Справа № 140/9977/21
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2022-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/9977/21 пров. № А/857/23617/21

Восьмий апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого судді Кузьмича С. М.,

суддів Улицького В.З., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року (ухвалене головуючим - суддею Димарчук Т.М. у м. Луцьк) у справі № 140/9977/21 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Волинській області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача про стягнення податкового боргу в сумі 70 373, 47 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що за відповідачем рахується податковий борг зі сплати єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 70373, 47 грн, який виник в результаті самостійного нарахування платником грошового зобов`язання в податкових деклараціях платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2019-2020 роки.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 адміністративний позов задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України податковий борг у розмірі 70373, 47 грн.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскільки за відповідачем рахується податковий борг щодо наявності та розміру якого останньою не подано до суду відзиву, не надано доказів його сплати, а вжиті контролюючим органом заходи не призвели до його погашення.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржила позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що позивачем пропущено строки звернення до суду, а саме три місяці відповідно до ст. 122 КАС України.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що відповідач була зареєстрована 17.08.2016 як фізична особа-підприємець, взята на облік у контролюючому органі як платник податків, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 30.06.2021 за №19.

Згідно з розрахунком сум податкового боргу, довідкою про наявність боргу по платежах до бюджету та витягом з АІС «Податковий блок» за відповідачем ОСОБА_1 рахується заборгованість по єдиному податку з фізичних осіб в сумі 70373, 47 грн (а.с.6-7).

Податковий борг зі сплати єдиного податку з фізичних осіб виник внаслідок:

несплати грошових зобов`язань, визначених платником самостійно у поданій нею декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за три квартали 2019 року, де в рядку 14 визначено суму єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету у розмірі 24316, 00 грн;

несплати грошових зобов`язань, визначених платником самостійно у поданій нею декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2019 рік, де в рядку 14 визначено суму єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету у розмірі 17844, 64 грн;

несплати грошових зобов`язань, визначених платником самостійно у поданій нею декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за перший квартал 2020 року, де в рядку 14 визначено суму єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету у розмірі 11125, 00 грн;

несплати грошових зобов`язань, визначених платником самостійно у поданій нею декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за перше півріччя 2020 року, де в рядку 14 визначено суму єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету у розмірі 5 500,00 грн (а.с.8-11).

Згідно податкового повідомлення-рішення від 30.11.2020 № застосовано штрафні санкції у розмірі 8075 ,90 грн за несвоєчасну сплату єдиного податку.

Згідно податкового повідомлення-рішення від 30.11.2020 № застосовано штрафні санкції у розмірі 4037, 95 грн за несвоєчасну сплату єдиного податку (а.с.12-13).

Враховуючи те, що на момент подання декларації у ФОП ОСОБА_1 була наявна переплата у розмірі 576,02 грн, тому несплаченим залишається борг по єдиному податку у розмірі 70 373,47 грн.

З метою погашення податкового боргу Головне управління ДПС у Волинській області, відповідно до вимог ст. 59 Податкового кодексу України сформувало податкову вимогу № 173836-55 від 03.12.2019, яка була надіслана та вручена відповідачу 29.01.2020 (а.с.14). Доказів оскарження даної податкової вимоги або сплати вказаної у ній суми податкового боргу відповідач не надала.

Вважаючи, що узгоджені грошові зобов`язання відповідача в сумі 70373,47 грн є податковим боргом і самостійно не сплачено, позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки позивач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині дотримання позивачем строку звернення до суду з позовною заявою, то в силу приписів статті 308 КАС України, рішення суду першої інстанції частині наявності податкового боргу не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Щодо строків звернення до суду передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, суд звертає увагу відповідача на ч. 1 ст. 122 КАС України відповідно до якої позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з п. 102.4 статті 102 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що норми податкового законодавства неодноразово змінювались, проте строк, протягом якого може бути стягнутий податковий борг - у 1095 днів є незмінним.

Більше того Верховний Суд зробив висновок щодо строку, впродовж якого контролюючий орган вправі звернутися до суду з позовом про стягнення податкового боргу, у постанові від 25.02.2020 у справі №1340/5767/18. Застосувавши норми пунктів 95.1-95.3 ст. 95 і п. 102.4 ст. 102 Податкового кодексу України у вказаній постанові, Верховний Суд зазначив, що контролюючий орган може звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням відповідних умов, встановлених пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України, які надають право на примусове стягнення податкового боргу, а також строку - 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Строк у 1095 днів є присічним для контролюючого органу, протягом і в межах якого ним можуть бути вжиті заходи щодо погашення податкового боргу, в тому числі і шляхом звернення до суду з позовом. Норми пункту 102.4 статті 102 Податкового кодексу України не є такими, що обмежують суд у праві ухвалювати судове рішення про стягнення податкового боргу після закінчення 1095-денного строку, з вимогою про стягнення якого контролюючий орган звернувся вчасно.

Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Крім цього слід зазначити, що ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.03.2022 задоволено клопотання про відстрочення сплати судового збору та відстрочено Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судового рішення суду апеляційної інстанції у справі № 140/9977/21.

З огляду на зазначене вище колегія суддів вважає за необхідне стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 не сплачений судовий збір в розмірі 3405 грн.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року у справі № 140/9977/21 - без змін.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) не сплачений судовий збір в розмірі 3405 (три тисячі чотириста п`ять) грн . на наступні реквізити «Отримувач - ГУК Львiв/Галицький р-н/22030101; код отримувача (ЄДРПОУ) - 38008294; банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.); рахунок отримувача - UA1013952; код класифікації доходів бюджету - 22030101; найменування коду класифікації доходів бюджету: судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050); призначення платежу - *;101; код платника; судовий збір; № справи; Восьмий апеляційний адміністративний суд».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді В. З. Улицький
Р. М. Шавель