Справа № 460/8092/21
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/8092/21 пров. № А/857/4871/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року, ухвалене суддею Гудима Н.С. у м. Рівне у порядку письмового провадження у справі №460/8092/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерства соціальної політики України, про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

17 червня 2021 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача - Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, у якому просив скасувати постанову державного виконавця від 01.06.2021 про закінчення виконавчого провадження ВП №3056213.

В обґрунтування позовних вимог покликається на передчасність винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови, оскільки на виконання рішення суду його житлом не забезпечено та він продовжує перебувати на квартирному обліку у Львівській міській раді.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року до участі у справі залучено Міністерство соціальної політики України в якості третьої сторони, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що боржником за виконавчим листом у виконавчому провадженні ВП №30565213 - Міністерством соціальної політики України постанову суду від 25.03.2011 у справі №2а-5416/09/1770 виконано в повному обсязі, а саме: перераховано на рахунок Львівської обласної державної адміністрації кошти в сумі 4021478, 50 грн з цільовим призначенням для придбання житла сім`ї ОСОБА_1 в м.Львів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та відзиву на неї, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Судом першої інстанції достовірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на виконанні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження №30565213 щодо примусового виконання виконавчого листа №2а-5416/09/1770, виданого Рівненським окружним адміністративним судом 22.08.2011.

Так, постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 25.03.2011 у справі №2а-5416/09/1770 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано бездіяльність Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи щодо не виділення коштів на забезпечення житлом ОСОБА_1 протиправною; зобов`язано Міністерство України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи перерахувати цільовим призначенням кошти у відповідності до Порядку використання у 2008 році коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на забезпечення житлом ОСОБА_1 . В решті позовних вимог - відмовлено.

22.08.2011 на виконання вказаної постанови Рівненським окружним адміністративним судом позивачу виданий виконавчий лист.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 18.06.2012 замінено у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа Рівненського окружного адміністративного суду від 22.08.2011 у справі №2а-5416/09/1770 боржника - Міністерство України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи його правонаступником - Міністерством надзвичайних ситуацій України, а ухвалою від 21.05.2014 - його правонаступником Міністерством соціальної політики України.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 змінено спосіб виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 25.03.2011 у справі №2а-5416/09/1770 шляхом стягнення з Міністерства соціальної політики України цільовим призначенням коштів в сумі 4021748,50 грн без ПДВ у відповідності до порядку використання у 2008 році коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для придбання житла ОСОБА_1 .

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 змінено спосіб виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 25.03.2011 у справі №2а-5416/09/1770, з урахуванням ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 14.12.2016, шляхом стягнення з Міністерства соціальної політики України на рахунок Львівської обласної державної адміністрації цільовим призначенням коштів в сумі 4021748,50 грн (без ПДВ) відповідно до Порядку використання у 2008 році коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2008 №230, для придбання житла сім`ї ОСОБА_1 в м.Львові.

Ухвалою суду від 24.03.2021 задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови від 25.03.2011 у справі №2а-5416/09/1770. Зобов`язано Міністерство соціальної політики України та Львівську обласну державну адміністрацію подати протягом одного місяця з дати набрання законної сили ухвали суду про встановлення судового контролю звіт про виконання судового рішення, а саме постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 25.03.2011 у справі №2а-5416/09/1770 з урахуванням ухвал про зміну способу виконання від 14.12.2016 та від 03.08.2020. Запропоновано ГУ Державної казначейської служби України у м. Києві в такий же строк повідомити суд про стан виконання вищеназваними суб`єктами відповідного судового рішення.

20.05.2021 на рахунок Львівської обласної державної адміністрації зараховані кошти в сумі 4021748,50 грн за цільовим призначенням: стягнення заборгованості згідно РОАС №2а-5416/09/1770 від 14/12/2016 отрим. ЛОДА на придбання житла для ОСОБА_1 ..

01.06.2021 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владиславом Сергійовичем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 3056213 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-5416/09/1770, виданого 22.08.2011 Рівненським окружним адміністративним судом.

Позивач, не погоджуючись із постановою державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МУЮ про закінчення виконавчого провадження ВП №3056213 від 01.06.2021, звернувся до суду з вимогами про її скасування.

З огляду на доводи позивача, дослідженню підлягає питання наявності правових підстав для закінчення державним виконавцем виконавчого провадження ВП №30565213.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з положеннями статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 зазначив, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.05.2002 у справі "Бурдов проти Росії" визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду".

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 у справі "Класс та інші проти Німеччини" "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

У Рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

В розумінні статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення зокрема на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до п. 1, пп. 1 п. 2 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно з положеннями статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішення суб`єкта владних повноважень щодо відповідності визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям правомірності, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1-3 ст. 90 КАС України).

Зі змісту постанови про закінчення виконавчого провадження від 01.06.2021, копія якої долучена до матеріалів справи, слідує, що виконавче провадження закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки на адресу Міністерства юстиції надійшов лист від 31.05.2021 № 5/9-5982/0/2-21/1-2.2 за підписом першого заступника голови ЛОДА Андрія Голика, зміст якого вказує на те, що кошти у сумі 4021748,5 грн надійшли на рахунок облдержадміністрації 20.05.2021 та вказані обставини зумовлюють винесення постанови про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішенням.

Слід зазначити, що на примусовому виконанні відповідача перебував виконавчий лист, виданий Рівненським окружним адміністративним судом 22.08.2011, який підлягав виконанню саме з урахуванням зміни способу виконання рішення: стсгнення з Міністерства соціальної політики України на рахунок Львівської обласної державної адміністрації цільовим призначенням кошти в сумі 4021748,50 грн (без ПДВ) відповідно до Порядку використання у 2008 році коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2008 №230, для придбання житла сім`ї ОСОБА_1 в м.Львові.

Судом встановлено та не заперечується позивачем, що на виконання постанови суду від 25.03.2011 на рахунок Львівської обласної державної адміністрації 20.05.2021 зараховано кошти в сумі 4021748,50 грн з цільовим призначенням: стягнення заборгованості згідно РОАС №2а-5416/09/1770 від 14/12/2016 отрим. ЛОДА на придбання житла для ОСОБА_1 .

Судом слушно також вказано на те, що позивач, погоджуючись із визначеним способом захисту його порушеного права, звертався до Рівненського окружного адміністративного суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 25.03.2011 у справі №2а-5416/09/1770.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 24.03.2021 задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови від 25.03.2011 у справі №2а-5416/09/1770. Зобов`язано Міністерство соціальної політики України та Львівську обласну державну адміністрацію подати протягом одного місяця з дати набрання законної сили ухвали суду про встановлення судового контролю звіт про виконання судового рішення, а саме постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 25.03.2011 у справі №2а-5416/09/1770 з урахуванням ухвал про зміну способу виконання від 14.12.2016 та від 03.08.2020. Запропоновано ГУ Державної казначейської служби України у м.Києві в такий же строк повідомити суд про стан виконання вищеназваними суб`єктами відповідного судового рішення.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2021 ухвалу суду першої інстанції від 24.03.2021 про встановлення судового контролю за виконанням постанови від 25.03.2011 у справі №2а-5416/09/1770 залишено без змін.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 16.07.2021 прийнято звіти Міністерства соціальної політики України та Львівської обласної державної адміністрації про виконання рішення суду в адміністративній справі №2а-5416/09/1770 як такі, що підтверджують виконання рішення суду.

Наведеними судовими рішеннями беззаперечно встановлено, що кошти в сумі 4021748,50 грн були виділені для придбання житла в м.Львові в межах забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2008 №230) ОСОБА_1 на склад сім`ї з дев`яти осіб - згідно направлення Рівненської обласної державної адміністрації серія РВ №5093 від 17.12.2010 про відселення для проживання та працевлаштування до м. Львова.

Таким чином, боржником за виконавчим листом у виконавчому провадженні ВП №30565213 - Міністерством соціальної політики України постанову суду від 25.03.2011 у справі №2а-5416/09/1770 виконано в повному обсязі у визначений судовими рішеннями про зміну способу виконання від 14.12.2016 та від 03.08.2020 спосіб.

Щодо покликань скаржника на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2015 року у справі №2а-5416/09/1770, якою роз`яснено, що при виконанні постанови суду від 25.03.2011 в частині зобов`язання перерахувати кошти у відповідності до Порядку використання у 2008 році коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ОСОБА_1 має бути забезпечений житловою площею в м. Львів Львівської області в межах розміру, визначеного ст.47, 50 ЖК України, з урахуванням права на додаткову житлову площу, передбачену Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постановою Кабінету Міністрів України "Про Порядок надання додаткової жилої площі особам, які внаслідок Чорнобильської катастрофи перенесли променеву хворобу будь-якого ступеня або стали інвалідами, дітям-інвалідам, які потребують особливого догляду, та сім`ям, що втратили годувальника з числа осіб, віднесених до категорії 1" суд наголошує на тому, що така датована раніше, ніж постановлені у справі ухвали про зміну способу виконання рішення від 14.12.2016 та від 03.08.2020, а тому рішення у справі №2а-5416/09/1770 підлягає виконанню саме у змінений судом спосіб.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, суд апеляційної інстанції поділяє висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 272, 287, 308, 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року у справі №460/8092/21 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний