Справа № 160/530/22
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2022-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2022 року Справа № 160/530/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
до Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради
про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
11.01.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов позову ОСОБА_1 до Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, в якому позивач просить:
- визнати протиправним рішення Обласної Медико-Соціальної Експертної Комісії № 2 (місто Кривий Ріг вулиця Володимира Великого 21), яка є структурним підрозділом відповідача Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, щодо невизнання позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 інвалідом, яке викладене у довідці № 1412 від 04.10.2021 року;
- зобов`язати Комунальний заклад «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, в особі його структурного підрозділу Обласної Медико-Соціальної Експертної Комісії №2, провести повторний експертний огляд ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на предмет встановлення йому групи інвалідності.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач під час виконання обов`язків при захисті Батьківщини в зоні проведення АТО 06.01.2017 року отримав міновибухову травму. Згідно довідки № 1867 від 29.08.2017 року захворювання, які виникли внаслідок мінно-вибухової травми визнані такими, що пов`язані із захистом Батьківщини. На підставі довідки № 1867 від 29.08.2017 року, позивачу було встановлено 25 % ступінь втрати професійної працездатності одноразово від 29.08.2017 року. Причиною втрати професійної працездатності визнано: поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини; травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Позивач, у період 07.09.2021 року по 15.09.2021 року перебував на обстеженні в ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України», де встановлено як основний діагноз: наслідки мінно-вибухової травми від 06.01.2017 року. 04.10.2021 року позивача оглянуто Обласною МСЕК № 2, яка є структурним підрозділом відповідача і, за результатами такого огляду, позивача не визнано інвалідом. Позивач вважає, що висновок Обласної МСЕК №2 від 04.10.2021 року входить у протиріччя із висновком Міжрайонної Зарічної МСЕК від 18.12.2017 року щодо 25% втрати професійної працездатності, оскільки при огляді позивача Обласною МСЕК №2 не в повному обсязі враховано висновки Зарічної МСЕК від 18.12.2017 року, які явно не співпадають. З огляду на вказане позивач просив задовольнити позовні вимоги.
14.01.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
22.02.2022 року від Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що оскаржуване рішення є правомірним та таким, що винесено у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки вимоги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства та ступені обмеження життєдіяльності у позивача не виявлено. З огляду на вказане відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , 1985 року народження, адреса: АДРЕСА_1 , під час виконання обов`язків при захисті Батьківщини в зоні проведення АТО 06.01.2017 року отримав міновибухову травму, 29.05.2017 року отримав травму - забій правої гомілки, гематома м`яких тканин правої гомілки.
18.12.2017 року позивач первинно був оглянутий Міжрайонною Зарічною МСЕК (м. Кривий Ріг, вул. Мусоргського, 32а), діагноз при огляді: -Наслідки МВТ (06.01.2017 року) численних вогнепальних осколкових сліпих поранень м`яких тканин грудної клітки зліва, лівої сідниці та гомілки у вигляді сторонніх тіл (осколків), зміцнілих післяопераційних рубців, ПХО ран. Поранення, ТАК, пов`язане з захистом Батьківщини. Наслідки ЗЧМТ, струсу головного мозку у вигляді розсіяної дрібно осередкової симптоматики та не різко вираженого астено-вегетативного синдрому. Травма, ТАК, пов`язана з захистом Батьківщини. Варикозна хвороба нижніх кінцівок II ступеня. Захворювання, ТАК, пов`язане з захистом Батьківщини. Хронічний гастродуоденіт без порушення функції. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.
На підставі довідки № 1867 від 29.08.2017 року, позивачу було встановлено 25 % ступінь втрати професійної працездатності одноразово від 29.08.2017 року, відповідно до довідки Міжрайонної Зарічної МСЕК № 009401 від 18.12.2017 року. Причиною втрати професійної працездатності визнано : поранення, так, пов`язане із захистом Батьківщини; травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.
18.08.2021 року позивач, направлений 27.04.2021 року лікувально-профілактичним закладом на МСЕК та оглянутий на спільному засіданні Міжрайонної Зарічної МСЕК та обласної МСЕК №2, був направлений до УкрДержНДІ МСПІ для клінічного обстеження, уточнення ступеню функціональних порушень та обмеження життєдіяльності, де позивач перебував у неврологічному відділенні з 07.09.2021 року по 15.09.2021 року.
Згідно з Консультативним висновком №3963 Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України», розділ 8 «Експертні рекомендації», ступені обмеження життєдіяльності у позивача до самообслуговування - 0 ст., до самостійного пересування - 0 ст., до трудової діяльності - 0 ст., до орієнтації - 0 ст., до спілкування - 0 ст., до контролю за своєю поведінкою - 0 ст. Тобто, обмеження до всіх видів життєдіяльності - 0 ст.
04.10.2021 року обласною МСЕК №2, з урахуванням Консультативного висновку №3963 позивачу групу інвалідності не встановлено, про що видано довідку №1412.
Позивач вважає рішення щодо невизнання позивача інвалідом, яке викладене у довідці № 1412 від 04.10.2021 року протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» №875-XII (далі - Закон № 875-ХІІ) особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я (ст. 3 Закону № 875-ХІІ).
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» № 2961-IV (далі - Закон № 2961-IV) медико-соціальна експертиза - встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, групи інвалідності, причини і часу їх настання, а також доопрацювання та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю) в рамках стратегії компенсації на основі індивідуального реабілітаційного плану та комплексного реабілітаційного обстеження особи з обмеженням життєдіяльності.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» та статті 7 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» Кабінет Міністрів України постановою від 03.12.2009 №1317 затвердив Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності (далі - Положення № 1317).
Згідно із п. 3 Положення № 1317 медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
Медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (п. 4 Положення № 1317).
За правилами п. 11 Положення № 1317 міські, міжрайонні, районні комісії визначають, зокрема, ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.
Кримська республіканська, обласні, центральні міські комісії, зокрема, повторно оглядають осіб, що звертаються для встановлення інвалідності і оскаржили рішення районних, міжрайонних, міських комісій (п. 12 Положення № 1317).
Згідно із п.17 та 19 Положення № 1317 медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
Комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.
Умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями встановлені Положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.
За змістом п. 25 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності рішення комісії може бути оскаржене до суду в установленому законодавством порядку.
Позивач вважає протиправним та оскаржує рішення Обласної Медико-Соціальної Експертної Комісії № 2, яка є структурним підрозділом відповідача Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, про відмову у визнанні його інвалідом.
Так, згідно акту огляду медико-соціальною експертною комісією №1412 від 04.10.2021 (дата прийняття рішення МСЕК), зазначено, що ступінь функціональних порушень в даний час не дає підстав для встановлення групи інвалідності. Група інвалідності не встановлена.
При цьому рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичних документів та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.
Верховний Суд у постанові від 12 жовтня 2021 року по справі № 280/4820/19 зазначив, що Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення МСЕК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Визначення конкретного ступеню розладу функцій органів і систем організму та обмеження життєдіяльності людини як критеріїв встановлення інвалідності є дискреційними повноваженнями МСЕК, а отже, суд не вправі втручатися у такі повноваження відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.
У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, питання щодо розподілу судових витрат відповідно до вимог ст. 139 КАС України, не вирішується.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв