Справа № 522/322/22
Суддя: Бондар В. Я.
Дата ухвалення: 2022-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/322/22
Провадження № 2-а/522/10/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 202 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Бондаря В.Я.

за участю секретаря судового засідання - Бойко А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до інспектора 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Рябова Олександра В`ячеславовича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5182369 від 25.12.2021 та закрити справу. Вирішити питання судових витрат.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що за результати розгляду адміністративної справи інспектором патрульної поліції складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5182369 від 25.12.2021 та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідно до ч.4. ст.122 КУпАП, а саме за порушення п.12.4 ПДР затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року - перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину. Позивач вважає, що вищевказана Постанова є незаконною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню оскільки не містить усіх даних, які передбачені ч.3 ст. 183 КУпАП, а саме перевищення швидкості зафіксоване приладом, використання якого не відповідає вимогам ч.1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Ухвалою суду від 10.01.2022 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, з призначенням судового засідання на 18.01.2022 року.

18.01.2022 року судове засідання у зв`язку з неявкою відповідача відкладено на 28.01.2022 року.

28.01.2022 року судом, за клопотанням позивача, замінено первісних неналежних відповідачів на належного відповідача - Департамент патрульної поліції та відкладено розгляд справи на 04.02.2022 року.

04.02.2022 року у зв`язку з неявкою відповідача, розгляд справи відкладено на 11.03.2022 року.

04.02.2022 року до суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що оскаржувана постанова повністю відповідає відповідним нормам закону.

11.03.2022 року у зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено на 11.04.2022 року.

У судове засідання 11.04.2022 року сторони не з`явилися, викликані належним чином, позивач просив провести судове засідання за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 205, 286 КАС України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, надані суду докази в сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 25.12.2021 року ОСОБА_1 , рухався по автодорозі Одеса - Київ (в сторону м. Києва) на транспортному засобі Volkswagen Polo, д/н НОМЕР_1 .

Того ж дня, близько 11.30 години, ОСОБА_1 було зупинено інспектором 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Рябовим Олександром Вячеславовичем.

За результати розгляду адміністративної справи інспектором Рябовим О.В. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5182369 від 25.12.2021 року та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідно до ч.4. ст.122 КУпАП. за порушення п.12.4 ПДР затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року - перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

Позивач вважає, що вказана постанова не відповідає вимогам ч. 3 ст.283 КУпАП України, оскільки не містить даних про місце вчинення адміністративного правопорушення (назва автошляху, на якому кілометрі автошляху скоєно правопорушення) Також, в постанові не наводяться та відсутні посилання на докази місцезнаходження дорожнього знаку "3.29 - Обмеження максимальної швидкості" та зони його дії в кілометровій відмітці; постанова не містить інформації стосовно доказів, якими підтверджується факт розміщення дорожнього знаку «5.76» на відрізку дороги, де було зафіксовано оскаржуване адміністративне правопорушення; окрім того, в порушення вимог ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», прилад на який здійснювалась фіксація та відомості про який зазначено у Постанові, не був належним чином стаціонарно закріплений та тримався працівниками поліції у руках.

Постановою Верховного Суду від 14.03.18 у справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС У країни (у редакції до 15.12.17) розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Оскільки, частинами 1, 2 ст. 77 КАС України (у чинній редакції) передбачено аналогічні положення, що й в ч. 1, 2 ст. 71 КАС України (у редакції до 15.12.17), то вищезазначений висновок Верховного суду з приводу обов`язку доказування в адміністративному судочинстві підлягає застосуванню й до положень частин 1, 2 ст. 77 КАС України (у чинній редакції).

Крім того, статтею 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до КУпАП, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція).

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.1 Інструкції №1395).

Згідно п. 4 р.1 Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху ти інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У відповідності до п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

У відповідності до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Положенням ч. 4 ст. 122 КпАП України передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 12.9. «б» Правил дорожнього руху визначено, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6, та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, Знак 3.29. «Обмеження максимальної швидкості», 3.31 Знак 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Дорожні знаки поділяються на групи: а) попереджувальні знаки; б) знаки пріоритету; в) заборонні знаки: г) наказові знаки; ґ) інформаційно-вказівні знаки; д) знаки сервісу; е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені (п. 8.4).

Дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» - забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові.

З доданого до відзиву відповідача відеозапису ділянки дороги вбачається наявність дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год» на автодорозі М-05 Київ - Одеса 402 км.

За приписами пункту 5 розділу IV Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу XIII цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Для формування постанови в електронній формі, поліцейськими використовуються службові планшетні пристрої.

Оскаржувана постанова була сформована за допомогою планшетного пристрою, до функціоналу якого належить автоматичне встановлення геолокації з зазначенням адреси місця знаходження.

У відповідності до п. 1 р. 3 Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Місцем розгляду справи, як вбачається з оскаржуваної постанови, є Одеська область, Іванівський район, автодорога М-05 «Київ-Одеса» 402 км, що відповідно до зазначеного пункту Інструкції співпадає з місцем вчинення правопорушення, а відтак відсутність посилання на вказане місце у розділі «6. Місце вчинення правопорушення» оскаржуваної постанови, суд розцінює як технічний недолік роздруківки постанови, а не порушення відповідачем вимог ч.3 ст. 283 КУпАП.

Отже, зазначені позивачем недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху, що позивач не спростовує, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 11 вересня 2018 року по справі №826/11623/16 (провадження №К/9901/50453/18) та в постанові Верховного Суду від 14 серпня 2018 року по справі справа №826/15341/15 (провадження №К/9901/19896/18).

Щодо розміщення дорожніх знаків 5.76 та 3.29 на ділянці автодороги М-05 Київ - Одеса, 402-й км, то вимоги ст. 283 КУпАП не передбачають зазначення відомостей про розміщення дорожніх знаків, а позивач не надав жодного доказу того, що дорожні знаки 5.76 та 3.29 відсутні на ділянці дороги Одеська обл., автодорога М-05 «Київ - Одеса» 402 км.

Крім того, відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, у відповідності до ст.283 КУпАП, внесені до оскаржуваної постанови, а саме в фабулі постанови вказано технічний прилад ТruСАМ №ТС008402 та ПВР 1481,1865.

Щодо правомірності використання приладу ТruСАМ №ТС008402 з руки (рук) то суд приймає до уваги те, що позивач не надав жодного доказу саме такого використання приладу під час фіксації правопорушення.

Крім того, з наданої суду інформації вбачається, що на офіційному сайті виробника ТruСАМ https://www.lasertech.com наявні фото та відео, на яких продемонстровано спосіб використання приладу з рук. Згідно Посібника користувача - вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LТІ 20/20 ТruСАМ II призначений для вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному або автоматичному режимах. Вимірювач відноситься до мобільних або ручних (залежно від ступеню участі оператора у процесі роботи вимірювача) дистанційних приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху. Вимірювач використовується під час контролю швидкості транспортних засобів підрозділами Національної Поліції та уповноваженими організаціями. У ручному режимі оператор сам обирає транспортний засіб, швидкість руху якого буде виміряна.

Таким чином, аналізуючи дану інформацію суд вважає, що прилад для вимірювання швидкості руху транспортних засобів ТruСАМ створено для використання як з триноги, так і з рук, а відтак, використання такого приладу з рук не є порушенням ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

За частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, а також вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що пунктом 24 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За таких обставин, з огляду на недоведеність своїх вимог позивачем та на належне обґрунтування своїх заперечень з боку відповідача, суд вважає за необхідне відмовити в задоволені позову оскільки провина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП доведена, а порушення відповідачем норм чинного законодавства при складенні оскаржуваної постанови не встановлено.

Керуючись ст. 9, 23, 30, 222, 251, 252, 254, 258, 268, 278, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 14, 19-20, 22, 72-77, 118, 192, ст. 205, 227-228, ч.4 ст.229, 241-246, 250, 286, 294 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - залишити без задоволення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 14.04.2022 року.

Суддя В.Я. Бондар