Справа № 400/4800/19
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2022-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/4800/19
Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Стас Л.В.,

суддів: Шеметенко Л.П., Турецької І.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Державної митної служби в особі Миколаївської митниці як відокремленого структурного підрозділу на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" до Державної митної служби в особі Миколаївської митниці, як відокремленого структурного підрозділу, про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товару; визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" (далі ТОВ "МГЗ", позивач) звернувся з позовом до Державної митної служби в особі Миколаївської митниці як відокремленого структурного підрозділу, в якому просив визнати протиправними та скасувати:

- рішення про коригування митної вартості товарів №UA504010/2019/000153/2 від 03 липня 2019 року, №UA504010/2019/000159/2 від 11 липня 2019 року;

- картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA504010/2019/00198 від 03 липня 2019 року, №UA504010/2019/00207 від 11 липня 2019 року.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач наголошував на тому, що відповідачем застосовано резервний метод щодо товарів, які імпортуються у зв`язку з тим, що подані декларантом документи містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Проте, подані ТОВ "МГЗ" документи повністю відповідають встановленому ч.2 ст.53 Митного кодексу України (далі - МК України) переліку, повно та достовірно відображають вартість господарських операцій.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" - задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA504010/2019/000153/2 від 3 липня 2019 року, №UA504010/2019/000159/2 від 11 липня 2019 року.

Визнано протиправними та скасовано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA504010/2019/00198 від 3 липня 2019 року, №UA504010/2019/00207 від 11 липня 2019 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Чорноморської митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" судові витрати у виді судового збору в розмірі 7654,80 грн.

Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Державна митна служба в особі Миколаївської митниці, як відокремленого структурного підрозділу подала апеляційну скаргу, у якій зазначила, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги, митний орган вказав, що під час проведення митного оформлення товару та досліджуючи надані декларантом документи встановив в них розбіжності, неточності, а також відсутність інформації щодо всіх складових митної вартості товару.

Так, підписи та печатка у рахунок-фактурах від 14 червня 2019 року №68, від 24 червня 2019 року №71 та №72 відрізняються від підпису та печатки у контракті та у додатку №5 від 04 червня 2019 року.

Окрім того, як зауважив скаржник, відсутня інформація щодо наявності/відсутності витрат на страхування продавцем (відправником), перевізником.

Митна вартість заявлена та визначена в графі 20 митної декларації на умовах DAP ст. Суземка-Зерново, суперечить умовам поставки DAP ст.Суземка, що зазначена в графі 20 експортних декларацій №10116030/140619/0004168 від 14 червня 2019 року та №10116030/240619/0004394 від 24 червня 2019 року.

Далі, зазначаючи про недоліки документів декларанта скаржник указує, що накладні СМГС (залізнична накладна) не містять інформації щодо перевізника та витрат на перевезення між ст. Суземкою та ст. Зерново, відстань складає - 13.8 км.

Також, на його думку, відсутня інформація щодо витрат на транспортування та експедиційне обслуговування задекларованих товарів до місця ввезення на митну територію України, а саме: до ст.Зерново.

Разом з тим, п.8.1 контракту №18-345 від 31 жовтня 2018 року передбачена сплата неустойки в розмірі 0,1% від вартості неоплаченого в термін товару за кожний протермінований календарний день, втім докази такої сплати відсутні в матеріалах справи.

Позивач, ТОВ "МГЗ", подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про безпідставність доводів апеляційної скарги, а тому просить апеляційну скаргу митного органу залишити без задоволення. Товариство вказує, що доводи митного органу про розбіжності, які містять подані декларантом документи, не є підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що міститься у вказаних документах.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких мотивів.

Судом встановлено, що згідно Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ "МГЗ" зареєстровано в якості юридичної особи 16 вересня 2004 року. Номер запису: 0000454.

31 жовтня 2018 року між ТОВ "МГЗ" (Покупець) та ООО «ЛТК «Лидер» (Продавець) був укладений контракт №18-345, на умовах DAP Російсько-Український кордон, відповідно до правил Інкотермс 2010.

На умовах визначених контрактом та на підставі супроводжувальних документів Продавець (ООО «ЛТК «Лидер») здійснив поставку Покупцю (ТОВ "МГЗ") відповідного товару (митні декларації №10116030/140619/0004168 від 14 червня 2019 року та №10116030/240619/0004394 від 24 червня 2019 року): товар каміння вапнякове технологічне 1250,00 руб. за 1 тонну.

За умовами контракту, продавець поставляв товар на умовах DAP Російсько-Український кордон, згідно правил ІНКОТЕРМС-2010, при цьому ціна товару включала всі витрати по доставці товару.

03 і 11 липня 2019 року для митного оформлення партії товару, позивач подав до Митниці дві електронні митні декларації UA504010/2019/001737 та UA504010/2019/001866, в яких митна вартість товару була визначена за основним методом - ціною контракту.

Для митного оформлення товарів за митною декларацією UA504010/2019/001737 декларантом подано митному органу:

рахунок-фактуру (інвойс) від 14 червня 2019 року №68;

декларацію про походження товару від 14 червня 2019 року №68;

накладна ЦІМ/УМВС 27370469 від 14 червня 2019 року;

накладна ЦІМ/УМВС 27400007 від 20 червня 2019 року;

платіжний документ, що підтверджує вартість товару 2997 від 26 червня 2019 року;

зовнішньоекономічний контракт №18-345 від 31 жовтня 2018 року;

доповнення до контракту №1 від 21 листопада 2018 року, №3 від 07 березня 2019 року, №5 від 04 червня 2019 року;

інші некласифіковані документи лист №НГЗ-Исх-10-18-573 від 07 грудня 2018 року, паспорт якості №236 від 14 червня 2019 року;

копію митної декларації країни відправлення 10116030/140619/0004168 від 14 червня 2019 року;

митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів UA504010/2019/001737 від 03 липня 2019 року.

На електронний запит митниці, декларантом було додатково подано Платіжний документ №2997 від 29 червня 2019 року.(а.с.17, зворотній бік)

За результатом дослідження вказаних документів митну вартість вищезазначеного товару було скориговано та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA504010/2019/000153/2 від 03 липня 2019 року та оформлено карту відмови №UA504010/2019/00198 від 3 липня 2019 року.

В обґрунтування вказаного рішення зазначено:

подані документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості (страхування);

декларантом не надано документальне обґрунтування формування ціни з урахуванням її числових значень;

підпис та печатка у рахунку-фактурі від 14 червня 2019 року №68 відрізняються від підпису та печатки у контракті від 31 жовтня 2018 року №18-345 та у додатку від 04 червня 2019 року №5;

декларантом не надано в повному обсязі витребувані митним органом додаткові документи для підтвердження митної вартості, надані документи не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості.(а.с.18, зворотній бік)

Для митного оформлення товарів за митною декларацією UA504010/2019/001866 декларантом подано митному органу:

рахунок-фактуру (інвойс) від 24 червня 2019 року №71, 72;

декларацію про походження товару від 24 червня 2019 року №71, 72;

накладна ЦІМ/УМВС 27419736 від 24 червня 2019 року;

накладна ЦІМ/УМВС 27420075 від 24 червня 2019 року;

платіжний документ, що підтверджує вартість товару 3064 від 01 липня 2019 року;

зовнішньоекономічний контракт №18-345 від 31 жовтня 2018 року;

доповнення до контракту №1 від 21 листопада 2018 року, №3 від 07 березня 2019 року, №5 від 04 червня 2019 року;

інші некласифіковані документи лист №НГЗ-Исх-10-18-573 від 07 грудня 2018 року, паспорт якості №1407, 1408 від 24 червня 2019 року;

копію митної декларації країни відправлення 10116030/140619/0004394 від 24 червня 2019 року;

митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів UA504010/2019/001866 від 11 липня 2019 року.(а.с.29)

На електронний запит митниці, декларантом було додатково подано Платіжний документ №3064 від 01 липня 2019 року.(а.с.27, зворотній бік)

За результатом дослідження вказаних документів митну вартість вищезазначеного товару було скориговано та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA504010/2019/000159/2 від 11 липня 2019 року та оформлено карту відмови №UA504010/2019/00207 від 11 липня 2019 року.

В обґрунтування вказаного рішення зазначено:

подані документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості (страхування);

декларантом не надано документальне обґрунтування формування ціни з урахуванням її числових значень;

підпис та печатка у рахунках-фактурах від 24 червня 2019 року №71 та №72 відрізняються від підпису та печатки у контракті від 31 жовтня 2018 року №18-345 та у додатку від 04 червня 2019 року №5;

декларантом не надано в повному обсязі витребувані митним органом додаткові документи для підтвердження митної вартості, надані документи не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості.

Вважаючи такі рішення протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що позивачем для митного оформлення були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості. Таким чином, відповідач не довів, що позивач сплатив за товар іншу суму ніж та, яка заявлена у якості митної вартості товару.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла такого висновку.

Статтею 49 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів (ст.50 МК України).

Згідно ч. 1 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу України. Про це ж вказано у ч.1 ст.52 МК України.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа зобов`язані подавати митниці достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, а митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, (п. 1 ч.5 ст.54МК України)

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Однак, у разі необхідності, органи доходів та зборів мають право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості (п.2 ч.5 ст.54 МК України), а декларант чи уповноважена ним особа зобов`язані надати такі додаткові документи (ч.3, 4ст.53МК України).

Згідно ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів та зборів під час проведення митного контролю та митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Пунктом 1 ч.4 ст.54 МК України визначено обов`язок митниць здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості товарів, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Разом з тим, якщо документи, які підтверджують митну вартість товарів та подані декларантом до митного органу, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, визначені ч.3 ст.53 МК України.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Поряд із цим, Верховний Суд неодноразово у постановах від 08 жовтня 2019 року у справі №803/776/17, від 22 грудня 2020 року у справі №809/382/17, від 25 лютого 2021 року у справі №810/3295/17 зазначав, що митний орган повинен витребувати лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Виходячи з принципу послідовності, передбаченого ст.57 МК України, відповідач при виборі методу визначення митної вартості повинен був провести консультації з декларантом, обмінюючись наявною у кожного з них інформацією. При цьому, застосування резервного методу, відповідно до вимог встановлених Митним кодексом України, можливе лише за наявності обґрунтованих підстав незастосування попередніх п`яти.

Згідно ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);2) другорядні:а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;в) на основі віднімання вартості;г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Основний метод (ст.58 МК України - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) неможливо застосувати, враховуючи відсутність документально підтвердженої інформації щодо внутрішньої структури ціни реалізації імпортних товарів (у зв`язку з наданням неповних відомостей про митну вартість товарів, ненадання належних додаткових документів).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна з складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Так, відповідно до ч.3 ст.58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1ст.57 Митного кодексу України.

Статтею 64 МК України встановлено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Досліджуючи обставини, які стали підставами для коригування митної вартості товарів, суд апеляційної інстанції встановив таке.

Згідно контракту №18-345 від 31 жовтня 2018 року базис поставки є (DАР), який не передбачає обов`язку страхування, про що декларант письмово повідомив митний орган.(а.с.17, 27, зворотній бік)

Пункт 8 ч.2 ст.53 Митного кодексу України встановлює, що вимоги щодо надання страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, передбачені лише для випадків, якщо страхування здійснювалося.

Таким чином, якщо, за умовами поставки, товар не страхувався, вимога Державної митної служби в особі Миколаївської митниці як відокремленого структурного підрозділу про надання такої інформації є безпідставною.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 27 березня 2018 року (справа №814/1213/16), від 23 вересня 2021 року (справа №814/1043/16).

До того ж, відсутні підстави для визнання обґрунтованими доводи скаржника про відсутність інформації щодо витрат на транспортування та експедиційне обслуговування задекларованих товарів до місця ввезення на митну територію України, оскільки за п.2.1. Контракту, ціна товару включає всі витрати щодо його доставці до місця призначення.

За офіційними правилами тлумачення торгівельних правил Інкотермс, в редакції 2010 року, термін DАР «поставка в місце призначення» покладає на Продавця обов`язок нести всі витрати і ризики, пов`язані з транспортуванням товару до місця призначення, що узгоджене сторонами.

Колегія суддів зазначає, що ст.Суземка прикордонна проміжна залізнична станція 3-го класу Брянського відділення Київського напрямку Московської залізниці. Найближча до Державного кордону з Україною станція Московської залізниці.

При цьому, ст.Зернове проміжна залізнична станція 4 класу Конотопської дирекції Південно-Західної залізниці та міждержавний стиковий пункт столичної магістралі Київ - Москва. Розташована у райцентрі Середина-Буда Сумської області на Сіверщині на самому кордоні з Росією.

Таким чином, витрати на транспортування та експедиційне обслуговування задекларованих товарів до ст.Зернове - митний кордон України, відповідно до умов договору Ікотермс 2010, покладено на Продавця.

Указані обставини також спростовують посилання відповідача на відсутність інформації в накладних СМГС (залізнична накладна) щодо перевізника та витрат на перевезення між ст.Суземкою та ст.Зернове, оскільки в п.22 накладних СМГС зазначено перевізника до митного кордону України, тобто до ст.Зернове, ОАО «РЖД».(а.с.23, зворотній бік)

З огляду на викладене, посилання відповідача на ненадання документів щодо транспортування товару, що підлягав розмитненню, є безпідставним.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку саме тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.

Таким чином, посилання апелянта в поданій апеляційній скарзі на інші підстави для коригування митної вартості, ніж ті, що не були зазначені в рішенні про коригування митної вартості, є необґрунтованим.

Стосовно зазначення митного органу у рішеннях про коригування митної вартості товарів на невідповідність вимогам п.5.1 контракту наданих платіжних доручень, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п.5.1 Контракту від 31 жовтня 2018 року №18-345 оплата товару Покупцем здійснюється банківським переказом у російських рублях шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Продавця згідно наданим інвойсам протягом 5-ти робочих днів по факту відвантаження товару на підставі наданих залізничних накладних з відміткою станції відправлення.

Декларантом у підтвердження оплати товару були надані митному органу платіжні доручення в іноземній валюті, що відповідає зазначеній у рахунках-фактурах (інвойсах) сумі поставки товару, а саме:

- щодо митної декларації UA504010/2019/001866 (сума 1 208 125,00 руб.) рахунки-фактури №71 від 24 червня 2019 року на суму 689125,00 руб. та №72 від 24 червня 2019 року на суму 519000,00 руб. (а.с.31, 31 зворотній бік);

- щодо митної декларації UA504010/2019/001737 (сума 1 634 250,00 руб.) рахунок-фактура №68 від 14 червня 2019 року (сума 1 634 250,00 руб.) (а.с.21).

У свою чергу, в чому саме полягає невідповідність наданих платіжних доручень положенням п.5.1 контракту, в оскаржуваних рішеннях не зазначено.

Посилання апелянта на те, що надані платіжні доручення можуть свідчити про несвоєчасність оплати товару, а також на те, що Продавцем могла бути нарахована неустойка у зв`язку з такою несвоєчасною оплатою, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на те, що це є лише припущеннями митного органу, на яких не можуть ґрунтуватись прийняті рішення.

Питання підстав стягнення неустойки в даному випадку дійсно врегульовано п.8.1 Контракту та передбачає право, а не обов`язок продавця стягувати з покупця неустойку у разі затримки розрахунку. Сторони вільні у здійсненні господарської діяльності, а тому питання сплати штрафів та неустойки відноситься до відання господарюючих суб`єктів.

Разом з тим, доказів стягнення з ТОВ "МГЗ" будь-яких додаткових виплат, в тому числі неустойки, не надано.

Що стосується посилань митного органу на неідентичність підписів у рахунках та в контракті, колегія суддів зазначає, що підписання вказаних документів може здійснюватись різними особами. Жодним нормативно-правовим актом не визначений обов`язок підписання розрахункового документа виключно директором підприємства. Відповідно не є таким, що суперечить вимогам законодавства, оформлення інвойсу особою, відповідальною за здійснення розрахунку, або особою, уповноваженою таким правом.

Отже, заявлена ТОВ «МГЗ» митна вартість товару відповідає ціні господарської операції та є сплаченою у повному обсязі.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ТОВ «МГЗ» надано для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню. Вказані документи чітко підтверджували ціну товару, що підлягала сплаті покупцем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товару за ціною договору, згідно вимог ч.ч. 4, 5 ст.58 МК України.

При цьому, згідно висновків щодо застосування норм права, викладених зокрема у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2018 року (справа №814/2659/16), однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Також, необґрунтовано рішення щодо неможливості застосування основного методу визначення митної вартості - за ціною договору.

Відтак, виходячи з привила, встановленого ч.3 ст.57 Митного кодексу України, застосування відповідачем другорядного методу (за резервним методом) визначення митної вартості товару є протиправним, що правильно встановлено судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення від 24 вересня 2021 року.

Відповідно до ст.ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.308, 310, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної митної служби в особі Миколаївської митниці як відокремленого структурного підрозділу - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" до Державної митної служби в особі Миколаївської митниці як відокремленого структурного підрозділу, про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товару; визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню у касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 14.04.2022 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.