Справа № 240/36600/21
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 106010000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Панкеєвої В.А.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ), третя особа - військова частина НОМЕР_2 про визнання дій протиправними, стягнення моральної шкоди,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправними дії командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України (військової частини НОМЕР_1 ), щодо відмови йому в укладенні нового контракту про продовження проходження військової служби строком на 1 (один) рік;
- стягнути з командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України (військової частини НОМЕР_1 ) на його користь моральну шкоду, яка завдана внаслідок протиправних дій та рішень у розмірі 901 468,89 (дев`ятсот одна тисяча чотириста шістдесят вісім) гривень 89 копійок.
В обґрунтування позову вказано, що він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді помічника командира - начальника фінансово-економічної служби. Наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України від 20.09.2021 № 135 звільнений з військової служби за підпунктом "б" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (за станом здоров`я) і відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 виключений зі списків особового складу частини НОМЕР_2 .
Вважає, що йому протиправно було відмовлено командуванням Десантно- штурмових військ Збройних Сил України в укладанні контракту про проходження військової служби строком на 1 (один) рік, внаслідок чого він зазнав великих моральних та фізичних страждань, та в подальшому звільнений з військової служби за станом здоров`я.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Позивач в судових засіданнях позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.
Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 16.12.2021 №117/54/ЮС (а.с.65-70).
Представник третьої особи 21.01.2022 подав письмові пояснення щодо позову, в прохальній частині яких у задоволенні позову просив відмовити.
Судове засідання, що призначене на 02.02.2022 було відкладено за заявою третьої особи на 21.02.2022. В судове засідання 21.02.2022 представник третьої особи не з`явився, жодних заяв від військової частини НОМЕР_2 не надходило, про розгляд справи третя особа особа повідомлялась належним чином і вчасно.
Протокольною ухвалою суду в судовому засіданні 21.02.2022 відбувся перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження.
Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Як встановлено з матеріалів справи, наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України від 20.09.2021 №135, ОСОБА_1 звільнений з військової служби за підпунктом "б" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (за станом здоров`я) та в подальшому наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 05.10.2021 №198 виключений зі списків особового складу частини НОМЕР_2 .
Попередньо 23.03.2021 позивач звертався до відповідача із рапортом про укладення чергового контракту строком на 1 рік. В рапорті повідомлено, що з умовами контракту та Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" зі змінами ознайомлений.
Вказаний рапорт зареєстровано 24.03.2021.
Командир військової частини НОМЕР_2 листом від 31.03.2021 №844/624 направив командиру військової частини НОМЕР_3 комплект документів для продовження строку військової служби за новим контрактом ОСОБА_1 . Разом з листом було направлено подання ОСОБА_1 , контракт, копію рапорту та копію службової характеристики.
Листом від 15.04.2021 №117/1/402 начальник управління персоналу штабу командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України повідомив командиру військової частини НОМЕР_2 про не прийняття позитивного рішення щодо укладення контракту на 1 рік. Запропоновано оформити документи на укладення контракту терміном на 2 роки.
Зі змісту аркушу бесіди від 24.05.2021 встановлено, що ОСОБА_1 звільнятись із лав Збройних Сил України не бажає. Бажає проходити військову службу за контрактом, враховуючи вимоги пункту 20 розділу II Указу Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 "Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" (під час особливого періоду до введення воєнного стану за бажанням військовослужбовців проходження військової служби може бути продовжено за новим контрактом строком від 1 до 10 років, але не більше ніж до досягнення граничного віку перебування на військовій службі).
Капітан ОСОБА_1 вважає, що командувачем ДШВ ЗСУ безпідставно (у супровідному листі начальника управління персоналу штабу командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України від 15.04.2021 № 117/1/402 відсутні посилання на вимоги нормативно-правових актів щодо порядку проходження військової служби у Збройних Силах України) відмовлено у підписанні нового контракту строком на 1 (один рік) та не забезпечено проведення ряду заходів, визначених вимогами керівних документів, у разі закінчення діючого контракту військовослужбовців та укладання нового контракту, чим порушено вимоги пункту 20 розділу II Указу Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 "Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", пунктів 2.13, 2.14, 12.6, 12.7 наказу Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 "Про затвердження Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України".
На його думку, рішення приймалось виключно на основі особистої неприязності по відношенню до нього.
Посадовими особами військової частини відповідь начальника управління персоналу штабу командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України від 15.04.2021 №117/1/402 (про не підписання контракту строком на 1 (один) рік) до капітана ОСОБА_1 доведено лише 18.05.2021 (під підпис про ознайомлення). Таким чином, до дати закінчення контракту залишається менше 2 (двох) місяців, а відповідно до вимог пункту 12.8 наказу Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 "Про затвердження Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" документи на звільнення військовослужбовців направляються не пізніше, ніж за два місяці до закінчення строку контракту. У зв`язку з цим, капітан ОСОБА_1 не мав достатньо часу та можливості для прийняття рішення щодо укладання нового контракту на інший термін.
Вважаючи дії командування щодо відмови в укладенні контракту протиправними, позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку спірним наказам, суд зазначає наступне.
Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вирішуючи спір по суті, суд ураховує, що згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Відповідно до ч.4 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини 4 статті 23 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу», під час дії особливого періоду для військовослужбовців за їх бажанням строк проходження військової служби за новим контрактом може бути продовжено на строк від 1 до 10 років, але не більше ніж до досягнення граничного віку перебування на військовій службі.
Відповідно до пункту 20 розділу II Указу Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 "Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", під час особливого періоду до введення воєнного стану за бажанням військовослужбовців проходження військової служби може бути продовжено за новим контрактом строком від 1 до 10 років, але не більше ніж до досягнення граничного віку перебування на військовій службі.
Відповідно до пункту 2.13 наказу Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 "Про затвердження Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", не пізніше як за три місяці до закінчення строку дії чинного контракту командування військової частини повинно попередити військовослужбовця про намір не укладати з ним новий контракт про проходження військової служби. У разі невиконання цієї вимоги командування військової частини не може відмовити військовослужбовцю в укладенні нового контракту про проходження військової служби. Військовослужбовець не пізніше як за три місяці до закінчення строку дії чинного контракту повинен повідомити командування військової частини про свій намір укласти новий контракт. Якщо у цей строк військовослужбовець без поважних причин не повідомив командування військової частини про намір укладати новий контракт про проходження військової служби, то він підлягає звільненню з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту без подання рапорту. У цьому разі посадовою особою, визначеною в пункті 12.7 розділу XII цієї Інструкції, з військовослужбовцем проводиться бесіда, про що оформлюється Аркуш бесіди.
Відповідно до пункту 12 Указу Президента України від 10,12,2008 № 1153/2008 "Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України. Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Аналіз наведених норм чинного законодавства та встановлених обставин справи дозволяє суду зробити висновок, що позивачем було своєчасно повідомлено командування військової частини НОМЕР_2 про намір укласти новий контракт про проходження військової служби строком па 1 (один) рік, шляхом подання рапорту на ім`я командира військової частини за вх.№ 588 від 24.03.2021.
Водночас, як свідчать матеріали справи, у відповідь на отриманий пакет документів начальник управління персоналу штабу командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України листом від 15.04.2021 № 117/1/402 у підписанні нового контракту строком на 1 (один рік) відмовив.
Слід звернути увагу, у листі-відмові не наведено жодного аргументу, що свідчив би про наявність законних підстав для такої відмови.
Натомість позивачу запропоновано подати рапорт про укладення контракту строком на 2 роки за відсутності обґрунтування причин.
Також позивач стверджує, що офіційно (із складанням аркушів бесід) жодної бесіди з боку командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України зі ним проведено з даного приводу не було. Будь-які пропозиції щодо подальшого проходження військової служби йому не висувались, а причини відмови у підписанні нового контракту строком на 1 (один) рік не оголошувались.
На спростування тверджень позивача відповідачем не надано жодного доказу, що в свою чергу свідчить про встановлення факту порушення командуванням Десантно-штурмових військ Збройних Сил України прав ОСОБА_1 .
Слід також звернути увагу, що командуванням Десантно-штурмових військ Збройних Сил України в порушення вимог пункту 2.13 наказу Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 "Про затвердження Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" не попереджено позивача у встановлений тримісячний строк про намір не укладати з ним новий контракт про проходження військової служби.
Наведена обставина також свідчить на користь висновку про відсутність у відповідача фактичної можливості відмовити ОСОБА_1 у укладенні нового контракту про проходження військової служби.
На підтвердження факту висловлення бажання ОСОБА_1 продовжувати проходження служби до матеріалів справи надано аркуш бесіди від 24.05.2021.
Суд звертає увагу, що командуванням Десантно-штурмових військ Збройних Сил України при прийнятті рішення про відмову у підписанні нового контракту строком на 1 (один) рік також не було взято до уваги ту обставину, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, у 2020 році нагороджений почесним нагрудним знаком Головнокомандувача Збройних Сил України "За досягнення у військовій службі" II ступеня (наказ Головнокомандувача Збройних Сил України від 04.10.2020 № 329) та нагрудним знаком "За зразкову службу" (наказ Міністра оборони України від 16.11.2020 № 584) також неодноразово нагороджений грамотами та подяками за зразкову службу.
Відтак, всі наведені вище обставини вказують на відсутність законних підстав у командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України (військової частини НОМЕР_1 ) на прийняття рішення про відмову у укладенні контракту з ОСОБА_1 , що в свою чергу свідчить про наявність протиправного характеру в діях відповідача.
З огляду на наведене, вимога позивача про визнання протиправними дій відповідача, щодо відмови йому в укладенні нового контракту про продовження проходження військової служби строком на 1 (один) рік слід задовольнити.
Щодо вимоги стягнути з командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України (військової частини НОМЕР_1 ) на його користь моральну шкоду, яка завдана внаслідок протиправних дій та рішень у розмірі 901 468,89 (дев`ятсот одна тисяча чотириста шістдесят вісім) гривень 89 копійок слід зазначити наступне.
Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:
1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;
2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;
3) в інших випадках, встановлених законом.
Згідно ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Разом з тим, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.
Аналіз наведеної норми законодавства вказує, що саме по собі порушення прав особи ще не свідчить про заподіяння йому моральної шкоди, оскільки така шкода повинна мати певний прояв у вигляді, зокрема, фізичних та/або душевних страждань, приниженні честі і гідності тощо, і наявність таких обставин повинна довести особа, яка вважає, що їй заподіяно моральну шкоду.
Як свідчать матеріали справи позивачем в обґрунтування підстав нанесення йому моральних страждань вказує, що у зв`язку з вище вказаними обставинами, зневажливим ставленням та постійними емоційними зривами через спілкування із представниками командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України, 21 травня 2021 року він був змушений звернутись до лікаря (невролога) через значне погіршення стану здоров`я (скарги на головну біль, головокружіння, швидку втомлюваність, психологічну нестійкість).
За результатами огляду встановлено діагноз "вегето-судинна дисфункція, помірно виражена". Звільнено від виконання службових обов`язків строком на 5 (п`ять) діб та призначено курс лікування (а.с.37-38).
08.06.2021 він був змушений ще раз звернутись до лікаря (психіатра). За результатами огляду встановлено діагноз "Синдром хронічної втоми з інсомнією". Звільнено від виконання службових обов`язків строком на 5 (п`ять) діб та призначено курс лікування (а.с.39-40).
Позивач зауважує, що ліки було придбано ним за власний рахунок.
В подальшому, у зв`язку з погіршенням самопочуття, 14.06.2021 позивач звернувся до лікаря (психіатра) через безсоння, знижений настрій, втому, почуття відчаю, що пов`язано із пережитими стресовими ситуаціями, щодо відмови йому у підписанні контракту про проходження військової служби з подальшим звільненням. За результатами огляду встановлено діагноз "Тривожно депресивний розлад з інсомнією, асоційовано зі стресом". Направлено на лікування у психіатричне відділення військової частини НОМЕР_4 (м.Старокостянтинів).
З 15.06.2021 по 30.06.2021 перебував на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_4 (м. Старокостянтинів). За результатами лікування встановлено діагноз "Стійкий помірно виражений тривожно-депресивний стан з проявами дисомнії та проявами розладу, спричиненого бойовим стресом. Посттравматичний стресовий розлад" та описано психічний статус, а саме: "Міміка збіднена, діапазон емоційних реакцій звужений. Вираз обличчя похмурий. Ззовні напружений, тривожний, розгублений, безініціативний. Фон настрою стійко знижений. В контакт з лікуючим лікарем вступає неохоче, на поставлені запитання відповідає коротко, мляво, до довірливої бесіди не тягнеться. Стійко фіксований на власних хворобливих відчуттях та пережитих посттравмуючих спогадах. Повідомляє, що: " ... я втратив віру в себе та в майбутнє, хочеться просто кудись втекти... практично не можу сконцентруватись на буденних справах, я став невпевненим в своїх силах". Відмічається внутрішня стурбованість, асенізація. Незважаючи на проведене лікування, залишається пригніченим, розгубленим, тривожним, спостерігається внутрішня стурбованість, апатичність та байдужість до всього оточуючого. Чітких планів на майбутнє не має. Установка на подальше проходження в/служби не визначена».
На підставі рішення військово-лікарської комісії визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, що підтверджено свідоцтвом про хворобу № 790-п від 10.09.2021 (а.с.43-44).
Відповідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією №591753 та довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках №046329 позивачу з 16.09.2021 встановлено 3 групу інвалідності та 60 (шістдесят) відсотків втрати працездатності, а також протипоказана робота з психоемоційним перевантаженням (а.с.47-48).
Позивач у позовній заяві наголошує, що до травня 2021 року був "здоровий" та придатний до військової служби у Високомобільних десантних військах, що підтверджується довідками двох останніх військово-лікарських комісій від 03.06.2019 №1220 та 23.10.2020 №2117 (а.с.45-46).
Зазначає, що при прийнятті рішення, щодо відмови в укладенні з ним нового контракту про проходження військової служби, командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України не врахувало його побажань, зауважень та пропозицій; не взяло до уваги попередні заслуги та нагороди, за час лікування ніхто не цікавився його станом здоров`я, що завдало йому дуже сильних душевних, моральних та фізичних страждань, а саме:
- значне погіршення стану здоров`я (головні болі, безсоння, депресивні стани, головокружіння, різкі зміни настрою, агресивність, слабкість, втомленість, апатичне ставлення до подій, постійний стан нервозності, страху та зневіри у майбутнє) та необхідність постійного лікування і підтримки з боку медичних фахівців;
- неможливість повноцінно жити далі та сприймати світ так, як раніше;
- неможливість подальшого проходження військової служби у будь-яких силових структурах України, адже одним із головних критеріїв відбору до даних установ є стан здоров я та фізична підготовка;
- через психічне захворювання - неможливість влаштуватись на роботу за спеціальністю в цивільному житті - необхідно лише опановувати нові навички та вміння для подальшого існування.
- неможливість реалізації дитячих та теперішніх мрій та намірів, як офіцера у лавах Збройних Сил України, адже з 2011 року він вирішив пов`язати своє життя з військовою службою, та більше 10 років був зразковим військовослужбовцем;
- втрачено можливість бути корисним для держави - виконувати завдання в інтересах держави України;
- позбавлення основного заробітку та пільг, які мав під час проходження військової служби - призвело до неможливості фінансово утримувати сім`ю. Більшу частину соціальних виплат змушений витрачати для придбання ліків та проходження реабілітації;
- порушення нормальних сімейних стосунків та відносин з іншими людьми через відсутність психоемоційної стабільності в процесі життєдіяльності.
Позивач стверджує, що внаслідок протиправних дій, що полягають у відмові йому, командуванням Десантно-штурмових військ Збройних Сил України, щодо укладання з ним нового контракту про проходження військової служби та постійного морально-психологічного тиску, він отримав інвалідність III групи з втратою працездатності 60 (шістдесят) відсотків, а моє життя та кар`єра, як офіцера Збройних Сил України повністю зруйновані.
Розмір моральної шкоди завданої йому командуванням Десантно-штурмових військ Збройних Сил України в наслідок протиправних дій по відношенню до нього на думку позивача становить 901 468,89 грн.
На думку позивача, у моральну шкоду слід включити місячне грошове забезпечення за 1 рік - 17 154,52 грн * 12 місяців = 205 854,24 грн; грошову допомога для оздоровлення за 1 рік = 16 614,49 грн; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 1 рік = 16 614,49 грн; компенсацію за піднайом житла за 1 рік - 1 900,00 грн * 12 місяців = 22 800,00 грн; відпустка УБД (компенсація) за 1 рік - 16 614,49 грн / ЗО днів * 14 днів = 7 753,43; одноразову грошову допомогу при звільненні за 1 рік - 16 614,49 грн * 50% = 8 307,25 грн; втрату можливості лікування за рахунок держави - вартість ліків 600,00 грн * 12 місяців + перебування в шпиталях та санаторіях (3 рази на рік = 3*21 день * 775,00 грн) = 56 025,00 грн. Разом 205 854,24 грн +16 614,49 грн +16 614,49 грн + 22 800,00 грн + 7 753,43 грн + 8 307,25 грн +56 025,00 грн = 333 968,89 грн.
Разом моральну шкоду позивач оцінює у 567 500,00 грн + 333 968,89 грн = 901 468,89 (дев`ятсот одна тисяча чотириста шістдесят вісім) гривень 89 копійок.
Суд, зважаючи на ступінь тяжкості заподіяних йому моральних страждань, не погоджується з безпідставно визначеною сумою відшкодування.
Так, зокрема позивачем жодним чином не обґрунтовано законність вимог до відповідача нарахувати йому повне грошове забезпечення за рік, при цьому причини визначення терміну компенсації у 12 місяців цілком не аргументовані.
Жодних законних підстав вимагати грошове забезпечення у позивача не має, оскільки законність звільнення позивача з військової служби у спірних правовідносинах не розглядається.
Крім того, нараховане позивачем недоотримане грошове забезпечення відповідає стягненню середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а не компенсації моральної шкоди, що суперечить заявленим вимогам.
При цьому, згідно з частиною 5 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Отже, адміністративні суди можуть розглядати вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб`єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Відтак, з урахуванням встановлення факту протиправного характеру в діях командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України, щодо відмови позивачу в укладенні нового контракту про продовження проходження військової служби, та за наявності визначених наслідків, що підтверджуються сукупністю доказів стану здоров`я ОСОБА_1 безпосередньо до вчинення таких протиправних дій та після ймовірно застосованого морального тиску, суд вважає за необхідне захистити порушені права позивача шляхом стягнення на його користь моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.
Вказана сума моральної шкоди, на думку суду, є співмірною з доведеною під час розгляду справи частиною обставин порушення прав особи.
Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З огляду на наведене, відповідачем не доведено, а позивачем спростовано правомірний характер дій відповідача щодо відмови йому в укладенні нового контракту про продовження проходження військової служби, у зв`язку з чим позовні вимоги слід задовольнити в частині.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України (військової частини НОМЕР_1 ), щодо відмови ОСОБА_1 в укладенні нового контракту про продовження проходження військової служби строком на 1 (один) рік.
Стягнути з командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України (військової частини НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , інд. код НОМЕР_6 ) моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва