Справа № 280/6099/21
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2022-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 квітня 2022 року м. Дніпросправа № 280/6099/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року

у справі №280/6099/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альбакор"

до Одеської митниці Держмитслужби

про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2021 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Альбакор" звернулось до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці Держмитслужби в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500110//2 від 12 червня 2021 року Одеської митниці Держмитслужби.

- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500110/2021/00075 від 12 червня 2021 року Одеської митниці Держмитслужби.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 р. у справі № 280/6099/21 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Альбакор" до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень - задоволено.

Не погодившись з рішенням суду, Одеською митницею Держмитслужби подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 р. у справі № 280/6099/21, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржник вважає, що суд не врахував, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, між ТОВ «Альбакор», як покупцем та Бузарам Компані С.Л. Уругвай, як постачальником укладено Контракт № 55А/2018В від 16 жовтня 2018 року на поставку свіжозамороженої або охолодженої риби різних видів та морепродуктів (за асортиментом, кількістю, вартістю та на умовах визначених сторонами і зазначених в інвойсах на кожну партію товару). Згідно даного Контракту позивачем на митну територію України ввезений вантаж - морожена масляна ціла.

Згідно Інвойсу постачальника від 30 березня 2021 року №OV732 товар постачався за ціною 1,04 доларів СШA за кг товару на умовах CFR м. Одеса. Україна.

Для здійснення митного оформлення товару 08 червня 2021 року позивачем по електронній системі до ВМО №4 м/п "Чорноморський" Одеської митниці ДМС подано митну декларацію по формі МД-2 (реєстраційний номер митниці 500110/2021/013448) довідковий № 19712 (згідно графи 7 МД), відповідно до якої заявлена митна вартість товарів у розмірі 724 674,80 гривень (тобто за ціною зазначеною в інвойсі постачальника (26650,00 доларів США х 27.1923)).

Визначення мінної вартості товару здійснено позивачем за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Заявлена позивачем митна вартість згідно частиною 10 статті 58 МК України включає вартість товару згідно рахунків - 724 674,80 грн., інших витрат, які підлягають включенню в митну вартість товару, у позивача не було.

Разом з МД позивачем надано: контракт № 55А/2018В від 16 жовтня 2018 року; Інвойс від 30 березня 2021 року № ОV732; Проформа-інвойс від 16 лютого 2021 року № ЕХРО732; платіжні доручення № 332133 від 03 березня 2021 року та № 3152140 від 31 травня 2021 року; Коносамент № HLCUBU від 11 квітня 2021 року; Товарно-транспортна накладна СМR № 0063 від 07 червня 2021 року; Сертифікат якості/Декларація виробника № 732 від 07 квітня 2021 року; ветеринарно-санітарний сертифікат від 09 квітня 2021 року; Сертифікат походження № 015588 від 11 травня 2021 року.

11 червня 2021 року по вказаній вище електронній системі надійшло повідомлення в якому зазначено, що у зв`язку із тим, що подані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) відповідно до підпункту в) пункту 2 частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) відповідно до пункту 6 частини 10 статті 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язана з їх транспортуванням до борту судна у порті вивезення країни виробника товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

3) у наданій до митного оформлення експортній декларації країни відправлення №20-23479891-0 від 12 квітня 2021 року сума не відповідає сумі інвойса.

4) У наданій до митного оформлення банківський платіжний документ № 332133 від 03 березня 2021 року вказано інвойс № EXPO 732 від 16 лютого 2021, проте до митного оформлення даний інвойс не надавався. У зв`язку з чим даний документ містить ознаки підробки;

5) наданий Експертний висновок № ОИ -7752 від 10 червня 2021 року не відповідає країні експортера та дійсний до 10 червня 2021 року

Враховуючи вищезазначене, відповідно до частини 3 статті 53 МКУ декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1)рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 2) виписку з бухгалтерської документації; 3) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 4) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 5) згідно п.8 ч.2 ст.53 МКУ - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

На виконання повідомлення, позивачем до митниці додатково надано: Лист позивача № 06/02-30 від 11 червня 2021 року; експертний висновок Запорізької ТПП № ОИ-7752 від 10 червня 2021 року; прайс-лист від 26 березня 2021 року; калькуляцію ціни товару від 30 березня 2021 року; Лист позивача № 06/02-29 від 11 червня 2021 року щодо відсутності рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору: лист постачальника від 10 червня 2021 року з даними бухгалтерського обліку та про відсутність каталогів; експортну декларацію від 12 квітня 2021 року № 20-23479891-0.

12 червня 2021 року відповідач, прийняв Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500110/2021 000051/2 від 12 червня 2021року, в зв`язку з тим, що наданих документів недостатньо для підтвердження митної вартості товару. На цій підставі відповідач використав наявну у нього інформацію щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей з розрахунку 1.50 доларів СШA за 1 кг товару.

На підставі даного Рішення відповідач оформив Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500110/2021/00075 від 12 червня 2021року.

Позивач не згоден з прийнятим рішенням відповідача, але з метою випуску у вільний обіг швидкопсувних товарів скористався правом наданим частиною 3 статті 52 МКУ та оформив 12 червня 2021 року нову МД по формі МД-2 №500110/2021/013913 сплативши митні платежі згідно із заявленою позивачем митною вартістю товарів та надавши гарантію в розмірі різниці між заявленою позивачем митною вартістю та митною вартістю визначеною відповідачем про що зазначено в графі 47 МД (під кодом 55 ).

Позивач не погоджуючись з прийнятими рішеннями митницею, звернувся до суду.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін оскаржуване рішення, погоджується з доводами відповідача про те, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Саме з таких повноважень Митниці виходив і суд першої інстанції, який, при цьому, вірно вказав на те, що такі повноваження митного органу мають реалізовуватися виключно на підставі та у спосіб, що передбачені Митним кодексом України.

Відповідно до ст.49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно із ч.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів, відповідно до ч.5 ст.54 МК України має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст..53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) здійснювати коригування митної вартості товарів.

Згідно із ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, вказаними нормами матеріального права визначено повноваження органу доходів і зборів щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень.

Так, орган доходів і зборів зобов`язаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом. При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи, лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою обставиною, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Так, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такі висновки суду першої інстанції, відповідають правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 в справі №809/1884/16 та Верховного Суду України від 31.03.2015 в справі №21-127а15 та від 02.06.2015 в справі №21-498а15.

У спірному випадку суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що відповідач ні під час декларування спірного товару, ні під час судового розгляду справи не вказав на документи, зазначені у частині 2 статті 53 МК України, і які подані позивачем як декларантом, в яких наявні розбіжності, ознаки підробки або вони не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за товар, що ввозився.

Відповідач під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, заявлених за електронними митними деклараціями, встановив, що в наданих позивачем документах є розбіжності: декларантом не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару всіх складових митної вартості, необхідних при її обчисленні.

Так митним органом зазначено, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо витрат на навантаження оцінюваних товарів, пов`язана з їх транспортуванням до борту судна у порті вивезення країни виробника товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; у наданій до митного оформлення експортній декларації країни відправлення №20-23479891-0 від 12 квітня 2021 року сума не відповідає сумі інвойса; у наданій до митного оформлення банківський платіжний документ № 332133 від 03 березня 2021 року вказано інвойс № EXPO 732 від 16 лютого 2021, проте до митного оформлення даний інвойс не надавався. У зв`язку з чим даний документ містить ознаки підробки; наданий Експертний висновок № ОИ -7752 від 10 червня 2021 року не відповідає країні експортера та дійсний до 10 червня 2021 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до умов контракту № 55А/2018В від 16 жовтня 2018 року, а саме до пунктів 4.2. та 5.1 якого вартість упаковки включена у вартість товару.

Позивач, як при митному оформленні товару, так і до суду надав Інвойс від 30 березня 2021 pоку № OV732 де зазначено, що поставка товару здійснювалась на умовах CFR м. Одеса, Україна. Згідно умови CFR Інкотермс в редакції 2010 року (пункт 1.3. Контракту) продавець виконав поставку, коли товар перейшов через поручні судна (на борт судна) в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний сплатити всі витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в порт призначення, а ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які інші додаткові витрати, переходять від продавця до покупця після розміщення товару на борту судна в порту відвантаження. Отже, посилання відповідача на необхідність надання витребуваного документа є безпідставною.

Щодо суми в експортній накладній, то позивач надав Інвойс від 30 березня 2021 року № OV732 де зазначено, що країною походження товару є Аргентина, а відправником товару буде третя особа - Nietos de Antonio Baldino S.A. (Аргенитна). Таким чином, експортну декларацію оформлював не постачальник з Уругваю, а відправник товару з Аргентини - компанія Nietos de Antonio Baldino S.A.. про що зазначено в графі Importador/Exportador експортної декларації. Саме тому вартість товару в експортній декларації з Аргентини не співпадає з вартістю товару зазначеною в інвойсі постачальника з Уругваю, а саме є меншою за вартість вказану постачальником в інвойсі, оскільки експортна декларація оформлена не за ціною постачальника, а за ціною виробника, який не є постачальником товару в адресу позивача.

Щодо посилань скаржника на ненадання платіжного доручення, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в Інвойсі від 30 березня 2021 року № OV732 зазначено, що оплата здійснюється на підставі контракту та Проформи- інвойсу від 16 лютого 2021 pоку № ЕХР0732, який позивач надав разом з митною декларацією, що підтверджується зазначеним в ній переліком доданих документів під кодом 0325.

Також необхідно вказати й на те, що в наданому експертному висновку зазначено країну походження товару (Аргентина), яка співпадає з країною походження товару зазначеною в інвойсі в свою чергу інвойс датований 30 березня 2021 року і поставка відбувалась в квітні 2021 pоку, тоді як діапазон цін зазначено за період з березня по 10 червня 2021 року.

Стосовно аргументів відповідача про ненадання позивачем додатково витребуваних документів, суд першої інстанції правильно виходив з того, що хоча митний орган і має повноваження витребувати додаткові документи, але такі повноваження, відповідно до ст.53 МК України, обумовлені необхідністю перевірки правильності визначення митної вартості, що вказує на те, що митний орган може витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Оскільки у спірному випадку позивачем надано до митного оформлення документи, які дозволяли ідентифікувати поставлений товар, а також дозволяли обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом, то сам факт подання декларантом не всіх додаткових документів, не міг бути підставою для відмови в митному оформленні товару.

Отже, проаналізувавши підстави прийняття відповідачем рішень про коригування митної вартості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначені Одеською митницею обставини не можуть бути правовою підставою для коригування митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності, або явні ознаки підробки. Відповідач не надав суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. У свою чергу, надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари.

Таким чином, дослідивши встановлені обставини справи, аргументи з якими відповідач пов`язує незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, судова колегія приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 р. у справі № 280/6099/21 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 р. у справі № 280/6099/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в випадках та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко