Справа № 480/10116/21
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2022-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2022 року Справа № 480/10116/21

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Глазька С.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/10116/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі по тексту - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області № 65 від 26.05.2021 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Управління пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи у Відкритому акціонерному товаристві «Центроліт» з 25.11.2002 по 31.12.2006 та з 01.01.2007 по 20.06.2013 у Публічному акціонерному товаристві «Центроліт».

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачем було подано заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, однак оскаржуваним рішенням відповідач відмовив у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю у достатньому розмірі пільгового стажу. Разом із тим, до пільгового стажу не було зараховано спірний період роботи, оскільки відсутні докази атестації робочих місць та відсутня інформація про роботу позивача на посадах, які були атестовані роботодавцем. Позивач вважає такі висновки протиправними та такими, що порушують його право на пенсійне забезпечення, оскільки належним документом, що може підтвердити його право на призначення пільгової пенсії, є трудова книжка та відповідні довідки.

Ухвалою cуду від 11.10.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи на виконання ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 25.10.2021 було відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 16.12.2021 було залучено до участі у даній справі в якості співвідповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, подало до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнало, зазначивши, що у довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Зазначає, що відповідно до наданих документів про стаж (трудова книжка, військовий квиток, диплом), загальний страховий стаж склав 31 рік 0 місяців 28 днів. Не зараховано до загального трудового стажу період роботи з 03.07.1990 по 15.08.1991, оскільки відсутня дата наказу при звільненні. Пільговий стаж за Списком № 1 відсутній, оскільки згідно рішення комісії про підтвердження стажу роботи від 29.03.2021 № 5, неможливо зарахувати період роботи у Сумському акціонерному товаристві «Центроліт» з 25.11.2002 по 31.12.2006 на посаді обрубувача, зайнятого обробленням литва наждаком і ручним способом з відсутністю інформації про відпрацьований час на тривалість робочого дня та період з 01.07.2007 по 20.06.2013, у зв`язку з відсутністю наказу про результати атестації робочих місць по цеху № 52 ПАТ «Центроліт». Таким чином, позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Також відповідач зазначив, що позивачем не було надано до Головного управління уточнюючих довідок про не зараховані періоди роботи.

У зв`язку з викладеним, відповідач зазначив, що оскаржуване рішення є правомірним та не підлягає скасуванню.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, подало до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнало, зазначивши, що з наданих позивачем документів не встановлено наявність пільгового стажу позивача у спірних періодах, у зв`язку з чим у позивача і відсутнє право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи, судом встановлено, що 21 травня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся за допомогою веб-порталу Пенсійного фонду України, з метою призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до пп.1 п.2. ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На вказану заяву позивач отримав рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 26.05.2021 №65 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 "

У вказаному рішенні зазначено, що відповідно до наданих документів про стаж (трудова книжка, військовий квіток, диплом), загальний страховий стаж склав 31 рік 0 місяців 28 днів, зараховано до загального страхового стажу період роботи з 03.07.1990 по 15.08.1991, оскільки відсутня дата наказу про звільнення. Пільговий стаж за Списком №1 відсутній, оскільки згідно рішення комісії про підтвердження стажу роботи від 29.03.2021 №5, не можливо зарахувати період роботи у Сумському акціонерному товаристві «Центроліт» з 25.11.2002 по 31.12.2006 на посаді обрубувача, зайнятого обробленням литва наждачним ручним способом з відсутністю інформації про відпрацьований час та тривалість робочого дня та період з 01.01.2007 по 20.06.2013, у зв`язку з відсутністю наказу про результати атестації робочих місць по цеху №52 ПАТ «Центроліт» (а.с. 19).

Враховуючи зазначене, позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умов за Списком №1, відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду.

Перед усім, суд звертає увагу, що рішення, яке оскаржує позивач, було прийняте не Головним управління Пенсійного фонду України в Сумській області, а Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, у зв`язку з чим останній і був залучений як відповідач до розгляду даної справи.

Також суд звертає увагу, що в оскаржуваному рішенні зазначено, що підставою для його прийняття стало рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області від 29.03.2021 №5 (а.с.21), у зв`язку з викладеним, суд, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та надати оцінку вказаному рішенню.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності 01.01.2004.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами ч. 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Також, ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

З аналізу зазначених норм законодавства, суд вбачає, що до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме до 01.01.2004, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу, в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.2004.

При розгляді даної справи не зарахування спірного періоду до пільгового стажу позивача зумовлено відсутністю документів, що підтверджують проведення атестації робочого місця.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Згідно з п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 № 58 (далі - Інструкція № 58), заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Так, у рішенні комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області від 29.03.2021 №5, відповідачем зазначено, що виходячи із досліджених архівних довідок про заробітну плату та стаж роботи, з`ясовано, що гр. ОСОБА_1 працював у Сумському відкритому акціонерному товаристві "Цетроліт" з 25.11.2002 по 20.06.2013 на посаді обрубувача, зайнятого обробленням литва наждаком і ручним способом. У період роботи гр. ОСОБА_1 діяв Список № 1 виробництв, робіт, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36. Відповідно до архівної довідки про заробітну плату, ОСОБА_1 постійно отримував заробітну плату з листопада 2002 року по травень 2013 року. Відомості про переведення на неповний робочий день, іншу роботу, надання відпусток без збереження заробітної плати відсутні, проте за інформацією, зазначеною у довідці про заробітну плату постійно прослідковується оплати простоїв не з вини працівника. У зв`язку з викладеним, комісія прийняла рішення: гр. ОСОБА_1 не можливо зарахувати до пільгового стажу по Списку № 1 періоди роботи у Сумському акціонерному товаристві "Центроліт" з 25.11.2002 по 31.12.2006 на посаді обрубника, зайнятого обробленням литва наждаком і ручним способом з відсутністю інформації про відпрацьований час та тривалість робочого дня, та періоду з 01.01.2007 по 20.06.2013, у зв`язку з відсутністю наказу про результати атестації робочих місць по цеху № 52 ПАТ "Центроліт" (а.с. 21).

Відповідно до аналізу матеріалів справи, судом встановлено, що записи у трудовій книжці містять відомості щодо характеру роботи позивача, які надають право на пільговий стаж, а саме:

запис № 17 від 25.11.2002, переведено в тому ж цеху обрубувачем, зайнятого на обробці литва наждаком і ручним способом по першому розряду (наказ № 2039 від 28.11.2002);

запис № 18 від 16.03.2006, присвоєно 2-й розряд обрубувача, зайнятого на обробці литва наждаком і ручним способом (наказ № 55 від 16.03.2002);

запис № 21 від 01.06.2010, переведений в ливарний цех № 52 обрубувачем, зайнятим на обробці литва наждаком і ручним способом по 2 розряду (наказ №703 від 01.06.2010);

запис № 22 від 26.11.2010, присвоєно 3-й розряд обрубувача, зайнятого на обробці литва наждаком і ручним способом (наказ № 1794 к від 26.11.2010);

запис № 24 20.06.2013, звільнений у зв`язку з ліквідацією ПАТ «Центроліт» п.1 ст. 40 КЗпП України (наказ № 295 к від 20.06.2013).

Отже, з 25.11.2002 по 20.06.2013, позивач виконував роботи, які віднесені до Списку №1.

В порядку п. 1 Порядку № 637, для підтвердження вказаного пільгового стажу, відповідачу було надано архівні довідки:

- №2282 від 12.11.2020 (а.с.25);

- №2283 від 12.11.2020 (а.с. 22).

Суд звертає увагу, що відповідачі не заперечують факт того, що посада позивача передбачена Списком №1, спірним є лише не проведення атестації робочого місця позивача.

Таким чином, відповідачі неправомірно не врахували періоди роботи позивача у Відкритому акціонерному товаристві «Центроліт» з 25.11.2002 по 31.12.2006 та з 01.01.2007 по 20.06.2013 на посаді обрубника, зайнятого обробленням литва наждаком і ручним способом до розрахунку пільгового стажу позивача під час призначення пенсії, з підстав відсутності доказів проведення атестації робочого місця.

Суд звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19) зазначила, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

У зв`язку з викладеним, суд вважає за потрібне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві №65 від 26.05.2021 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ».

Також суд, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, вважає за потрібне визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області від 29.03.2021 №5, щодо неможливості зарахувати до пільгового стажу позивача по Списку № 1 періоду роботи у Сумському акціонерному товаристві "Центроліт" з 25.11.2002 по 31.12.2006 на посаді обрубника, зайнятого обробленням литва наждаком і ручним способом, у зв`язку з відсутністю інформації про відпрацьований час та тривалість робочого дня, та періоду з 01.01.2007 по 20.06.2013, у зв`язку з відсутністю наказу про результати атестації робочих місць по цеху № 52 ПАТ "Центроліт".

Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 періодів роботи у Відкритому акціонерному товаристві «Центроліт» з 25.11.2002 по 31.12.2006 та з 01.01.2007 по 20.06.2013 у Публічному акціонерному товаристві «Центроліт» на посаді обрубника, зайнятого обробленням литва наждаком і ручним способом.

Також суд зазначає, що одним з завданням адміністративного судочинства України є захист права, у даному випадку права позивача на отримання пенсії, у зв`язку з чим, суд, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, вважає за потрібне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (орган який розглядав заяву позивача про призначення пенсії та який відмовив у її призначенні) повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 21.05.2021 з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

Стосовно відшкодування позивачу суми витрат на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. та судового збору у розмірі 908,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України).

Частинами 1, 2 ст. 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Так, згідно з частиною третьою статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас частинами четвертою, п`ятою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Разом з тим, відповідно до частин шостої та сьомої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, на обґрунтування суми витрат на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. позивачем було надано договір про надання правової (правничої) допомоги від 14.09.2021 (а.с.50). При цьому, жодних інших документів надано не було.

Разом з тим, відповідно до п.3.1 вказаного договору, за правову допомогу, передбачену в п.1.2 договору, замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі, визначеною додатками до цього договору.

Однак, позивач та його представник, не надали суду жодного додатку до вказаного договору та, у відповідності до ч. 7 ст. 139 КАС України, не надали суду заяву про те, що вказані докази витрат на правову допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

З огляду на викладене, при вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд зазначає, що позивачем та його представником не надано жодного доказу в підтвердження витрат в розмірі 6000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання позивача щодо стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Разом з тим, у матеріалах справи наявна квитанція про сплату позивачем судового збору у розмірі 908,00 грн., а тому суд, відповідно до вимог ст.139 КАС України, вважає за необхідне відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (оскільки саме рішення вказаного органу стало підставою для звернення до суду) суму судового збору в розмірі 908,00 грн., який був сплачений позивачем при подачі позову, що підтверджується квитанцією від 30.09.2021 (а.с.11).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 26.05.2021 №65 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ».

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області від 29.03.2021 №5 щодо неможливості зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 по Списку № 1 періодів роботи у Сумському акціонерному товаристві "Центроліт" та Публічному акціонерному товаристві «Центроліт».

Зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, Сумська область, 40009, ) зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 періоди роботи у Відкритому акціонерному товаристві «Центроліт» з 25.11.2002 по 31.12.2006 та з 01.01.2007 по 20.06.2013 у Публічному акціонерному товаристві «Центроліт» на посаді обрубника, зайнятого обробленням литва наждаком і ручним способом.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно - Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 21.05.2021 з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно - Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ) в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько