Справа № 460/499/22
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2022-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 квітня 2022 року м. Рівне №460/499/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОЛД С"

доРівненської митниці
про визнання протиправними та скасування рішення і картку відмови,
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОЛД С" (далі по тексту позивач) до Рівненської митниці (далі по тексту відповідач) про визнання протиправними та скасування Рішення про коригування митної вартості товарів від 25.11.2021 за №UA204020/2021/000063/2 і Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA204020/2021/001310.

Згідно з позовною заявою та відповіддю на відзив, позовні вимоги ґрунтуються на тому, що позивач через декларанта ТОВ ФОРТУНА В, за наявності усіх документів, звернувся до митного органу для здійснення митного оформлення імпортованого транспортного засобу. У поданій митній декларації митна вартість транспортного засобу позивачем була визначена за ціною договору (контракту) щодо транспортного засобу, який імпортується (основний метод). Проте, відповідачем протиправно, в порушення норм статті 57 Митного кодексу України та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість транспортного засобу, здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним). Внаслідок цього було прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Вважає, що відповідач безпідставно поставив під сумнів весь поданий йому перелік документів і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки відповідачем не доведено обставин, які б свідчили про існування у митного органу достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару. Відтак, застосування резервного методу для визначенні митної вартості товару є протиправним, а збільшення такої вартості порушує права позивача. З огляду на це, сторона позивача просила позов задовольнити повністю.

Згідно з відзивом на позовну заяву, сторона відповідача позов не визнала. В обґрунтування заперечень покликалася на те, що при проведенні у відповідності до положень статті 54 Митного кодексу України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення позивачем, митниця володіла інформацією, яка призвела до сумнівів у правильності визначення митної вартості транспортного засобу. За таких підстав, відповідно до вимог Митного кодексу України, посадовою особою відповідача було направлено позивачу електронну вимогу, щодо надання додаткових документів з метою підтвердження заявлених відомостей у митній декларації, на яку декларантом було надано відмову в наданні додаткових документів. За наведеного сторона відповідача доводила, що оспорювані рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є такими, що прийняті митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України. З огляду на це, просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою суду від 24.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №460/499/22.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

24.11.2021 за митною декларацією (далі - МД) UA204020/2021/288872 декларантом ТОВ ФОРТУНА В митному посту Рівне Рівненської митниці заявлено до митного оформлення товар: автобус пасажирський, міський, марки MAN A37, модель LIONS CITY, ідентифікаційний номер (номер шасі) - НОМЕР_1 , загальна кількість сидячих місць, включаючи місце водія -28, стоячих місць - 68, місце для сидіння інвалідів в колясці - 1 призначення: для використання на дорогах загального користування (для перевезення пасажирів), номер двигуна-н/в, тип двигуна -дизельний, робочий об`єм циліндрів- 6871 смі, бувший у використанні, колісна формула 4x2, календарний рік виготовлення - 2007, модельний рік виготовлення 2007, бувший у використанні, за рівнем митної вартості 7000 EUR/шт (далі - товар), ввезений ТОВ ГОЛД С.

Для митного оформлення відповідачу було подано такі документи: рахунок-фактура (інвойс) від 11.11.2021 за №850/2021; автотранспортна накладна від 11.11.2021 за №83699; декларація про походження товару (Declaration of origin) від 11.11.2021 за №850/2021; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 04.06.2007 за № НОМЕР_2 ; банківський платіжний документ, що стосується товару (Платіжне доручення в іноземній валюті) від 10.11.2021 № (MUR) 14 - в графі 44 Митної декларації даний документ зазначено під номером 0410001; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 22.10.2021 №22/10/21/1; договір про надання послуг митного брокера від 14.05.2020 №14/05; копія митної декларації країни відправлення від 11.11.2021 №21DE96E0 (дані графи 44 МД та а.с.15-27).

З метою підтвердження інформації щодо заявленої митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, митницею направлено декларанту електронне повідомлення з вимогою надати додаткові документи: висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією з урахуванням фактичного технічного стану імпортованого транспортного засобу; виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару; договір (угоду, контракт ) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів за увесь маршрут перевезення, які можливо поширити на заявлену партію товару відповідно до частини другої статті 53 МКУ, з урахуванням положень передбачених графою 20 Розділу III «Правил заповнення декларації митної вартості», затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599; проформу від 22.10.2021 зазначену у платіжному дорученні від 11.11.2021 № (MUR) 14 (а.с.28-29).

У відповідь на вказаний запит митниці декларантом позивача повідомлено, що додаткові документи надаватися не будуть (а.с.30).

25.11.2021 Рівненською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2021/000063/2 по митній декларації №UA204020/2021/288872, за яким митну вартість автобуса пасажирського, міського, марки MAN A37, модель LIONS CITY, ідентифікаційний номер (номер шасі) - НОМЕР_1 , збільшено з 7000 EUR до 8250 EUR (а.с.31-32).

В обґрунтування вказаного рішення (графа 33) зазначено: митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, оскільки: 1) згідно поданого інвойсу від 11.11.2021 №850/2021 продавцем товару є SZTELLE AUTOMOBILE. Разом з тим, в поданому до митного оформлення свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу від 04.06.2007 № НОМЕР_2 власником товару є Braunschweiger Verkehrs-AG. При цьому, до митного оформлення не подано будь-яких документів щодо продажу товару від третьої особи, у тому числі договір (угоду, контракт ) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається. У відповідності до виконання умов зовнішньоекономічного контракту від 22.10.2021 №22/10/21 до митного оформлення подано платіжне доручення від 10.11.2021 (MUR) 14, у якому зазначено документ на підставі якого здійснено оплату за товар проформу від 22.10.2021. Однак дану проформу для митного оформлення н подано. Також подане платіжне доручення не містить реквізитів підпису та печатки банку. До митного оформлення надано копію експортної МД країни відправлення від 11.11.2021 №21DE96E0. При перевірці автентичності МД за номером MRN на сайті https:/ec.europa.eu/ інформація про МД, яка задовольняла б запит не знайдено, що ставить під сумнів існування такого документа; 2) декларантом не надано додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 МКУ та у відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право впевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положенням статті 17 угоди про застосування статті VII ГААТ/CОТ від 1994р.,

У вішенні вказано, що митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та наявності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні відомості щодо складових митної вартості товарів.

Вказано, що цінова інформація згідно з базами даних ЄАІС Держмитслужби: МД від 21.10.2021 № UA205140/2021/076038 8250 EUR/шт, МД від 05.10.2021 № UA209180/2021/045964 8307,73 EUR/шт.

Цінова інформація сайту https://mobile.de: мінімальна вартість аналогічного транспортного засобу за технічними характеристиками та роком виготовлення становить 9900 євро нетто (без ПДВ) та 11781 євро брутто (з ПДВ).

В рішенні констатовано проведення процедури консультації і відсутність можливості застосування методів визначення митної вартості від 1 до 5. У підсумку, митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно статті 64 Митного кодексу України, на рівні 8250 EUR, що на момент подання МД становить 249442,05 грн..

З урахуванням Рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2021/000063/2 від 25.11.2021 Рівненською митницею винесено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2021/001310, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією №UA204020/2021/288872 від 24.11.2021 (а.с.33-34). У картці відмови роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме: провести декларування товарів відповідно до положень статті 257 Митного кодексу України, здійснивши коригування заявленої митної вартості відповідно до Рішення про визначення митної вартості №UA204020/2021/000063/2 від 25.11.2021.

Відповідно до цього, декларантом позивача подано до митного оформлення МД №UA204020/2021/289934, за якою товар «автобус пасажирський, міський, марки MAN A37, модель LIONS CITY, ідентифікаційний номер (номер шасі) - НОМЕР_1 , загальна кількість сидячих місць, включаючи місце водія -28, стоячих місць - 68, місце для сидіння інвалідів в колясці - 1 призначення: для використання на дорогах загального користування (для перевезення пасажирів), номер двигуна-н/в, тип двигуна -дизельний, робочий об`єм циліндрів- 6871 смі, бувший у використанні, колісна формула 4x2, календарний рік виготовлення - 2007, модельний рік виготовлення 2007, бувший у використанні» випущено у вільний обіг. При цьому, в такій митній декларації, код визначення методу митної вартості в графі 43 - визначено як « 1/6», а в графах 47-48 наведено подробиці розрахунків, які свідчать, що позивач не погодився з резервним методом визначення митної вартості і з самою митною вартістю (а.с.35-37).

Вважаючи протиправними вищевказані рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з даним позовом про їх скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною 1 статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Митний контроль це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1 статті 4).

Відповідно до частини 1 статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами 1-2 статті 53 Митного кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу вимог частини 5 статті 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

В свою чергу, відповідно до частини 1 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 2 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною 1 статті 55 Митного кодексу України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, частиною 1 статті 57 Митного кодексу України закріплено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

В силу вимог частини 2-3 статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією (частина 4 статті 57).

Таким чином, до виключних повноважень органу доходів і зборів належить здійснення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, яке полягає у перевірці числового значення та методу визначення заявленої митної вартості.

Разом з тим, з урахуванням положень частини 3 статті 318 Митного кодексу України, яка встановлює, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, реалізація зазначених повноважень повинна відбуватись із обмеженим втручанням у процедуру самостійного визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, котрому повинна передувати наявність в органу доходів і зборів обґрунтованих сумнiвiв у правильності визначення заявленої митної вартості товарів.

Відповідно до частини 4 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з частиною 5 цієї статті, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 10 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Частиною 11 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Частиною 9 статті 58 Митного кодексу України визначено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

В силу вимог частини 2 статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

А відповідно до частини 3 цієї статті, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу

З аналізу вищенаведених норм права вбачається, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на імпортерові. Але, при цьому, митний орган може витребувати додаткові документи лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнiвiв у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні вищенаведених статей, сумніви митниці є обґрунтованими тоді, коли:

- надані декларантом документи містять розбіжності,

- або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари,

- або наявні ознаки підробки.

Відповідно, наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, випробовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У графі 33 оскаржуваного позивачем рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем зазначено, що митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та наявності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні відомості щодо складових митної вартості товарів. Вказано, що цінова інформація згідно з базами даних ЄАІС Держмитслужби: МД від 21.10.2021 № UA205140/2021/076038 8250 EUR/шт, МД від 05.10.2021 № UA209180/2021/045964 8307,73 EUR/шт. Цінова інформація сайту https://mobile.de: мінімальна вартість аналогічного транспортного засобу за технічними характеристиками та роком виготовлення становить 9900 євро нетто (без ПДВ) та 11781 євро брутто (з ПДВ).

Разом з тим, таке формулювання оспорюваного рішення вже доводить його протиправність, позаяк сама по собі інформація про вартість подібних транспортних засобів не може розглядатися як обґрунтований сумнів. Більше того, така інформація не дозволяє співвіднести технічний стан транспортних засобів, позаяк мова йде про автомобілі бувші у використанні, а не нові.

Обґрунтовуючи рішення про коригування митної вартості відповідач зазначає, що згідно поданого інвойсу від 11.11.2021 №850/2021 продавцем товару є SZTELLE AUTOMOBILE. Разом з тим, в поданому до митного оформлення свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу від 04.06.2007 № НОМЕР_2 власником товару є Braunschweiger Verkehrs-AG. При цьому, до митного оформлення не подано будь-яких документів щодо продажу товару від третьої особи, у тому числі договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається.

Однак, слід зазначити, що відомості про продавця товару не є підставою для визначення числового значення вартості товару.

Відповідачем було здійснено випуск товару у вільний обіг на підставі митної декларації №UA204020/2021/289934, до якої було долучено інвойс від 11.11.2021 №850/2021 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 04.06.2007 № НОМЕР_2 .

Невідповідність у поданих до митного оформлення документів інформації про продавця товару не є підставою для коригування митної вартості, а є підставою для вирішення питання про можливість притягнення особи, яка подала такі документи до відповідальності відповідно до Митного Кодексу України, якщо її вина буде доведена у встановленому порядку.

Також відповідач приймаючи рішення про коригування митної вартості вказав, що у відповідності до виконання умов зовнішньоекономічного контракту від 22.10.2021 №22/10/21 до митного оформлення подано платіжне доручення від 10.11.2021 (MUR) 14, у якому зазначено документ на підставі якого здійснено оплату за товар проформу від 22.10.2021. Однак дану проформу для митного оформлення не подано. Також подане платіжне доручення не містить реквізитів підпису та печатки банку.

Суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є зокрема рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Оскільки товар заявлений до розмитнення був об`єктом купівлі-продажу, що підтверджується договором від 22.10.2021 №22/10/21/1, то на виконання вимог частини другої статті 53 Митного кодексу України митному органу було надано інвойс від 11.11.2021 №850/2021 та платіжне доручення від 10.11.2021 (MUR) 14.

Крім того, відповідач зазначає, що до митного оформлення надано копію експортної МД країни відправлення від 11.11.2021 №21DE96E0. При перевірці автентичності МД за номером MRN на сайті https:/ec.europa.eu/ інформація про МД, яка задовольняла б запит не знайдено, що ставить під сумнів існування такого документа.

Однак, відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України експортна декларація країни відправлення не є документом, що підтверджує митну вартість товару.

Відсутність інформації щодо такої декларації на сайті https:/ec.europa.eu/ не може слугувати підставою для коригування митної вартості ввезеного товару.

Усіма доданими до МД документами в повній мірі підтверджено митну вартість автомобіля на рівні 7000 EUR і така вартість є підтвердженою ціною договору.

Усі твердження відповідача про наявність у нього сумнівів є абсолютно надуманими і голослівними. При цьому, сам відповідач не надав суду жодного доказу тому, що надані декларантом документи були не повними, містили розбіжності, чи ознаки підробки. Що стосується ціни, яка була фактично сплачена позивачем за автомобіль, то така в повній мірі підтверджена належними і допустимими доказами і в повній мірі відповідає домовленостям сторін відповідного договору.

Автентичність документів, поданих позивачем до митного оформлення транспортного засобу за відповідною митною декларацією, ніким не спростована. Даних про те, що експорт транспортного засобу, ввезеного на митну територію України позивачем, фактично проведено за іншою митною вартістю відповідачем не здобуто і суду не надано.

З огляду на наведене, усі зауваження відповідача з приводу наявності у нього сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості та з приводу не підтвердження позивачем числових значень складових митної вартості є необґрунтованими та надуманими.

Суд наголошує, що в частині 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено чіткі підстави для наявності у митного органу права вимагати надання додаткових документів, які повинні бути зазначені в графі 33 рішення про коригування митної вартості відповідно до частини 2 статті 55 Митного кодексу України.

Відтак, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 у справі № 1140/3242/18.

У постанові від 30.10.2018 у справі №826/25605/15 Верховним Судом зроблено правовий висновок про те, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах від 08.09.2018 у справі №803/2129/15, 14.08.2018 у справі №804/11337/15, від 07.08.2018 у справі №803/166/16, від 31.07.2018 у справі №803/2219/15, від 31.07.2018 у справі №804/858/14, від 20.06.2018 у справі №804/15156/15, від 20.06.2018 у справі №815/4398/16, від 20.06.2018 у справі №826/1261/15, від 20.06.2018 у справі №803/406/16.

Верховний Суд у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-a зробив висновок, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей, визначених частиною другою статті 55 МК, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 18.08.2021 у справі №160/4944/19 та від 17.01.2022 у справі №520/2000/19.

На переконання суду відповідач не довів, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, відповідач не вказав на документи, зазначені у частині 2 статті 53 Митного кодексу України, і які подав позивач як декларант при митному оформленні транспортного засобу, в яких з них наявні розбіжності, ознаки підробки або які не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за автомобіль, всупереч імперативної вимоги закону.

Що стосується інформації з бази даних ЄАІС Держмитслужби та сайту https://mobile.de, то така взагалі не може бути самостійною підставою для витребування митним органом додаткових документів з метою підтвердження заявленої митної вартості, якщо при цьому подані до митного оформлення разом з митною декларацією документи не містять розбіжностей, ознак підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всі відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Крім того, митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в довідниках чи на сайтах мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Такі відомості з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості транспортного засобу та рівнем вартості такого транспортного засобу по довіднику чи на сайті, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують сумнів у правильності визначення митної вартості товару та довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає право вчиняти дії, спрямовані на коригування митної вартості товару.

Отже, відповідно до наявних у справі доказів, відповідач взагалі не мав передбачених частиною 3 статті 53 Митного кодексу України підстав на витребування у позивача додаткових документів.

При вирішенні адміністративного спору суд також враховує правову позицію Верховного Суду України, що наведена у постановах №№21-56а10, 21-76а10, 21-213а11, 21-418а11, 21-245а12 від 21.01.2011, від 07.02.2011, від 14.11.2011, від 06.02.2012 та від 11.09.2012 (відповідно), за якою, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості.

Стороною відповідача не надано жодного доказу на підтвердження тому, що зазначена процедура взагалі проводилась, як і тому, що ним здійснювався саме послідовний вибір методу.

Крім того, стороною відповідача не доведено і обґрунтованість власних розрахунків, ні нормативно, ні фактично (оскільки не використано інформації, вказаної у актах про проведення огляду товару, не враховано технічний стан авто).

Щодо інших зауважень відповідача, зазначених у відзиві на позов, то суд зазначає наступне.

Відповідач у відзиві на позов зазначає, що платіжне доручення від 10.11.2021 містить суму платежу 7000 евро, однак графа 70 «Деталі платежу» платіжного доручення, не містить посилання на дату та номер інвойсу, який оплачено, а посилається на документ проформа від 22.10.2021, який ні до митного органу ні до суду не подавався. Вважає, що погоджений сторонами інвойс від 11.11.2021 №850/2021 оплачено 10.11.2021 (ще до його виставлення).

З матеріалів справи встановлено, що 10.11.2021 позивач у Рівненській філії АТ КБ ПриватБанк було погоджено Імпортний договір № PRO FORMA від 22.10.2021 на купівлю валюти в розмірі 7000 євро з метою придбання транспортного засобу - автобуса пасажирського, міського, марки «MAN», модель «А37 LIONS CITY», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в іноземного контрагента юридичної особи SZTELLE AUTOMOBILE (Німеччина) (а.с.72).

Рахунок-фактуру (інвойс) (нім. Rechnung) № 850/2021 від 11.11.2021 про продаж ТОВ «ГОЛД С» саме SZTELLE AUTOMOBILE зазначеного автобуса за ціною 7000 євро продавцем було виписано 11.11.2021, тобто під час отримання автобуса водієм ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ).

10.11.2021 позивач оплатив SZTELLE AUTOMOBILE вартість автобуса марки «MAN», модель «А37 LIONS CITY», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , в розмірі 7000 євро, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті за № (MUR) 14, а в графі 70 «Деталі платежу» міститься посилання на транспортний засіб марки «MAN» та Імпортний договір № PRO FORMA від 22.10.2021.

При цьому, у пунктах 4.1, 4.2 Договору № 22/10/21/1 від 22.10.2021 зазначено, що ціна за одиницю товару визначається в кожному окремому випадку за взаємною згодою між Продавцем та представником Покупця, яка зазначається в інвойсі. Загальна вартість договору складає 7000 евро.

Покупець конвертує гривні в євро і банківським переказом відправляє Продавцю в обумовлені терміни (пункт 5.5 договору).

Вказані документи не містять розбіжностей щодо вартості товару та ідентифікуючих даних документів на підставі яких придбано автобус.

У поданому відзиві відповідач зазначає, що пункт 3.2. Договору від 22.10.2021 передбачає доставку товару представником Продавця на умовах DAP Рівне. Вказує, що у поданій CMR у графах 16 «Перевізник» та 23 «Підпис та штамп перевізника» зазначено ТОВ «ГОЛД С», що свідчить про понесення витрати на перевезення саме позивачем, які до митної вартості не включено.

Відповідно до пункту 3.2 Договору № 22/10/21/1 від 22.10.2021 між SZTELLE AUTOMOBILE та ТОВ «ГОЛД С» товар доставляється своїм ходом або іншим засобом пересування до місця призначення.

Пунктом 5.1. цього договору визначено, що поставку товару здійснюється за рахунок Продавця. Витрати на поставку товару включаються до загальної вартості товару, який постачається згідно умов даного Договору.

А пунктом 5.2. договору встановлено, що витрати, пов`язані з митним оформленням товару, його реалізацією та інші витрати несе Покупець і вони входять у вартість товару.

З дослідженої судом міжнароднох товарно-транспортної накладної (CMR) серії А №83699 від 13.11.2021 встановлено, що у ній зазначено адресу відправника SZTELLE AUTOMOBILE, адресу перевізника та одержувача (ТОВ «ГОЛД С») автобуса марки «MAN», модель «А37 LIONS CITY», ідентифікаційний номер WMAA37ZZ17R004136, інвойс №850/2021 від 11.11.2021.

Відповідач у відзиві також зазначає, що митниці до митного оформлення подано технічний паспорт № BS-S-0-233/20-00166 виданий у Німеччині, у якому власником автобуса з 11.11.2021 (після придбання 22.10.2021 позивачем) зазначено ОСОБА_3 АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи встановлено, що ТОВ «ГОЛД С» видало 09.11.2021 водію ОСОБА_4 Довіреність за № 42 на отримання від іноземного контрагента SZTELLE AUTOMOBILE за інвойсом №PRO FORMA від 22.10.2021 автобуса «MAN» А37 LIONS CITY у кількості однієї одиниці (а.с.73).

Згідно з поясненнями позивача, у документ про реєстрацію транспортного засобу з короткостроковим номерним знаком №(без номера) виданого в Німеччині, вписано прізвище водія ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 , оскільки транзитний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який записаний в технічному паспорті, видається на прізвище водія, що буде доставляти транспортний засіб від Продавця до Покупця. Свідоцтво про тимчасову реєстрацію видано в Німеччині і було дійсне 5 днів по 15.11.2021, що підтверджено записом в Документі про реєстрацію транспортного засобу з короткостроковим номерним знаком № (без номера). При цьому, в графі С.4с цього документа міститься запис: «Власник реєстраційного документа транспортного засобу не вважається власником транспортного засобу» (а.с.74).

Позивач зазначив, що у Федеративній Республіці Німеччина за порушення правил дорожнього руху несе відповідальність не перевізник (юридична особа), а фізична особа, яка здійснює перевезення. Тому транзитний номер видається на фізичну особу, яка буде керувати транспортним засобом.

Доказів на спростування вказаної обставини відповідачем не надано.

Стосовно твердження відповідача, що до митного оформлення не подано жодного з документів про додаткові витрати, понесенні у зв`язку із купівлею-продажем товару, зокрема витрат на його транспортування, суд зазначає, що згідно з положеннями пункту 5.1 Договору № 22/10/21/1 від 22.10.2021 поставка товару здійснюється за рахунок Продавця. Витрати на поставку товару включаються до загальної вартості товару, який постачається згідно умов даного Договору.

Згідно з пунктом 4.2. вказаного Договору загальна вартість договору складає 7000 євро.

Відповідачем не заперечується, що згідно інвойсу від 11.11.2021 № 850/2021 предметом купівлі-продажу є автобус MAN LIONS CITY, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , вартість якого складає 7000 евро. Тобто, вартість доставки вже врахована у загальну вартість товару.

Окрім того, суд зазначає, що доводи відповідача зазначені ним у відзиві на позов не були підставою для прийняття оскаржуваних рішень.

Інші доводи та аргументи, наведені учасниками справи, не впливають на оцінку спірних правовідносин та не мають значення для правильного вирішення судового спору.

За правилами частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

А в силу вимог частини 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що Рівненською митницею не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу у митній декларації №UA204020/2021/288872 від 24.11.2021, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено.

З огляду на наведене, за результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів від 25.11.2021 за №UA204020/2021/000063/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2021/001310 не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушують права та законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом скасування відповідних рішень суб`єкта владних повноважень.

За усього наведеного, позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Враховуючи положення частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОЛД С" до Рівненської митниці задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів від 25.11.2021 за №UA204020/2021/000063/2 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2021/001310.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОЛД С" судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4962,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Рівненської митниці.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ГОЛД С" (вул. Гагаріна, 30,м. Рівне,33022. ЄДРПОУ/РНОКПП 38610592)

Відповідач - Рівненська митниця (вул. Соборна, 104,м. Рівне,33022. ЄДРПОУ/РНОКПП 43958370)

Повний текст рішення складений 13.04.2022.

Суддя Олег ГРЕСЬКО