Справа № 157/1273/21
Суддя: Антонюк О. В.
Дата ухвалення: 2022-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/1273/21
Провадження №2-а/157/11/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання - Вавдіюк Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (м. Любомль) Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Вашерука Василя Васильовича, Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 613572 від 13 вересня 2021 року, провадження у справі закрити, стягнути з відповідача понесені судові витрати. В обґрунтування вимог зазначає, що працівником відділення поліції (м. Любомль) Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Вашеруком В.В. 13 вересня 2021 року щодо нього було винесено вказану постанову, оскільки він, на думку поліцейського, у зазначений день керував автомобілем і при здійсненні повороту праворуч не ввімкнув необхідні покажчики повороту вправо, а також при зупиненні поліцейським не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 9.2 «б» та п. 9.9 «б» Правил дорожнього руху, і до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Своєї провини не визнає у скоєнні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, категорично заперечуючи наведені у постанові обставини, що нібито встановив поліцейський. Правопорушення він не вчиняв, у поліцейського Вашерука В.В. взагалі відсутні докази протилежного. Останній неналежним чином виконав обов`язок щодо збирання доказів. Дійсно він 13 вересня 2021 року близько 16 години, рухаючись на автомобілі у с. Старовойтово по вулиці Прикордонників з дозволеною швидкістю, впевнившись у відсутності перешкод, завчасно зайнявши відповідне крайнє положення на проїзній частині, ввімкнувши правий покажчик повороту, здійснив поворот праворуч, про що можуть підтвердити свідки, які перебували у салоні автомобіля. В подальшому працівники поліції зупинили автомобіль і відповідач нібито розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення, хоча в дійсності це не відповідає фактичним обставинам. Поліцейський Вашерук В.В. не дотримався положень статей 278, 279 КпАП України, оскільки взагалі не вчинив жодних дій, передбачених цими правовими нормами, підготовки до розгляду справи не було, права та обов`язки йому не роз`яснювались. Він заперечував свою провину, заявляв клопотання про участь у розгляді справи адвоката та про перенесення розгляду справи на інший день та час задля надання йому можливості належним чином підготуватись до такого розгляду, що частково ним зафіксовано на власний мобільний телефон. Наведені клопотання відповідач відхилив без будь-якого вмотивованого обґрунтування, свідків, що знаходилися у вказаному транспортному засобі, не встановив та не опитав, а його пояснення до уваги взагалі не було взято. Крім того, відповідач мав намір продемонструвати йому відеозапис нібито події адміністративного правопорушення на власному мобільному телефоні, хоча останній наголошував на необхідності здійснення відеофіксації належними пристроями, що перебувають у віданні відповідного відділення поліції та які є сертифікованими згідно з вимогами ДСТУ, тим самим заперечуючи законність джерела отримання доказів по справі, яким не може бути власний технічний засіб працівника поліції та який не перебуває на балансі в органі Національної поліції України. Вважає, що зазначена постанова є незаконною, протиправною та такою, що складена з грубим і очевидним порушенням законодавства України та об`єктивною відсутністю будь-яких належних і допустимих доказів події правопорушення, при винесенні постанови було порушено положення ст. ст. 268, 278-279 КпАП України, так як відповідач не вирішив клопотання позивача про участь у розгляді справи адвоката та про перенесення розгляду справи на інший день та час; не дотримано приписів ст. 280 КпАП України, внаслідок чого не встановлено при винесенні оскаржуваної постанови наявності події та складу правопорушення.

Ухвалою судді від 22 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження.

У відзиві на позов представник відповідача Головного управління Національної поліції у Волинській області Мартинюк В.О. просить у задоволені позову відмовити, мотивуючи тим, що підставою для винесення оскаржуваної постанови стало виявлення поліцейським 13 вересня 2021 року під час несення служби та наглядом за дорожнім рухом на автомобільній дорозі М-07 Київ-Ковель-Ягодин порушення п. 9.2. «б» Правил дорожнього руху, водієм автомобіля марки «ЗАЗ LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 , котрий під час здійснення повороту не увімкнув відповідний покажчик повороту, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КпАП України. Водія автомобіля було зупинено на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Після зупинки на закону вимогу працівників поліції, водій не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 125 КпАП України. Ці порушення зафіксовані на реєстратор поліцейських. Позивач не подав жодного доказу в обґрунтування своїх вимог. Факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень підтверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора працівника поліції. Справа про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень розглянута посадовою особою, яка уповноважена КпАП України розглядати справи про вчинення адміністративних правопорушень і є суб`єктом владних повноважень, справа розглянута в межах наданих повноважень, при прийняті рішення було оцінено докази за внутрішнім переконанням в їх сукупності та керуючись законом і правосвідомістю. Справа про адміністративне правопорушення розглянута в строк, стягнення накладено в межах санкції передбаченої ч. 2 ст. 122 КпАП України під час виконання службових обов`язків з дотриманням процедури розгляду справи, а тому є підстави для залишення оскаржуваної постанови поліцейського без змін, а позовних вимог без задоволення.

У відповіді на відзив представник позивача Колєснік Б.В. зазначає, що позивач не повинен збирати певні докази неправомірності дій поліцейського, тобто надати докази, якими він обґрунтовує позовні вимоги, як про це зазначає відповідач, оскільки такі твердження суперечать вимогам ст. 251 КпАП України, відповідно до якої обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу; ст. 77 КАС України, за приписами якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Саме відповідач як суб`єкт владних повноважень був зобов`язаний збирати докази вчинення позивачем інкримінованого останньому адміністративного правопорушення, оскільки був забезпечений державою всіма необхідними для цього засобами (зокрема відео- та аудіозаписувальними). В оскаржуваній постанові поліцейський не зазначив відомості про технічний засіб відеофіксації, що б надавало можливість цей засіб ідентифікувати (відсутні марка, модель), а тому відеозапис з нагрудного відеореєстратора працівника поліції, який надав відповідач, не є допустимим доказом. Таким чином, оскаржувана постанова ґрунтується виключно на твердженнях працівника поліції (відповідача). Більш того, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку. Окрім того, відзив позивачу надісланий відповідачем не був, факт не направлення відзиву із додатками до нього іншим учасникам справи, а також неналежне засвідчення електронних доказів, є істотними процесуальними порушеннями, котрі свідчать про недопустимість отриманих від відповідача джерел доказування і має наслідком визнання їх недопустимими, оскільки вони отримані в позапроцесуальному порядку.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Колєснік Б.В. у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву, із змісту якої вбачається, що він справу просить розглянути у його та позивача відсутності.

Відповідач поліцейський СРПП ВП № 1 (м. Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області Вашерук В.В. та представник відповідача Головного управління Національної поліції у Волинській області у судове засідання не з`явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої інстанцій

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України в разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 13 вересня 2021 року поліцейський СРПП ВП №1 (м. Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області Вашеруком В.В. було винесено постанову серії БАБ №613572 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ст. 125 КпАП України.

Згідно з цією постановою позивач порушив вимоги п. 9.2 «б», 9.9 «б» Правил дорожнього руху, якими передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом; аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Як вбачається зі змісту вказаної постанови, ОСОБА_1 13 вересня 2021 року о 16 год. 23 хв. в с. Старовойтове на вул. Прикордонників керував автомобілем і при здійсненні повороту праворуч не ввімкнув відповідний покажчик повороту вправо і коли здійснив зупинку на вимогу працівників поліції, не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 9.2 «б», 9.9 «б» Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122, ст. 125 КпАП України.

Частиною 2 ст. 122 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Статтею 125 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч. 2 ст. 70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із п. 9.2 «б» Правил дорожнього руху водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Пунктом 9.9 «б» Правил дорожнього руху передбачено, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу працівника поліції або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Представником відповідача до справи додано диск з відеозаписом, з файлу якого під назвою «Федорук» вбачається, що водій автомобіля закінчував здійснювати маневр повороту.

Згідно з п. 9.4 Правил дорожнього руху подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не ставиться у вину те, що він несвоєчасно (передчасно) припинив подання сигналу покажчика повороту при виконанні маневру повороту.

Зазначений відеозапис, що наданий суду, не містить достатніх та достовірних відомостей про те, що ОСОБА_1 не увімкнув завчасно до початку маневру, але не менш як за 50-100 м покажчик повороту.

Окрім того, як правильно зазначив представник позивача, поданий відеозапис не може бути взятий судом до уваги як доказ, оскільки він не був надісланий позивачу одночасно з надісланням його суду.

Згідно 3 ч. 9 ст. 79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Представник відповідача не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що поданий ним суду відзив з доданим до нього відеозаписом на DVD-диску з фіксацією керування позивачем автомобілем був надісланий останньому та його представнику.

Крім того, оскільки поліцейським не доведено законності вимоги про зупинку транспортного засобу з причини порушення правил дорожнього руху, тому відсутні підстави вважати правомірним притягнення позивача до адміністративної відповідальності також за ст. 125 КпАП України.

За змістом ч. 1 ст. 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, поліцейським розгляд справи було проведено на місці зупинки транспортного засобу.

Під час розгляду справи поліцейський відмовив у задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи, в тому числі її відкладення на інший день, чим позбавив можливості водія скористатися правовою допомогою у встановленому законом порядку, про що заявляв останній.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що поліцейським під час розгляду справи не роз`яснено позивачу права, передбачені ст. 268 КпАП України. Такі права були повідомлені водію вже після складення відносно нього постанови про накладення стягнення.

Зазначені обставини, на думку суду, свідчать про порушення поліцейським прав позивача, оскільки останній не був про них проінформований під час розгляду справи, і відповідно про порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскаржувану постанову належить скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ст. 125 КпАП України та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. закрити.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частинами 3 та 4 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану із справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 7 ст. 139 КАС України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Положеннями ч. 9 ст. 139 КАС України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження судових витрат, які позивач поніс за надання правничої допомоги адвокатом Колєсніком Б.В., останнім надані: договір № 153 про надання правової допомоги від 16 вересня 2021 року, що укладений між позивачем та адвокатом Колєсніком Б.В., акт № 1 про надання правової допомоги від 17 вересня 2021 року, згідно з яким останнім було надано правничу допомогу, що полягала в ознайомленні з матеріалами справи; опрацювання нормативно-правових актів та судової практики щодо подібних правовідносин, формування правовою позиції по справі; складення, погодження з клієнтом і направлення до суду позовної заяви про визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови поліцейського, і затрачено на її надання 5 годин, прибутковий касовий ордер № 52, квитанцію до прибуткового касового ордера № 52 від 17 вересня 2021 року, у відповідності до якої ОСОБА_1 сплачено адвокату Колєсніку Б.В. 2500 грн.

Враховуючи обсяг наданої адвокатом Колєсніком Б.В. правничої допомоги, зміст підготовленої ним позовної заяви, обсяг заяви та кількість часу, необхідного для її підготовки, критерії реальності адвокатських витрат та розумності, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати за надання правничої допомоги адвокатом Колєсніком Б.В. належить стягнути з відповідача як суб`єкта владних повноважень у повному обсязі.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області судові витрати у розмірі 2500 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов задоволено повністю, на користь позивача належить стягнути також за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору, у розмірі 454 грн.

Отже, всього належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області на користь позивача судові витрати у розмірі 2954 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 139, 242-246 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (м. Любомль) Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Вашерука Василя Васильовича, Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, - задовольнити повністю.

Постанову серії БАВ № 613572 від 13 вересня 2021 року про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122, ст. 125 КпАП України у виді штрафу в розмірі 510 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області (місцезнаходження: вул. Винниченка, 11, м. Луцьк, Волинська область, ЄДРПОУ - 40108604) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 2954 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят чотири) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Головуючий:О. В. Антонюк