Справа № 540/6564/21
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2022-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2022 р.м.ОдесаСправа № 540/6564/21
Головуючий в 1 інстанції: Ковбій О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Джабурії О.В.,
судді -Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року по справі за фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2020 року фізична особа-підприємця ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі (надалі - відповідач, Митниця), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про коригування митної вартості товарів від 06.10.2021 року №UA508040/2021/000237/2 щодо збільшення митної вартості товарів, імпортованих ФОП ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що на підтвердження числових значень складових митної вартості товару позивачем було надано до митного органу всі необхідні та достатні документи, передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України (далі - МК України), які чітко ідентифікували товари та містили всі відомості складових митної вартості товарів. Проте, в порушення норм Митного кодексу України відповідач безпідставно прийняв оскаржуване рішення та неправомірно застосував резервний метод визначення митної вартості вказаних товарів, внаслідок чого позивач змушений був додатково сплатити за товар 6823,29 грн. мита та 28657,85 грн. ПДВ. При цьому, позивач наголошує, що обставини, на які відповідач вказує в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, жодним чином не спростовують митної вартості, яка була зазначена позивачем у поданій митній декларації і не є підставою для коригування такої митної вартості.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 29.12.2021 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 07.06.2021 року між ФОП ОСОБА_1 (Покупець) та "LANGFANG YIDA GARDENING PLASTIC PRODACT CO., LTD" (Китай) (Продавець) укладено контракт №07062021. Відповідно на умовах визначених контрактом та на підставі супроводжувальних документів Продавець здійснив поставку на адресу Покупця товарів: поліетиленові шланги гнучкі (крапельна стрічка) з вбудованими краплевипусками (жорсткими емітерами), не армовані, не сполучені з іншими матеріалами, не обладнані фітингами, у рулонах на картонній бабіні, обмотаній поліетиленовою плівкою - 840 рул. Умови поставки - FОВ - порт Тяньцзинь (Китай) відповідно до Міжнародних правил "Інкотермс-2000".

06.10.2021 року декларантом подано митну декларацію для здійснення митного оформлення зазначеного товару - МД №UА508040/2021/007756. Митна вартість товару визначена декларантом самостійно за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), - 29601,60 доларів США.

Для здійснення митного оформлення та підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом надані наступні документи: пакувальний лист від 08.06.2021 року б/н, рахунок-фактуру (інвойс) від 08.06.2021 року №YDR210310-3, коносамент від 19.07.2021 року №SHWS221070678, автотранспортну накладну від 04.10.2021 року №6, декларацію про походження товару від 08.06.2021 року №YDR210310-3, платіжний документ, що підтверджує вартість товару від 09.06.2021 року №210609/СОR/83365, документ, що підтверджує вартість перевезення від 30.09.2021 року №30-09/4, зовнішньоекономічний договір (контракт) від 07.06.2021 року №07062021, договір про надання послуг митного брокера від 27.05.2021 року №42, договір (контракт) про перевезення від 23.04.2021 року №2304/2021.

За результатами перевірки МД №UА508040/2021/007756 та поданих до неї документів, сформоване повідомлення від 06.10.2021 року, відповідно до якого, на підставі ст.53 МК України, митницею запропоновано ФОП ОСОБА_1 надати додаткові документи, а саме: 1) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 2) копію митної декларації країни відправлення; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або біржових організацій про вартість товару або сировини; 4) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів та страхові документи.

06.10.2021 року на виконання вимог митного органу позивач додатково надав відповідачу рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг від 30.09.2021 року №1932, платіжне доручення на сплату транспортно-експедиційних послуг від 06.10.2021 року №106, декларацію країни відправника від 16.07.2021 року №00484009. Також, повідомив про відсутність будь-яких інших документів.

06.10.2021 року відповідачем прийняте спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA508040/2021/000237/2.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем для митного оформлення були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості. Таким чином, відповідач не довів, що позивач сплатив за товар іншу суму ніж та, яка заявлена у якості митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч.2 ст.53 МК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

В свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Поряд із цим, Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 року у справі №803/776/17 зазначив, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Виходячи з принципу послідовності, передбаченого ст.57 Митного кодексу України, відповідач при виборі методу визначення митної вартості повинен був провести консультації з декларантом, обмінюючись наявною у кожного з них інформацією. При цьому, застосування резервного методу відповідно до вимог, встановлених Митним кодексом України можливе лише за наявності обґрунтованих підстав незастосування попередніх п`яти.

Така ж правова позиція також наведена, в постановах Верховного Суду України від 31.03.2015 року у справах №21-127а15 та №21-53а15.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Як зазначено вище, відповідно до МД №UА508040/2021/007756 від 06.10.2021 року розрахунок митної вартості товару здійснювався позивачем за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Згідно зі ст.VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ) від 30.10.1947 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

В свою чергу, Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі встановлено, що первинний метод митного оцінювання визначений у Статті 1 (тобто, за ціною угоди з товарами, які ввозяться), і імпортні товари повинні оцінюватися відповідно до положень цієї статті, коли умови, передбачені в ній, виконано.

Метою прийняття Угоди про застосування статті VII ГАТТ, в тому числі, є: вироблення правил для їх застосування положень статті VII ГАТТ з тим, щоб надати більшої однорідності та певності при їх застосуванні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає безпідставними посилання митного органу на положення статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, оскільки відповідачем не наведені обставини та докази, яким чином документи, надані позивачем, порушують чи не відповідають вимогам вказаної статті. Більш того, відповідно до положень Митного кодексу України, застосування Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, можливе лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст.ст.58-63 вказаного кодексу.

В спірному рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено, що підставою для його прийняття стало встановлення відповідачем тієї обставини, що складові митної вартості достовірно документально не підтверджено, подано не всі документи для підтвердження митної вартості, а надані позивачем документи містять розбіжності, а саме:

- серед документів для підтвердження транспортних витрат декларантом надано договір транспортно-експедиційного обслуговування №2304/2021 від 23.04.2021 року, відповідно до п.2.1 якого Виконавець (ТОВ «Дайрект Лайн») зобов`язується забезпечити послуги з організації перевезення вантажів Клієнта (ФОП ОСОБА_1 ) та з якого не вбачається, що саме ТОВ «Дайрект Лайн» встановлює вартість перевезення, адже відповідно до п.3.1.1 від свого імені та від імені клієнта укладає правочини з перевізниками;

- надані до митного оформлення документи не містять посилань на визначення ціни перевезення (фрахту) безпосереднім перевізником товару (INTERFREIGHT LOGISTICS CO., LTD);

- відповідно до додаткового договору №1 від 30.06.2021 року продавець зобов`язаний доставити товар у порт Xingang, проте, згідно правил ІНКОТЕРМС 2000 на умовах поставки FOB, продавець зобов`язаний завантажити товар на борт судна, наданий Рахунок на оплату транспортних витрат №1932 від 30.09.2021 року також цих відомостей не містять, наявна інформація про витрати на міжнародне перевезення (морський фрахт), отже відсутні відомості стосовно витрат на навантаження товару на борт судна у порт Xingang, а відповідно і не можливо встановити числові значення витрат (складових митної вартості), які повинні додаватися при визначенні митної вартості товару;

- згідно наявної в митних органах інформації ціна поліетилену (Азія) у червні 2021 року (на дату заключення інвойсу (08.06.2021 року) коливається від 1300-1330 USD/т, натомість ціна готової продукції (поліетиленові шланги) становить 1345 USD/т. При цьому відповідно до положення статті VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості товару (під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції). Тобто поліетилен є лише сировиною для виготовлення задекларованого товару, а вартість самого товару, як мінімум, буде включати вартість сировини, енергоресурсів та робіт необхідних для його виготовлення;

- серед документів відсутня інформація про те, що товар не страхувався покупцем;

- також, декларантом неподані усі необхідні додаткові документи, витребуванні в рамках положень статті 53 МК України, а саме:

1)каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

2)копію митної декларації країни відправлення;

3)висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

4)документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів та страхові документи.

Стосовно посилань відповідача на ненадання позивачем документів про вартість страхування суд першої інстанції вірно зазначив, що оскільки перевезення товарів здійснювалося морем на умовах поставки FOB, то позивач не повинен був додатково страхувати товари.

Так, поставка товарів за вищевказаним контрактом здійснювалася морем на умовах FOB - порт Тяньцзинь (Китай).

Відповідно до Інкотермс-2000 термін "франко-борт" (FOB) означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. Термін FOB зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки у випадках перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом. Продавець зобов`язаний надати товар із комерційним рахунком-фактурою або еквівалентним йому електронним повідомленням, у відповідності з умовами договору купівлі-продажу, а також будь-які інші докази відповідності, які можуть вимагатися за договором. Продавець не має обов`язку зі страхування вантажу. Покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару від названого порту відвантаження.

У документах, надання покупцеві яких передбачено контрактом і на підставі яких позивачем розраховувалась митна вартість товарів, та які надавались на вимогу відповідача, вказана ціна товару з урахуванням умов поставки FОВ.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, твердження відповідача про неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товару за відсутності документів, що містять відомості про вартість страхування є помилковими, оскільки такі документи у даному випадку не вимагаються.

З цього питання суд першої інстанції також цілком вірно послався і на практику Верховного Суду, яким сформовані аналогічні правові висновки у постановах від 18.07.2019 року по справі №821/829/18, від 14.08.2018 року по справі №821/1617/17, від 13.11.2018 року по справі №821/410/18.

Також колегія суддів вважає правильною оцінку, яку надав суд першої інстанції доводам відповідача про ненадання позивачем документів, які підтверджують вартість перевезення.

Так, з матеріалів справи слідує, що 23.04.2021 року між ТОВ «ДАЙРЕКТ ЛАЙН» (Виконавець) та ФОП ОСОБА_1 (Клієнт) укладено договір на транспортно-експедиторське обслуговування №2304/2021, згідно п.2.1 якого Виконавець зобов`язується за плату і рахунок Клієнта виконати або організувати виконання визначених цим Договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу відповідно до узгоджених Сторонами Заявок.

Частиною 4 Договору визначається ціна договору та взаємні розрахунки, а також за умовами якого оплата витрат, понесених Виконавцем, здійснюється на підставі рахунку, що виставляється Виконавцем Клієнту.

Як вбачається з матеріалів справи декларантом на підтвердження вартості перевезення були надані рахунок на оплату від 30.09.2021 року №1932 та платіжне доручення від 06.10.2021 року №106 на суму 342830,40 грн..

Колегія суддів погоджується з позивачем, що надані ним документи у повній мірі підтверджують вартість понесених позивачем витрат на транспортування товару за межами території України та є достатніми для визначення вказаної складової митної вартості.

Доводи апелянта про ненадання позивачем документів з визначення вартості перевезення безпосереднім перевізником - INTERFREIGHT LOGISTICS CO., LTD є безпідставними, оскільки за умовами договору на транспортно-експедиторське обслуговування, саме Виконавець здійснює самостійний добір перевізників, агентів, інших третіх осіб та укладає правочини з такими третіми особами від свого імені або від імені Клієнта.

Також за умовами цього договору Клієнт здійснює оплату послуг за цим договором згідно рахунку, наданого Виконавцем. Безпосередньо ФОП ОСОБА_1 не укладає договорів перевезення, не має безпосередніх відносин з перевізниками. Належним підтвердженням виконання умов укладеного договору транспортного експедирування (перевезення вантажу) є документи, складені саме Виконавцем.

Отже, як вірно вказав суд першої інстанції, надані позивачем документи щодо вартості транспортних послуг, складені ТОВ «ДАЙРЕКТ ЛАЙН», є належним підтвердженням понесених позивачем витрат.

Стосовно доводів відповідача про відсутність відомостей про витрати на навантаження товару на борт судна в порту Xingang, то, як вірно зазначив суд першої інстанції, ці витрати не сплачуються окремо, оскільки імпортований ФОП ОСОБА_1 товар поставлявся постачальником "LANGFANG YIDA GARDENING PLASTIC PRODUCT CO., LTD" на умовах FOB - порт Тяньцзинь (Xingang) за міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів ІНКОТЕРМС 2000 року згідно п.2.1 контракту №07062021 від 07.06.2021 року, тобто на умовах франко борт судна, які передбачають, що витрати з навантаження товару на борт судна несе постачальник. Тобто, витрати з навантаження імпортованого ФОП ОСОБА_1 товару на борт судна включені у вартість імпортованого товару за умовами п.2.1 контракту №07062021 від 07.06.2021 року та не сплачуються окремо.

Щодо доводів відповідача про ненадання висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, то суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх безпідставними, так як такі документи згідно ч.2 ст.53 МК України не є обов`язковими, а враховуючи, що надані декларантом документи підтверджували всі складові митної вартості, не містили розбіжностей та/або явних ознак підробки, тому у митного органу не було законних підстав для витребування додаткових документів.

Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 19.12.2019 року у справі №810/5295/15, від 06.02.2020 року у справі №540/2219/18.

Що стосується посилань відповідача на те, що митним органом було здійснено порівняння митної вартості товару з рівнем митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну, що міститься в ЄАІС ДФС та встановлено, що рівень вартості товару значно нижчий від рівня митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну, колегія суддів зазначає, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого позивачем та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Та обставина, що подібний товар розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за резервним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору.

Отже, митний орган зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості у т.ч. за резервним методом визначення митної вартості, що не було зроблено митницею у спірному рішенні, в порушення норм законодавства з державної митної справи.

Як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів від 06.10.2021 року №UA508040/2021/000237/2 відповідачем використано для коригування митної вартості товару №1 - МД від 16.09.2020 року №UA500500/2021/213288.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що оскільки відповідачем не надано суду МД, яка була ним використана для коригування митної вартості, то встановити, чи відповідає товар, зазначений в цій МД товару, що декларується позивачем, є неможливим.

Крім того, відповідач у спірному рішенні не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навів порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товарів, ціна яких взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про недотримання відповідачем ч.2 ст.55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Аналогічна позиція з цього питання викладена в постанові Верховного Суду від 12.03.2020 року у справі №804/6243/14.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем необґрунтовано не враховано документи, за якими декларантом заявляється митна вартість, коригування митної вартості проведено не у відповідності до норм митного законодавства, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено підстави для скасування оскаржуваного рішення митниці.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.