Справа № 380/5108/20
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2022-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/5108/20 пров. № А/857/2885/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Гуляка В.В.,

з участю секретаря судового засідання Вовка А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, директора Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації Паски Олега Володимировича про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

суддя (судді) в суді першої інстанції - Костецький Н.В.

час ухвалення рішення: 10:59:49

місце ухвалення рішення - м. Львів

дата складання повного тексту рішення: 28.12.2020.

ВСТАНОВИВ:

01.07.2020 ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, директор Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації Паска Олег Володимирович, в якому просила суд: визнати протиправним та скасувати наказ директора Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації Паски Олега Володимировича № 03-12/18 від 18.06.2020 «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу дошкільної, загальної середньої освіти, соціального захисту, позашкільної та виховної роботи управління дошкільної, загальної середньої, професійної освіти, соціального захисту, позашкільної та виховної роботи, координації діяльності вищих навчальних закладів і науки Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації або у разі відсутності такої посади на іншій рівнозначній посаді, якою є посада начальника відділу дошкільної, загальної середньої освіти та позашкільної роботи Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації з 19.06.2019; стягнути на користь ОСОБА_1 середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по день поновлення на посаді з вирахуванням відповідних загальнообов`язкових внесків і платежів.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 позов задоволено.

Рішення мотивоване тим, що відмова позивача від переведення на запропоновані посади, як обґрунтування відповідачем законності наказу від 18.06.2020 № 03-12/18 «Про звільнення ОСОБА_1 », відповідно до вимог ч. 4 ст. 43 Закону № 889-VIII, не є підставою для припинення державної служби, а має чіткий правовий наслідок - державний службовець вважається таким, що погодився на продовження проходження державної служби. ОСОБА_1 попереджено про зміну істотних умов державної служби згідно з п. 5 ч. 3 ст. 43 і можливе майбутнє звільнення саме за правилами п.6 ч.1 ст.83 Закону № 889-VІІІ, що фактично не є зміною істотних умов державної служби, а звільнено (припинено державну службу) позивача за зовсім іншими підставами, визначеними ст. 87 Закону № 889-VІІІ. Оскільки відповідачем порушено процедуру припинення державної служби ОСОБА_2 , що є достатньою підставою для скасування наказу Департаменту освіти і науки ЛОДА від 18.06.2020 № 03-12/18 «Про звільнення ОСОБА_1 », судом не надається оцінки іншим обставинам, які мали місце в межах спірних правовідносин, в тому числі щодо наявності інших посад і переважного права позивача на залишенні на роботі. Отже, наказ Департаменту освіти і науки ЛОДА від 18.06.2020 № 03-12/18 «Про звільнення ОСОБА_1 », підлягає визнанню протиправним і скасуванню.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, Департамент освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що про зміну істотних умов служби керівник письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 30 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати. У повідомленні про зміну істотних умов державної служби апелянт вказав ці об`єктивні причини, які зумовили зміну істотних умов державної служби для позивача. Апелянт зазначає, що внаслідок зміни штатного розпису за посадою, яку обіймав позивач, відбулась зміна основних посадових обов`язків, однак суд першої інстанції вище викладені обставини відхилив, але мотиви їх відхилення не вказав.

Також апелянт зазначає, що позивач подав 17.06.2020 заяву про не надання згоди на проходження державної служби на запропонованій посаді, відтак відповідач не мав законної підстави продовжувати утримувати позивача на державній службі, оскільки таке утримування позивача на державній службі всупереч його волі було б примусовою працею для позивача в розумінні норм законодавства. Крім цього, апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення відповідачем строку, визначеного законом, щодо видання спірного наказу від 18.06.2020. Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не вказав, у чому полягає істотне порушення відповідача виплативши вихідну допомогу у двохкратному розмірі, а не в однократному розмірі, як це визначено ст.83 ЗУ «Про державну службу». Вважає, що відповідачем було дотримано вимог ст.19 Конституції України та вимог ЗУ «Про державну службу» щодо істотних умов державної служби позивача, інформування його про їх зміну та подальше звільнення позивача.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 19.05.2020 ОСОБА_1 ознайомлена із повідомленням від 15.05.2020 № 13-10/1021, згідно з яким у зв`язку із зміною структури департаменту освіти і науки та введенням в дію з 15.06.2020 штатного розпису департаменту (наказ департаменту від 15.05.2020 № 03-11/77) і Положення про департамент освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови Львівської обласної державної адміністрації від 13.05.2020 № 299/0/5-20, повідомлено про зміну істотних умов державної служби, а саме ліквідація в складі департаменту управління дошкільної, загальної середньої, професійної освіти, соціального захисту, позашкільної та виховної роботи, координації діяльності вищих навчальних закладів і науки та відповідно посади начальника відділу дошкільної, загальної середньої освіти, соціального захисту, позашкільної та виховної роботи управління дошкільної, загальної середньої, професійної освіти, соціального захисту, позашкільної та виховної роботи, координації діяльності вищих навчальних закладів і науки. При цьому повідомлено про можливість, за згодою позивача, з врахуванням кваліфікації, переведення на іншу, одну з нижче запропонованих посад, а саме: головного спеціаліста відділу інновацій, дистанційного навчання, координації діяльності закладів вищої освіти і науки, професійної освіти управління інновацій, дистанційного навчання, координації діяльності закладів вищої освіти і науки, професійної освіти, планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку і звітності департаменту, на умовах строкового трудового договору та час відсутності основного працівника у зв`язку з відпусткою для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; спеціаліста відділу дошкільної, загальної середньої освіти та позашкільної роботи управління дошкільної, загальної середньої освіти, позашкільної роботи, кадрового, організаційного та інформаційного забезпечення департаменту; секретаря керівника відділу кадрового, інформаційного та організаційного забезпечення департаменту; головного спеціаліста відділу з питань ліцензування та атестації навчальних закладів при департаменті освіти і науки облдержадміністрації.

15.06.2020 ОСОБА_1 подала заяву до Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації (вх. № 07-06/1233), відповідно до якої повідомила про бажання продовжувати роботу в Департаменті освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації та просить запропонувати всі наявні посади відповідно до кваліфікації згідно з штатним розписом, введеним в дію з 15.05.2020.

Листом від 16.06.2020 № 03-08/1245 Департамент освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації повідомив ОСОБА_1 про те, що повідомленням від 15.05.2020 № 03-10/1021 запропоновано наявні вакантні посади в департаменті освіти і науки і запропоновано подати, у разі згоди, заяву про переведення на одну із запропонованих посад. Із заяви від 15.06.2020 до Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації вбачається згода на продовження проходження державної служби. Разом з тим, у заяві не зазначено на яку із запропонованих посад надана згода на переведення. Зазначено про прохання невідкладно подати до 18 червня доповнену і уточнену заяву про переведення на вакантну посаду.

17.06.2020 ОСОБА_1 подала заяву до Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації (вх. № 02-12/341), відповідно до якої повідомлено про ненадання згоди на переведення на посади, запропоновані згідно повідомлення від 15.05.2020 № 03-10/1021. Просить запропонувати всі наявні посади відповідно до кваліфікації згідно з штатним розписом, введеним в дію з 15.05.2020 та надає згоду на продовження проходження державної служби на посаді начальника відділу дошкільної, загальної середньої освіти та позашкільної роботи, що є фактично функціональним правонаступником займаної посади та/або іншій посаді, що відповідає кваліфікації та займаній посаді.

Наказом директора Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації Паски Олега Володимировича № 03-12/18 від 18.06.2020 «Про звільнення ОСОБА_1 » відповідно до ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», п. 6 ст. 83, ст. ст. 87, 89 Закону України «Про державну службу» позивача звільнено із посади начальника відділу дошкільної, загальної середньої освіти, соціального захисту, позашкільної та виховної роботи управління дошкільної, загальної середньої, професійної освіти, соціального захисту, позашкільної та виховної роботи, координації діяльності вищих навчальних закладів і науки Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації через незгоду на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов, 18.06.2020.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон №889-VІІІ), яким визначено новий перелік підстав припинення державної служби.

Вказаний Закон України визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; управління персоналом державних органів; реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 5 Закону № 889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Отже, положення законодавства про працю застосовуються до правовідносин щодо проходження державної служби тільки у частині відносин, не врегульованих Законом № 889- VIII.

Вичерпний перелік підстав для припинення державної служби визначено ст. 83 вказаного Закону України.

Так, відповідно до ст. 83 Закону № 889-VІІІ державна служба припиняється:

1) у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону);

2) у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону);

3) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону);

4) за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87, 87-1 цього Закону);

5) у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (стаття 88 цього Закону);

6) у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону);

7) у разі досягнення державним службовцем 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом;

8) у разі застосування заборони, передбаченої Законом України «Про очищення влади»;

9) з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби (у разі укладення) (стаття 88-1 цього Закону).

Разом з цим, ст. 43 Закону № 889-VІІІ встановлено вичерпний перелік випадків, наявність яких свідчить про зміну істотних умов державної служби.

Так ст. 43 Закону № 889-VІІІ визначено, що зміною істотних умов державної служби вважається зміна:

1) належності посади державної служби до певної категорії посад;

2) основних посадових обов`язків;

3) умов (системи та розмірів) оплати праці або соціально-побутового забезпечення;

4) режиму служби, встановлення або скасування неповного робочого часу;

5) місця розташування державного органу (в разі його переміщення до іншого населеного пункту).

Про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 30 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати.

У разі незгоди державного службовця на продовження проходження державної служби у зв`язку із зміною істотних умов державної служби він подає керівнику державної служби заяву про звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 83 цього Закону або заяву про переведення на іншу запропоновану йому посаду не пізніш як за 30 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням про зміну істотних умов державної служби.

Якщо протягом 30 календарних днів з дня ознайомлення державного службовця з повідомленням про зміну істотних умов служби від нього не надійшли заяви, зазначені в абзаці другому цієї частини, державний службовець вважається таким, що погодився на продовження проходження державної служби.

Як зазначив суд першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів, аналіз абзацу 2 ч. 4 ст. 43 Закону № 889-VІІІ у системному зв`язку із п. 6 ч. 1 с. 83 Закону №889-VIII свідчить, що у випадку коли державний службовець не згідний на зміну істотних умов державної служби (у разі незгоди державного службовця на продовження проходження державної служби у зв`язку із зміною істотних умов державної служби) і він подав заяву про відповідне звільнення, таке звільнення відбувається на підставі п. 6 ч. 1 ст. 83 Закону №889-VIII.

Тобто, для застосування п. 6 ст. 83 Закону № 889-VІІІ як підстави для припинення державної служби, має бути сукупність двох обставин:

незгода державного службовця на продовження проходження державної служби у зв`язку із зміною істотних умов державної служби;

подання державним службовцем заяви на звільнення на підставі п. 6 ч. 1 ст. 83 Закону № 889-VIII.

Разом з цим, аналіз абзацу 2 ч. 4 ст. 43 Закону № 889-VIII дає підстави стверджувати, що подання заяви про звільнення або про переведення на іншу запропоновану йому посаду є правом, а не обов`язком державного службовця.

Як слідує із повідомлення від 15.05.2020 №0 3-10/1021, позивача повідомлено про зміну істотних умов державної служби у зв`язку із зміною структури Департаменту освіти і науки ЛОДА.

Однак на переконання колегії суддів, зміна структури Департаменту освіти і науки ЛОДА не віднесена до обставин, з якими законодавець пов`язує зміну істотних умов праці.

Більше того, як вбачається із спірного наказу, як на підставу припинення державної служби відповідачем також вказано ст. 87 Закону № 889-VІІІ, якою регулюються правовідносини щодо припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення.

Згідно ст. 87 Закону № 889-VІІІ підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є:

1) скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу;

1-1) ліквідація державного органу;

2) встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування;

3) отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності;

4) вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення може бути нез`явлення державного службовця на службу протягом більш як 120 календарних днів підряд або більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності (без урахування часу відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами), якщо законом не встановлено більш тривалий строк збереження місця роботи (посади) у разі певного захворювання.

За державним службовцем, який втратив працездатність під час виконання посадових обов`язків, посада зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності.

Суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.

Суб`єкт призначення приймає рішення про припинення державної служби з підстав, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої цієї статті, у п`ятиденний строк з дня настання або встановлення відповідного факту.

Державний службовець, якого звільнено на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення за рішенням суб`єкта призначення може бути призначений на рівнозначну або нижчу посаду державної служби, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу.

У разі звільнення з державної служби на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.

Наказ (розпорядження) про звільнення державного службовця у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, може бути виданий суб`єктом призначення або керівником державної служби у період тимчасової непрацездатності державного службовця або його відпустки із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.

У такому випадку оформлення і видача трудової книжки, а також розрахунок при звільненні проводяться протягом семи днів з дня звільнення.

Як згадувалось вище, зміна структури Департаменту освіти і науки ЛОДА не віднесена до обставин, з якими законодавець пов`язує зміну істотних умов праці.

Натомість, наслідком зміни структури Департаменту освіти і науки ЛОДА є скорочення штату або чисельності працівників та означає, що посада, яку раніше обіймав працівник, виводиться із штатного розпису, що є однією із підстав для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, передбаченою ч. 1 ст. 87 Закону № 889-VШ.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини свідчать про обґрунтованість доводів позивача про підміну відповідачем підстав звільнення позивача.

Щодо невідповідності записів у трудовій книжці позивача спірному наказу, то такі доводи позивача є підставними, оскільки згідно запису у трудовій книжці позивача фактично звільнено за п. 6 ч. 1 ст. 83 Закону №889-УІІІ, однак оскаржуваний наказ містить посилання на дві норми Закону № 889-VІІІ, якими регулюються різні підстави припинення державної служби, а саме п. б ч. 1 ст. 83 Закону №889-VІІІ та ст. 87 Закону №889-VІІІ, що є порушенням вимог пункту 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58.

Так, відповідно до п. 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 визначено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Згідно ч. 3 ст. 83 Закону № 889-VІІІ у разі звільнення з державної служби на підставі пункту 6 частини 1 цієї статті, як про це зазначено у трудовій книжці позивача, державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі середньої місячної заробітної плати.

У разі звільнення з державної служби на підставі норм ст. 87 Закону № 889-VІІІ державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.

Таким чином, спірним наказом ОСОБА_1 передбачено виплату вихідної допомоги у у розмірі, який встановлений для державних службовців, що підлягають звільненню на підставі ст. 87 Закону № 889-VІІІ, що в свою чергу підтверджує невідповідність вказаної у трудовій книжці підстави звільнення фактичній підставі звільнення.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 17.06.2020 подавалася на ім`я Департаменту освіти і науки ЛОДА заява про незгоду на продовження проходження державної служби за умов, викладених у повідомленні від 15.05.2020 №03-10/1021.

Заява ж про переведення на іншу запропоновану їй посаду або про звільнення на підставі п. 6 ч. 1 ст. 83 Закону №889-VІІІ позивачем не подавалася, що свідчить про відсутність правових підстав для звільнення позивача на підставі п. 6 ч. 1 ст. 83 Закону № 889-VІІІ.

В свою чергу є вірним висновок суду першої інстанції, що відмова позивача від переведення на запропоновані посади, як обґрунтування відповідачем законності наказу від 18.06.2020 № 03-12/18 «Про звільнення ОСОБА_1 », відповідно до вимог ч. 4 ст. 43 Закону № 889-VІІІ, не є підставою для припинення державної служби, а має чіткий правовий наслідок - державний службовець вважається таким, що погодився на продовження проходження державної служби.

Встановлені обставини справи свідчать, що ОСОБА_1 попереджено про зміну істотних умов державної служби згідно з п. 5 ч. 3 ст. 43 і можливе майбутнє звільнення саме за правилами п. 6 ч. 1 ст. 83 Закону № 889-VІІІ, що фактично не є зміною істотних умов державної служби, а звільнено (припинено державну службу) позивача з підстав, визначених ст. 87 Закону № 889-VІІІ.

Враховуючи наведене вище колегія суддів вважає, що мало місце порушення процедури припинення державної служби ОСОБА_1 , що є достатньою підставою для скасування наказу Департаменту освіти і науки ЛОДА від 18.06.2020 №03-12/18 «Про звільнення ОСОБА_1 »

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Враховуючи встановлений судом факт незаконного звільнення позивача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про поновлення позивача на посаді начальника відділу дошкільної, загальної середньої освіти, соціального захисту, позашкільної та виховної роботи управління дошкільної, загальної середньої, професійної освіти, соціального захисту, позашкільної та виховної роботи, координації діяльності вищих навчальних закладів і науки Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації або на рівнозначній посаді з 19.06.2020.

Крім того, суд першої інстанції правильно розрахував середній заробіток за час вимушеного прогулу у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати та стягнув такий на користь позивача з відповідача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі № 380/5108/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Гуляк
Повне судове рішення складено 12.04.2022.