Справа № 260/7862/21
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2022-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення частини позовних вимог без розгляду

14 квітня 2022 рокум. Ужгород№ 260/7862/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Плеханової З.Б. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) (АДРЕСА_2) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

20 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Державній прикордонній службі України. Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12 квітня 2018 року №120-ос, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення прапорщика ОСОБА_1 , старшого техніка групи пожежної безпеки відділу персоналу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ).

Однак Відповідач не провів з позивачем остаточного розрахунку при звільненні 12 квітня 2018 року.

У вересні 2018 року Позивачу виплачено грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у розмірі 21 902,72 грн.

15.11.2021 на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року у справі №260/1342/21, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року Відповідачем виплачено Позивачу доплату одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст.15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 72 974,71 грн.

Відтак, зазначає, що грошова компенсація за неотримане речове майно виплачена Позивачу у вересні 2018 року відповідачем, у якому Позивач перебував на речовому забезпеченні. Доплата одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст.15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Позивачу виплачена Відповідачем 15 листопада 2021 року.

Отже, станом на день виключення зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 та всіх видів забезпечення, Відповідач не провів з Позивачем розрахунок у повному обсязі, а саме не виплатив грошову компенсацію за неотримане речове майно, доплату одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст. 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У Відзиві відповідач заперечив проти позову, зазначивши, що оскільки при нарахуванні і виплаті позивачу належних при звільненні суми був відсутній спір щодо їх розміру, підстави для застосування до спірних правовідносин положень статті 117 КЗпП України відсутні. Позивач був ознайомлений з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12.04.2018 року №120-ос «Про виключення прапорщика ОСОБА_2 зі списків особового складу», довідкою - розрахунком та порядком виплати належних сум по мірі надходження бюджетних асигнувань, відповідно на день виключення із списків військової частини спору не існувало і позивач з рапортом (заявою) про невиключення зі списків особового складу частини без повного розрахунку не звертався.

Зазначає, що вимога щодо стягнення середнього заробітку за неотримане речове майно є безпідставною, адже виплата була здійснена у вересні 2018 року, а позов поданий з пропущенням місячного строку, установленого частиною п`ятою статті 122 КАС України.

31 січня 2022 року, від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначає, що доводи Відповідача щодо недотримання Позивачем строку звернення до суду є таким, що не заслуговують на увагу, оскільки необхідність проведення остаточного розрахунку, як обов`язкової підстави для звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні звернуто увагу у рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі №4-рп/2012.

Крім того, 15.11.2021 на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року у справі № 260/1342/21 ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) у вересні 2018 року зараховано на картковий рахунок ОСОБА_1 безготівкові кошти, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у розмірі 21 902,72 грн. та 15.11.2021 зараховано на картковий рахунок останнього безготівкові кошти, доплату одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст. 15 Закону України «про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 72 974,71 грн.

Загалом, у два етапи у вересні 2018 року та 15 листопада 2021 року ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) проведено розрахунок з ОСОБА_1 . Відповідач, таким чином провів фактичний розрахунок з позивачем щодо виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно та доплату одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст. 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» поза межами строку, встановленого статтею 116 КЗпП.

Мотиви та норми права застосовані судом.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

У відповідності до ст.9-1 Закону № 2011 речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 жовтня 2016 року N 1132 затверджено Інструкцію про порядок речового забезпечення військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період, яка визначає організацію та порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, курсантів вищих військових навчальних закладів, військовослужбовців, які були призвані на строкову військову службу та військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військовозобов`язаних, призваних на навчальні та спеціальні збори, резервістів (далі - військовослужбовці), ліцеїстів та працівників Держприкордонслужби в мирний час та особливий період.

Метою речового забезпечення є задоволення потреб військовослужбовців, ліцеїстів та працівників Держприкордонслужби у військовій та спеціальній формі одягу, теплих та постільних речах, захисному спорядженні, предметах індивідуального захисту, тканинах, знаках розрізнення військовослужбовців, санітарно-господарському, культурно-просвітницькому майні, спортивному інвентарі та лазне-пральному обслуговуванні.

Компенсація за неотримане речове майно не входить до грошового забезпечення військовослужбовця, оскільки закупівля речового майна здійснюється незалежно від виплати грошового забезпечення і лише при незабезпеченні військовослужбовця речовим майном здійснюється виплата грошової компенсації (відповідно до п.7 Порядку виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178).

Тобто, компенсація за неотримане речове майно не є складовою заробітної плати, а тому на суму належної компенсації не розповсюджуються вимоги ст.116, 117 КЗпП України щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку (виплати компенсації) при звільненні військовослужбовця.

Аналізуючи наведені вище правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що предметом цього адміністративного спору є стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, що не входить до структури заробітної плати (грошового забезпечення).

Згідно з ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У рішенні від 22 лютого 2012 року у справі № 4-рп/2012 Конституційний Суд України роз`яснив, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу необхідно розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Разом з тим, суд звертає увагу, що спірні правовідносини пов`язані зі звільненням з публічної служби, тому під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення КАС України, як норм спеціального процесуального закону.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 815/2681/17.

Згідно з ч.1 ст.122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Ч.3 ст.122 КАС України передбачає, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З аналізу зазначених положень процесуального закону слідує, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч.5 ст.122 цього Кодексу).

У такій категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, виплату компенсації за речове майно з позивачем ІНФОРМАЦІЯ_1 провів 18 вересня 2018 року, проте до суду з цим позовом ОСОБА_1 звернувся лише 20 грудня 2021 року.

Отже, позивач звернувся до адміністративного суду з пропуском установленого процесуальним законом місячного строку.

Зважаючи на обставини цієї справи у співвідношенні з правовим регулюванням спірних відносин, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду. При цьому враховує, що позивачем не наведено обставин, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі позивача, обставин, які б зумовили поважність пропуску встановленого процесуальним законом строку звернення до суду у цій категорії спорів.

Керуючись статтями 240 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) в частині визнання протиправною бездіяльності протиправною ІНФОРМАЦІЯ_1(в/ч НОМЕР_1 ) щодо невиплати в день звільнення грошової компенсації за не отримане речове майно - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адмінсуду протягом пятнадцяти днів.

СуддяЗ.Б.Плеханова