Справа № 140/1119/21
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2022-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/1119/21 пров. № А/857/16474/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л. П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року, прийняте суддею Дмитрук В.В. у місті Луцьку, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Органік Ескарго» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Органік Ескарго» (далі ТОВ «Органік Ескарго») звернулося з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 01.03.2019 року № та №.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року задоволено позов частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 01 березня 2019 року №. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що якщо граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, встановлені Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» №185/94-ВР від 23.09.1994 року (далі Закон №185/94-ВР,) було порушено до дати введення в дію Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 року № 2473-VIII (далі Закон № 2473-VIII), то застосовуються строки й відповідальність визначені Законом №185/94-ВР.

Як вбачається зі змісту податкового повідомлення-рішення від 01.03.2019 року №, останнє було прийнято з огляду на встановлення порушень статті 1 Закону №185/94-ВР на підставі підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу, статті 4 Закону 185/94-ВР.

Нарахування позивачу пені у розмірі 30 421,87 грн (за договором купівлі-продажу від 09.11.2017 року №09.11.2017) відбулось за період з 28.01.2019 року по 01.02.2019 рік.

Частина 8 статті 16 Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2473-VIII передбачає можливість притягнення до відповідальності на підставі законодавства, яке діяло раніше, тільки за порушення певного переліку нормативно-правових актів.

До цих нормативних актів належить Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Указ Президента України від 27.06.1999 року №734/99 «Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства та (або) нормативно-правові акти Національного банку України з питань валютного регулювання та контролю.

При цьому, Закон №185/94-ВР в наведеному переліку відсутній у той час, як саме за порушення строків, визначених статтею 1 цього Закону, можливе нарахування пені, у зв`язку з чим, після 07.02.2019 року пеня за порушення строків зарахування валютної виручки на підставі статті 4 наведеного Закону нараховуватися не може.

Що стосується нарахування пені на підставі частини п`ятої статті 13 Закону № 2473-VIII, то останнє можливо у разі порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно саме із цією статтею. Ці строки встановлюються Національним банком України відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» та за загальним правилом пункту 21 «Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті», затвердженого постановою Правління Національного банку України 02.01.2019 року №5, складають 365 календарних днів з дня митного оформлення продукції, що експортується.

В силу приписів статті 58 Конституції України ці строки не можуть почати обраховуватися до введення в дію Закону №2473, а тому за окремими виключеннями не можуть бути порушені раніше 07.02.2020 року. Відтак, нарахування пені на підставі частини 5 статті 13 Закону № 2473-VIII до цієї дати неможливе.

Таке застосування законів у часі відповідає правовим позиціям, викладеним у рішеннях Конституційного Суду України.

За період після 07.02.2019 року нарахування пені на підставі Закону №185/94-ВР є неправомірним.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд дійшов висновку щодо протиправності прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення № від 01.03.2019 року в частині застосування пені в сумі 30 421,87 грн та необхідності його скасування в цій частині.

Щодо спірного податкового повідомлення-рішення № від 01.03.2019 року, оскільки відповідачем доведене вчинення позивачем до дня введення в дію Закону № 2473-VIII порушення вимог Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», заходи відповідальності, передбачені законодавством України, що діяло на день вчинення таких порушень, були застосовані обґрунтовано.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління ДПС у Волинській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідно до статті 4 Закону №185/94-ВР порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

У матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до Експертно-кредитного агенства, суду, міжнародного комерційного арбітражу з позовною заявою про стягнення з фірми контрагента вказаної заборгованості з приводу неотриманої оплати за поставлений товар. Діючи на власний ризик в межах умов контракту, позивач не був позбавлений можливості врегулювати договірні відносини з урахуванням загальнодоступних правил валютного контролю, врахувавши ризики їх недодержання іншою стороною. Позивач мав право звернутись у встановленому порядку до уповноваженої установи з питань неналежного виконання контрагентом зобов`язання за експортним контрактом, проте цього не вчинив.

В рішенні судом невірно встановлено суму пені та порядок її нарахування, що призвело до невірного дослідження обставин справи та скасування податкового повідомлення-рішення.

Просить скасувати рішення суду в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 01 березня 2019 року № та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Також, до апеляційної скарги долучено клопотання Головного управління ДПС у Волинській області про заміну відповідача по справі, яке суд апеляційної інстанції з урахуванням положень статті 52 КАС України вважає за необхідне задовольнити та замінити Головне управління ДПС у Волинській області () на його правонаступника - Головне управління ДПС у Волинській області як відокремлений підрозділ ДПС України ().

Відповідно по п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ТОВ «Органік Ескарго» , зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 12.01.2021 року; види діяльності: 01.49 Розведення інших тварин (основний), 01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів, 01.70 Мисливство, відловлювання тварин і надання пов`язаних із ними послуг, 02.30 Збирання дикорослих недеревних продуктів, 10.20 Перероблення та консервування риби, ракоподібних і молюсків, 16.10 Лісопильне та стругальне виробництво, 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (а.с.34)

На підставі наказу №308 від 25.01.2019 року з 28.01.2019 року по 01.02.2019 рік було проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Органік Ескарго» з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій.

За результатами перевірки складений акт позапланової виїзної перевірки від 08.02.2019 року №2189/14-02/38373510, яким зафіксоване порушення позивачем статті 1 Закону №185/94-ВР, пункту 1 статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993 року (зі змінами та доповненнями) ТОВ «Органік Ескарго» не подана Декларація про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і перебувають за її межами станом на 01.10.2018 року(а.с.53-55).

Перевіркою було встановлено, що за умовами договору купівлі-продажу №09.11.2017 від 09.11.2017 року за період перевірки, ТОВ «Органік Ескарго» було відвантажено AHAPOL Andrzej Gajos (05-870 Mazowieckie Blonie Debowka 61D, Polska) згідно МД UA205090/2018/020370 від 20.03.2018 року - продукти тваринного походження: сухі роги оленя та їх лом, необроблені, без надання форми на суму 9900 польських злотих (76 390,71 грн.).

В порушення статті 1 Закону України №185/94-ВР кошти в сумі 9900,00 польських злотих надійшли на валютний рахунок ТОВ «Органік Ескарго» 28.01.2019 року, граничний термін надходження валютної виручки 16.09.2018, року, тобто з порушенням законодавчо встановлених термінів розрахунків у сфері ЗЕД на 134 дні.

01.03.2019 року на підставі акту позапланової виїзної перевірки від 08.02.2019 року №2189/14-02/38373510 контролюючий орган прийняв податкові повідомлення-рішення №, яким застосував до ТОВ «Органік Ескарго» штрафну санкцію у сумі 170,00 грн. та №, яким застосовано штрафну санкцію у сумі 30 421,87 грн. за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності (а.с.61-62).

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та необґрунтованими, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Частиною першою статті 2 Закону №185/94-ВР передбачено, що імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону №185/94-ВР порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Закон №185/94-ВР втратив чинність у зв`язку з введенням в дію з 07.02.2019 року Закону № 2473-VIII.

Так, згідно з частиною п`ятою статті 13 Закону № 2473-VIII порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Як слідує зі змісту податкового повідомлення-рішення від 01.03.2019 року №, останнє було прийнято з огляду на встановлення порушень статті 1 Закону №185/94-ВР на підставі підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу, статті 4 Закону №185/94-ВР.

Нарахування позивачу пені у розмірі 30 421,87 грн (за договором купівлі-продажу від 09.11.2017 року №09.11.2017) відбулось за період з 28.01.2019 року по 01.02.2019 рік.

Тобто, відповідачем встановлено порушення 180-денного строку розрахунків операції резидента за договором купівлі-продажу від 09.11.2017 року №09.11.2017, які були допущені до 07.02.2019 року, при цьому пеня нарахована за періоди в яких діяв Закон №185.

Положення частини 8 статті 16 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2473-VIII встановлюють, що установи, суб`єкти валютних операцій, які до дня введення в дію цього Закону порушили вимоги Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Указу Президента України від 27 червня 1999 року №734/99 «Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства» та (або) нормативно-правових актів Національного банку України з питань валютного регулювання та контролю, несуть відповідальність, передбачену законодавством України, що діяло на день вчинення таких порушень.

Таким чином, як зазначив суд першої інстанції, Закон №185/94-ВР в наведеному переліку відсутній у той час, як саме за порушення строків, визначених статтею 1 цього Закону, можливе нарахування пені, у зв`язку з чим, після 07.02.2019 року пеня за порушення строків зарахування валютної виручки на підставі статті 4 наведеного Закону нараховуватися не може.

Що стосується нарахування пені на підставі частини п`ятої статті 13 Закону № 2473-VIII, то останнє можливо у разі порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно саме із цією статтею. Ці строки встановлюються Національним банком України відповідно до частини першої статті 13 Закону № 2473-VIII та за загальним правилом пункту 21 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України 02.01.2019 року №5, складають 365 календарних днів з дня митного оформлення продукції, що експортується.

Оскільки Закон № 2473-VIII набрав чинності 07.02.2020 року, нарахування пені на підставі частини 5 статті 13 Закону № 2473-VIII до цієї дати неможливе.

При цьому слід зазначити, що Закон №185/94-ВР втратив чинність без встановлення перехідного періоду, впродовж якого передбачена ним відповідальність може бути застосована. Тому в період після 07.02.2019 року нарахування пені на підставі Закону №185/94-ВР є неправомірним. Аналогічна позиція Верховного Суду.

З огляду на викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 01.03.2019 року № та наявність підстав для його скасування.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав вважати неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року у справі № 140/1119/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич