Справа № 580/5290/21
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2022-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2022 року справа № 580/5290/21
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого Руденко А., розглянувши у письмовому провадженні у спрощеному провадженні в приміщенні суду позовну заяву ОСОБА_1 до Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо необхідності проведення з позивачем своєчасного повного фактичного остаточного розрахунку при звільненні з військової служби, що виразилась в несвоєчасній виплаті індексації грошового забезпечення;

- стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби, що виразилась у несвоєчасній виплаті індексації грошового забезпечення, у сумі 451 742 грн. 70 коп.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що проходив військову службу у Збройних Силах України, наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) №359 від 17.08.2018 був звільнений з військової служби та наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) №225 від 09.10.2018 був виключений зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 у справі №580/401/21 стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09.10.2018 по 29.12.2020, в сумі 19325 грн. 52 коп.

У подальшому 15.07.2021 відповідач нарахував та виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення, не виплачену під час проходження військової служби, у зв`язку з чим остаточний розрахунок з позивачем здійснено через 1010 календарних днів після звільнення позивача.

З посиланням на ст. 116, 117 КЗпП України позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідач проти позову заперечив. Зазначив, що рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09.10.2018 по 29.12.2020 у сумі 19 325 грн. 52 коп. було виконано відповідачем у добровільному порядку.

Нарахована індексація за період з грудня 2015 року по березень 2018 року відповідно до норм та правил, визначених Порядком №1078, становить 0,00 грн. щомісячно.

За загальним правилом норми спеціального законодавства є пріоритетними перед загальними нормами. Тобто, норми Кодексу законів про працю України підлягають застосуванні у разі, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини. Оскільки спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці військовослужбовців Збройних Сил України, не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, норми статей 116 та 117 Кодексу законів про працю України є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільненні зі Збройних Сил України.

Заявлена позивачем сума позову є неспівмірною із невиплаченою позивачу сумою індексації.

З вказаних підстав просив у задоволенні позову відмовити.

10.09.2021 позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Ухвалою суду від 16.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

Дослідивши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, подані письмові докази, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України та наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) №359 від 17.08.2018 був звільнений з військової служби; наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) №225 від 09.10.2018 був виключений зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 у справі №580/3656/20:

- визнано противоправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані 42 календарні дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2017 і 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 09.10.2018;

- зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 42 календарні дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2017 і 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 09.10.2018.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 у справі №580/401/21 стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09.10.2018 по 29.12.2020, в сумі 19325 грн. 52 коп.

20.05.2021 позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не нарахування та невиплаті позивачу індексації грошового забезпечення за період з 23.09.2016 до 28.02.2018 включно із застосуванням базового місяця «січень 2018 року»;

- зобов`язати Черкаський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 23.09.2016 до 28.02.2018 включно із застосуванням базового місяця «січень 2018 року».

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04.06.2021 у справі №580/3101/21 зобов`язано Черкаський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 23.09.2016 до 28.02.2018 включно з урахуванням для обчислення відповідних базових місяців.

Вважаючи, що має право на компенсацію середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-ХІІ) військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язана із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Абзацом 2 частини третьої статті 9 Закону №2011-ХІІ визначено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (надалі також - Закон № 1282-ХІІ).

Положеннями статті 1 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону №1282 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Тобто, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Проте ні Законом України Про військовий обов`язок і військову службу, ні іншими нормативними актами не врегульовано порядок відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні військовослужбовця з військової служби.

Згідно ч. 6 ст. 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення. У той же час такі питання врегульовані положеннями Кодексу законів про працю України.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З аналізу зазначених законодавчих норм убачається, що умовами застосування частини першої статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум. При дотриманні наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, за правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26 лютого 2020 року у справі N 821/1083/17 під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Згідно з частиною другою статті 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

За змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

Судом встановлено, що позивач звільнений з військової служби 09.10.2018.

На час звільнення індексація грошового забезпечення не була йому нарахована, тому позивач 20.05.2021 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом про зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04.06.2021 у справі №580/3101/21 зобов`язано Черкаський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 23.09.2016 до 28.02.2018 включно з урахуванням для обчислення відповідних базових місяців.

Позивач стверджує, що на виконання вказаного рішення відповідач 15.07.2021 виплатив йому індексацію грошового забезпечення за період з 23.09.2016 до 28.02.2018 у сумі 4526 грн. 56 коп.

Натомість відповідач стверджує, що нарахована індексація грошового забезпечення позивача за період з 23.09.2016 до 28.02.2018 склала 0,00 грн, тобто фактично відсутня.

Надаючи оцінку вказаним обставинам суд зазначає, що у наданій позивачем виписці по картковому рахунку № НОМЕР_1 від 15.07.2021 зазначено: «Безготівкове зарахування на рахунок зарплати …грошове забезпечення за рішенням суду» сума 4526,56 грн, отже вказана виписка не підтверджує, що перерахована сума є індексацією грошового забезпечення.

Зважаючи на вказане, позивач не довів, що відповідач здійснив фактичний розрахунок з виплати індексації грошового забезпечення і у нього виникло право на звернення до суду з позовом.

Водночас позивач звертався до Черкаського окружного адміністративного суду про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні і рішенням суду від 08.04.2021 у справі №580/401/21 стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09.10.2018 по 29.12.2020, в сумі 19325 грн. 52 коп.

Несвоєчасна виплата індексації грошового забезпечення не була підставою для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у справі №580/401/21, тому позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні саме щодо несвоєчасної виплати індексації грошового забезпечення.

Суд зазначає, що на час винесення вказаного судового рішення індексація грошового забезпечення не була нарахована і позивач з позовом до суду про її нарахування та виплату не звернувся.

Надаючи правову оцінку вказаній обставині, суд зазначає, що стаття 117 КЗпП України не передбачає виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні окремо по кожній із виплат, які належать працівнику на день звільнення; право на звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні виникає у разі фактичного розрахунку щодо всіх виплат, які нараховані, або щодо яких існує спір про їх розмір.

Звернувшись до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, позивач реалізував надане йому право притягти відповідача до відповідальності на підставі ст. 117 КЗпП України.

Взявши до уваги приписи статті 61 Конституції України, яка передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, і підлягає обов`язковому застосуванню як норма прямої дії, суд дійшов висновку, що відповідач вже був притягнутий до відповідальності за несвоєчасний розрахунок при звільненні, тому підстави для повторного притягнення до відповідальності відсутні.

За вказаних обставин підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки виплати індексації грошового забезпечення відсутні, тому позовні вимоги є необгрунтованими і задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 6, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Головуючий Алла РУДЕНКО