Справа № 160/3826/22
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2022-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2022 року Справа № 160/3826/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у спрощеному провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Земляника» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення помилково сплаченої суми податку на додану вартість, -
18 лютого 2022 року товариство з обмеженою відповідальністю «Земляника» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, в якій просить:
У грудні 2019 року позивач помилково сплатив суму податку на додану вартість за 2019 рік у розмірі 400 000 грн.
Виявивши помилку, товариство з обмеженою відповідальністю «Земляника» подало до відповідача заяву про повернення помилково та/або надмірно сплачених сум грошових зобов`язань та пені.
За результатом розгляду вищевказаної заяви Головне управління ДПС у Дніпропетровській області повідомило позивача про існування переплати з ПДВ на суму 399660,00 грн. та запропонувало розглянути питання щодо зарахування коштів в рахунок майбутніх поточних зобов`язань у зв`язку з напруженістю виконання доходної частини Державного бюджету.
Не погоджуючись з доводами відповідача про зарахування надмірно сплачених коштів в рахунок майбутніх поточних зобов`язань, позивач звернувся до суду для стягнення помилково сплачених коштів з податку на додану вартість на рахунок підприємства.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
23 лютого 2022 року на адресу відповідача та третьої особи надіслано ухвалу про відкриття провадження разом із копією позовної заяви з додатками.
16 березня 2022 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області отримано копію позовної заяви з додатками, що підтверджується розпискою про отримання, яка міститься в матеріалах справи.
17 березня 2022 року Головним управлінням Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області отримано копію позовної заяви з додатками, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.
Протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття провадження, відповідач відзив на позовну заяву не надав, третя особа пояснення щодо позову не надала, із заявами та клопотаннями на адресу суду не зверталися.
Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи вищезазначене, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
24 грудня 2019 року позивач з поточного рахунку, відкритого в Публічному акціонерному товаристві «Банк Восток» (№ НОМЕР_1 ) помилково перерахував на бюджетний рахунок Казначейства України (№ НОМЕР_2 ) суму податку на додану вартість за 2019 рік (платіжне доручення №417 від 24.12.2019 року на суму 350 000,00 грн. та платіжне доручення №422 від 24.12.2019 року на суму 50 000,00 грн.).
17 січня 2022 року, виявивши помилку у надмірно сплаченій сумі податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), товариство з обмеженою відповідальністю «Земляника» подало до відповідача заяву про повернення помилково та/або надмірно сплачених сум грошових зобов`язань та пені, у якій просило повернути надмірно сплачені кошти у розмірі 399 660,00 грн.
Листом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №4026/6/04-36-18-09-15 від 19 січня 2022 року позивачу відмовлено у поверненні надмірно сплаченої суми податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) та повідомлено, що умови повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань визначені у статті 43 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-УІ, зі змінами та доповненнями.
Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми (пункт 43.3. статті 43 ПКУ).
Платник податків подає заяву повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку (пункт 43.4. статті 43 ПКУ).
У зв`язку з напруженим виконанням доходної частини Державного бюджету позивачу запропоновано розглянути питання щодо зарахування коштів в рахунок майбутніх поточних зобов`язань.
Не погоджуючись з доводами відповідача про зарахування надмірно сплачених коштів в рахунок майбутніх поточних зобов`язань, позивач звернувся до суду для стягнення помилково сплачених коштів з податку на додану вартість на рахунок підприємства.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України.
Підпунктом 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.
У відповідності до підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право: на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.
Таким чином, платник податків має право на альтернативний вибір щодо заліку чи повернення надміру сплачених сум податків.
Відповідно до статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або на єдиний рахунок, або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.
Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.
Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку, на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.
У разі повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зарахованих до бюджету з рахунка платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 200-1.5 статті 200-1 цього Кодексу, такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, а у разі його відсутності на момент звернення платника податків із заявою на повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість чи на момент фактичного повернення коштів - шляхом перерахування на поточний рахунок платника податків в установі банку.
Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
У разі якщо повернення сум податку на доходи фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу, відповідне повідомлення надсилається контролюючим органом до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення шістдесятиденного строку з дня отримання відповідної податкової декларації.
На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету. Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані, або з єдиного рахунку.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач у своїй заяві від 17 січня 2022 року просив повернути надмірно сплачені кошти у розмірі 399 660,00 грн. шляхом їх перерахування на поточний рахунок підприємства.
Суд звертає увагу на те, що незважаючи на наявність переплати у товариства з обмеженою відповідальністю «Земляника» надмірно сплаченого податку у розмірі 399 660,00 грн., відповідач у своєму листі №4026/6/04-36-18-09-15 від 19.01.2022 року відмовив позивачу у поверненні суми переплати на поточний рахунок підприємства, посилаючись на напруженість виконання доходної частини Державного бюджету.
Даючи правову оцінку діям контролюючого органу, суд виходить з наступного.
Пунктом 200-1.6 статті 200-1 Податкового кодексу України встановлено, що за підсумками звітного податкового періоду, відповідно до задекларованих в податковій декларації результатів, а також у разі подання уточнюючих розрахунків до податкової декларації, платником проводиться розрахунок з бюджетом у порядку, визначеному статтями 200 та 209 цього Кодексу.
Якщо на дату подання податкової звітності з податку сума коштів на рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку перевищує суму, що підлягає перерахуванню до бюджету відповідно до поданої звітності, платник податку має право подати до контролюючого органу у складі такої податкової звітності заяву, відповідно до якої такі кошти підлягають перерахуванню на поточний рахунок такого платника податку, реквізити якого платник зазначає в заяві, у сумі залишку коштів, що перевищує суму податкового боргу з податку та суму узгоджених податкових зобов`язань з податку.
На суму податку, що відповідно до поданої заяви підлягає перерахуванню на поточний рахунок платника, на момент подання заяви зменшується значення суми податку, визначеної пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, шляхом зменшення на таку суму показника загальної суми поповнення рахунку в системі електронного адміністрування податку з поточного рахунку платника.
Згідно із пунктом 21 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №569 якщо на дату подання податкової декларації з податку сума коштів на електронному рахунку платника податку перевищує суму, що підлягає перерахуванню до бюджету відповідно до поданої звітності, платник податку має право подати контролюючому . органу у складі податкової декларації заяву, відповідно до якої такі кошти підлягають перерахуванню на поточний рахунок платника податку, реквізити якого зазначаються в заяві, у сумі залишку коштів, що перевищує суму податкового боргу з податку та суму узгоджених податкових зобов`язань з податку, або до бюджету в рахунок сплати податкового боргу з податку, що виник починаючи з 1 липня 2015 року.
При цьому, перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися за відсутності перевищення суми податку, зазначеної у виданих податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих в Реєстрі, над сумою податкових зобов`язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих в податковій звітності з податку у цьому звітному періоді.
Заява може бути подана платником до територіального органу ДФС в електронній формі за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційних систем та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.
Пунктом 2 розділу II Порядку №60 визначено, що у заяві платник зазначає назву помилково та/або надміру сплаченого податку, збору, платежу, його суму, дату сплати і реквізити з платіжного документа, за якими кошти перераховано до бюджету (код класифікації доходів бюджету, бюджетний рахунок, на який перераховано кошти, код ЄДРПОУ територіального органу Казначейства, на ім`я якого відкрито рахунок, та МФО Казначейства, та визначає напрям(и) перерахування помилково та/або надміру сплачених коштів, що повертаються:
- на поточний рахунок платника податку в установі банку;
- на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС. незалежно від виду бюджету;
- у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.
Додатково до заяви платник може подати копію платіжного документа, на виконання якого помилково та/або надміру сплачений платіж перераховано до бюджету.
Отже, законодавством визначено порядок повернення помилково сплачених коштів на поточний рахунок платника податків, а висновки відповідача про можливість повернення переплати з податку на додану вартість позивача виключно на електронний рахунок платника є помилковими, оскільки в даному випадку, норми пункту 200- 1.5 статті 200 Податкового кодексу України не застосовуються, про що зазначено вище.
При цьому, посилання контролюючого органу на застосування в даному випадку пункту 43.4-1 статті 43 Податкового кодексу України, а не загальних правил, визначених пунктом 43.1 статті 43 Податкового кодексу України є безпідставними, оскільки помилкову сплату позивачем податкового зобов`язання з податку на додану вартість здійснено з поточного рахунку платника та переплата з ПДВ обліковувалася не на електронному рахунку, а в інтегрованій картці платника податків.
З урахування викладеного та письмових доказів наявних у матеріалах справи, вбачається, що відмова Головного управління ДПС України у Дніпропетровській області у поверненні помилково сплаченої суми податку на додану вартість за кодом 14060100 «Суми ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» у розмірі 399 660,00 грн. з Державного бюджету України на поточний рахунок товариства з обмеженою відповідальністю «Земляника», яка оформлена листом №4026/6/04-36-18-09-15 від 19.01.2022 року, є протиправною.
А отже, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області підготувати висновок про повернення на поточний рахунок товариства з обмеженою відповідальністю «Земляника» помилково сплачених коштів з податку на додану вартість за кодом 14060100 «Суми ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» у розмірі 399660,00 грн. та подати його на виконання у відповідний орган, що здійснює казначейське обслуговування коштів для стягнення таких коштів з відповідного бюджету.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України під час ухвалення рішення суд вирішує питання судових витрат.
Відповідно до ч.1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 2 481.00 грн., що документально підтверджується квитанцією ПАТ «Банк Восток» №1191 від 16 лютого 2022 року.
Керуючись ст.ст.241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Земляника» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення помилково сплаченої суми податку на додану вартість - задовольнити у повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.М. Олійник