відповідність місця розташування земельної ділянки містобудівній документації.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки протиправною, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Статтями 2 та 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених зазначеним Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених зазначеним Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених ЗК України, провадиться один раз за кожним видом використання. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно з пунктом "б" частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Статтею 118 ЗК України передбачений порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені зазначеною статтею.

Згідно із частиною сьомою статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 зазначеного Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Як встановив суд, позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1500 га в АДРЕСА_2 . Як зазначено вище, така заява зареєстрована 30.09.2021 за № 3-О-60023-24.

Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради листом від 07.10.2021 №4-2403-36966 підтвердило, що в управлінні земельних ресурсів знаходиться звернення позивача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1500 га в АДРЕСА_2 .

Суд вказує на те, що питання надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у відповідності до статті Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішується виключно пленарних на засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Таким чином, з урахуванням статті 118 ЗК України, відповідач повинен був на пленарному засіданні розглянути заяву позивача від 30.09.2021 та прийняти рішення про надання або про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Суд звертає увагу на те, що відповідач не надав доказів прийняття у місячний строк рішення за заявою позивача, чим порушив вимоги статті 118 ЗК України.

Суд критично оцінює посилання представника у відповідача у відзиві на позовну заяву, як на підставу неприйняття відповідачем рішення у місячний строк, на те, що заява позивача буде розглянута після завершення етапу візування проекту ухвали у виконавчих органах Львівської міської ради та профільних комісіях, оскільки у відповідності до частини сьомої статті 118 ЗК України саме на орган місцевого самоврядування, яким у спірних правовідносинах є Львівська міська рада, покладено обов`язок у місячний строк з дня реєстрації розглянути заяву громадянина і надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні. Тобто попередній розгляд, перевірка і погодження питання надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами ради не може бути підставою для недотримання місячного строку прийняття рішення.

З огляду на викладене, суд вважає, що бездіяльність відповідача щодо розгляду заяви позивача від 30.09.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є протиправною.

Виходячи з того, що відповідач не прийняв будь-якого рішення за результатами розгляду заяви позивача від 30.09.2021, то суд вважає передчасною позовну вимогу про зобов`язання відповідача надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Тому у задоволенні позову у цій частині необхідно відмовити.

Таким чином, суд вважає належним способом захисту прав позивача зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача від 30.09.2021 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та прийняти рішення у відповідності до статті 118 ЗК України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Львівської міської ради щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 30.09.2021 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Зобов`язати Львівську міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.09.2021 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та прийняти рішення у відповідності до статті 118 Земельного кодексу України.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 11 квітня 2022 року.

Суддя Мричко Н.І.