Справа № 420/17152/21
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2022-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,
В С Т А Н О В И В:
04.04.2022 на адресу П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла заява представника товариства з обмеженою відповідальністю "ТОПІНТЕРФУД" - адвоката Бєлогуб М.В. про ухвалення додаткового рішення. В якій представник позивача просить задовольнити заяву про винесення додаткового рішення та стягнути з Одеської митниці на користь товариства витрати пов`язані зі сплатою правничої допомоги у розмірі 13 000,00 грн.
Враховуючи, що безпосередня участь сторін у судовому засіданні, в даному випадку, не є обов`язковою, оскільки матеріали справи містять достатньо письмових доказів для з`ясування фактичних обставин, колегія суддів у відповідності до ст.ст.252, 311 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін в порядку письмового провадження.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Положеннями частини 3 статті 252 КАС України визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Так, відповідно до частин 1, 2 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За змістом пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
На підставі частин 4-7 цієї статті КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За правилами частини 5 статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З аналізу наведених правових норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 та у постанові від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18.
Так, в даному випадку, на підтвердження витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, було надано до суду першої інстанції такі документи: копію договору № 20 про надання правової допомоги від 27.08.2021 та копію Додаткової угоди №1 до договору № 20 про надання правової допомоги від 27.08.2021 та до апеляційного суду: копію рахунку - фактури від 07.02.2022; паперову копію електронного доказу - платіжного доручення від 30.03.2022; копія електронного доказу - виписки з особового рахунку АО «Едвайзерс» за 30.03.2022; копія акту прийому-передачі наданих послуг від 30.03.2022.
Згідно п.2.2 Додаткової угоди №1 до Договору №20 від 27.08.2021 року, вартість послуг з представництва інтересів позивача у суді апеляційної інстанції становить 13 000 грн.
Також відповідно акту-прийому передачі наданих послуг від 30.03.2022 адвокатське об`єднання надало наступні види адвокатської допомоги:
- ознайомлення з апеляційною скаргою Одеської митниці ;
- підготовка та подача до П`ятого апеляційного адміністративного суду відзиву на апеляційну скаргу Одеської митниці;
- підготовка та подача до П`ятого апеляційного адміністративного суду клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції;
- підготовка та подача до П`ятого апеляційного адміністративного суду заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу;
Дослідивши вищезазначену заяву, колегія суддів приходить до висновку про часткову обґрунтованість розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Апеляційний суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Вказана позиція узгоджується з позицією, викладено у постанові Верховного Суду по справі №520/7431/19.
Колегія суддів зазначає, що такі види послуг, як підготовка та подача до П`ятого апеляційного адміністративного суду клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, не приймаються до уваги, оскільки справа була призначена в порядку письмового провадження без виклику сторін, а тому такий вид таких послуг не є доцільним та не обґрунтованим у даному випадку.
Також колегія суддів зазначає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
06.04.2022 до П`ятого апеляційного адміністративного суд надійшла заява Одеської митниці про зменшення витрат на правничу допомогу.
В обґрунтування наданої заяви представник апелянта, окрім іншого зазначив, що гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 13 000,00 грн. є завищеним, становить надмірний тягар для позивача, стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає критеріям розумності, співрозмірності.
Відтак, колегія суддів вважає клопотання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу частково обґрунтованим та що його слід задовольнити в частині стягнення на користь позивача 1 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що Верховний Суд в постанові від 21.08.2020 року по справі № 520/2915/19 зауважує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є не співмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Аналогічна правова позиція висловлена у додатковій постанові Верховного Суду від 05.09.2019 по справі № 826/841/17.
Відповідно частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За таких обставин, витрати на правову допомогу повинні бути фактичними, неминучими, а їх розмір обґрунтованим та мати розумну суму.
На підставі наведеного у сукупності, враховуючи предмет позову, зміст та обсяг робіт проведених адвокатом, пов`язаність цих витрат з розглядом справи, обґрунтованість та пропорційність витрат до предмета спору, значення справи для сторін, а також те, що в суді апеляційної інстанції представник позивача не приймав участь в судовому засіданні, подав відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу під час апеляційного розгляду справи підлягають обмеженню сумою 1000,00 грн., яка є співмірною з урахуванням наведених критеріїв.
Керуючись статтями 139,308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, -
ПО С Т А Н О В И В:
Додаткова постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строк, визначений ст. 329 КАС України.
Суддя-доповідач Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.