Справа № 727/75/22
Суддя: Смотрицький В. Г.
Дата ухвалення: 2022-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/75/22
Провадження № 2-а/727/34/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі головуючого судді Смотрицького В.Г. розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Джандри Назарія Володимировича, Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови інспектора патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Джандри Н.В. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що 22 грудня 2021 року інспектором патрульної поліції ст. лейтенантом Джандрою Н.В. позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за п. 31.4.7 Правил дорожнього руху України за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 грн.

Вважає, що постанова ЕАО № 5174207 є незаконною, необґрунтованою, надуманою та такою, що винесена передчасно та підлягає скасуванню.

Зазначає, що 22 грудня 2021 року, близько 15:00 год. він, керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Н-10 із міста Чернівці до себе додому с. Михалкове Дністровського району Чернівецької області, однак був зупинений працівниками управління патрульної поліції, які повідомили йому, що позивача зупинено через наявність тріщини на лобовому склі його автомобіля в районі склоочисників.

Він не погодився з тим, що наявність тріщини є порушенням правил дорожнього руху, адже працівниками поліції не конкретизовано який саме підпункт пункту 31.4.7 Правил дорожнього руху він порушив. Надалі він відмовився надавати працівникам поліції документи для встановлення особи, оскільки вважав підставу для зупинення незаконною. Після цього на нього було складено постанову.

У зв`язку з викладеним, просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП, серія ЕАО №5174207, винесену інспектором УПП в Чернівецькій області Джандрою Н.В. відносно нього, закрити провадження по адміністративній справі, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які поніс останній у зв`язку із розглядом справи, у тому числі на професійну правничу допомогу.

Позивач в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що постановою про адміністративне правопорушення серії ЕАО №5174207 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 31.4.7 ПДР України та накладено адміністративний штраф у розмірі 340 грн.

Підставою винесення постанови про адміністративне правопорушення було порушення п. 31.4.7 ПДР України, а саме, 22 грудня 2021 року близько 14:44 год., ОСОБА_1 керував транспортним засобом із тріщиною лобового скла в районі склоочисників.

Згідно з ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КпАП України передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст.268 КпАП України передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 статті 121 КУпАП Керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В постанові серії ЕАО №5174207 від 22 грудня 2021 року працівники поліції посилаються на порушення пункту 31.4.7 Правил дорожнього руху України, однак не вказують який саме підпункт правил був порушений позивачем, що в свою чергу впливає на правову кваліфікацію обставин, яка стала підставою для прийняття вищезгаданої постанови.

Як вбачається з оскаржуваної постанови від 22 грудня 2021 року у ній відсутнє посилання на докази, що стали підставою для прийняття рішення про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

Таким чином суд вважає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, є недоведеним, та в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем у встановленому порядку не доведено обґрунтованості прийняття оскаржуваної постанови з урахуванням усіх обставин, що мають значення для її прийняття, що є підставою для її скасування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що позов задоволений, то відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України з Департаменту патрульної поліції необхідно стягнути на користь позивача суму сплаченого судового збору в сумі 496,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

За наведених обставин, постанова серії ЕАО №5174207 від 22 грудня 2021 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП підлягає скасуванню, а позов підлягає задоволенню.

Що ж стосується стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс у зв`язку з розглядом позову, то необхідно зазначити таке.

Відповідно до п.1 ч.3 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Водночас частинами 4, 5 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Верховний Суд в додатковій постанові від 12.09.2018 (справа № 810/4749/15) вказав, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. Такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Також Верховний Суд у постанові від 22.12.2018 (справа № 826/856/18) зазначив, що розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У справі «East/West Alliance Limited" проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії», заява № 34884/97, п. 30). У пункті 269 рішення у цій справі Судом зазначено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем подано договір про надання правової допомоги від 29 грудня 2021 року, укладений між ним та адвокатом Батраковим М.Ю. (а.с. 13).

Відповідно до п.2 додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги №29/12-01 від 29.12.2021 року оплата послуг за даним договором складає 3589,50 грн. (а.с.15) та оплачена клієнтом в день підписання договору, що підтверджується квитанцією №29/12-01 від 29.12.2021 року (а.с. 16).

Судом встановлено, що витрати на професійну правничу допомогу у цій справі позивачем та його представником оцінено у розмірі 3589,50 грн.

Представник відповідача до суду надавав заперечення на заяву про розподіл судових витрат, в якому просив відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу.

Таким чином, враховуючи докази, надані позивачем на підтвердження витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд дійшов висновку, що вищенаведені документи можуть слугувати належними та допустимими доказами для підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу у сумі 3589,50 грн.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

Таким чином, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи суд приходить до висновку про стягнення з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 понесених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 1500 грн.

Керуючись ст.ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», 77, 132, 134, 139, 205, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Джандри Назарія Володимировича, Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову інспектора Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Джандри Назарія Володимировича серії ЕАО №5174207 від 22 грудня 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340,00 гривень за ч. 1 ст. 121 КУпАП скасувати.

Закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 496,20 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні (двадцять) копійок за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для Департаменту патрульної поліції.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот ) гривень за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для Департаменту патрульної поліції.

В задоволенні іншої частини вимог по правничій допомозі відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні рішення в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: