Справа № 580/647/22
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2022-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2022 року справа № 580/647/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А., розглянувши у письмовому провадженні у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення про заборону в`їзду в Україну, -

встановив:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення №58 від 01.06.2021 про заборону в`їзду в Україну.

Обгрунтовуючи позовну заяву, зазначає, що спірне рішення прийнято на підставі подання Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 245.05.2021 №5381/55/01-2021, згідно з яким дії позивача становлять загрозу національній безпеці України, безпеці громадського порядку в Україні і відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» є підставою для заборони в`їзду позивача в Україну. Так, підставою для прийняття рішення є ті обставини, що позивач є учасником організованої злочинної групи, яка вчиняє тяжкі та особливо тяжкі злочини і за період перебування в Україні перевірявся на причетність до вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів в межах кримінального провадження №0000284 від 23.09.2016; також позивач ніби-то розповсюджує злочинний вплив на процеси, що відбуваються в економічній, політичній та суспільних сферах, та до позивача застосовані спеціальні економічні та інші обмежувальних заходів (санкцій) за рішенням Ради національної безпеки України.

Позивач не погоджується з оспорюваним рішенням у зв`язку з недоведеністю факту загрози національній безпеці України, оскільки як у поданні Департаменту стратегічних розслідувань, так і у оспорюваному рішенні не зазначено фактичних даних щодо вчинення або можливості вчинення саме позивачем конкретних протиправних дій на шкоду державній безпеці України, громадському порядку України, а вчинення кримінальних правопорушень може бути підтверджене лише вироком суду, та відповідач не провів перевірку щодо їх наявності.

Щодо застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), то вони не передбачені статтею 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» як окрема підстава для застосування обмеження у праві в`їзду іноземця в Україну і мають оцінюватись у сукупності з іншими обставинами, вказаним у поданні Департаменту стратегічних розслідувань.

Крім того, у провадженні Касаційного адміністративного суду перебуває справа №9901/463/21 за позовом ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправним і нечинним Указу Президента України №203/2021 від 21.05.2021 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14.05.2021 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» в частині їх введення в дію щодо позивача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив з тих підстав, що подання про скасування дозволу на імміграцію, посвідки на проживання, примусове видворення та заборону в`їзду на територію України від 24.05.2021 №5381/55/01-2021 підготовлене органами поліції в межах компетенції, визначеної Законом України «Про Національну поліцію» і обставини, зазначені у поданні, вказують на наявність загрози національній безпеці, громадському порядку та національним інтересам України у розумінні ч. 1 ст. 1 Закону України «Про національну безпеку України». У відповідача були відсутні обгрунтовані сумніви щодо достовірності вказаних у поданні обставин, тому було прийнято спірне рішення про заборону в`їзду позивача на територію України відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та п.п. «г» п. 4 Інструкції №1235.

Ухвалою судді від 31.01.2022 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 01.04.2022 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі.

Вивчивши доводи учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні матеріалах справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Указом Президента України №203/2021 від 21.05.2021 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14.05.2021 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14.05.2021 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)".

Відповідно до п. 2 вказаного рішення застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) до фізичних осіб згідно з Додатком 1.

Зокрема, згідно п. 599 Додатку 1 вказаного рішення до ОСОБА_1 (позивач у справі), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Вірменія, громадянина Республіки Вірменія, застосовані обмежувальні санкції, передбачені Законом України «Про санкції», зокрема, відмова в наданні та скасування віз резидентам іноземних держав, застосуванні інших заборон в`їзду на територію України (п.12); інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановлених цим Законом (відмова в оформленні посвідки на тимчасове проживання, скасування посвідки на тимчасове проживання; відмова у наданні дозволу на імміграцію, скасування дозволу на імміграцію, скасування посвідки на постійне проживання; відмова у продовженні строку перебування в Україні; відмова в задоволенні заяви про прийняття до громадянства України; примусове видворення за межі України.

24.05.2021 Департаментом стратегічних розслідувань Національної поліції України з метою виконання Указу Президента України №203/2021 від 21.05.2021 направлено до управління Державної міграційної служби у Черкаській області подання №5381/55/122/01-2021 про скасування дозволу на імміграцію, посвідки на постійне проживання, примусове видворення та заборону в`їзду на територію України громадянину Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є організатором злочинної групи, що вчиняє тяжкі та особливо тяжкі злочини.

01.06.2021 Управлінням Державної міграційної служби України в Черкаській області за поданням Департаментом стратегічних розслідувань Національної поліції України від 24.05.2021 №5381/55/122/01-2021 на підставі ч. 1 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Інструкції про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженою наказом МВС України від 17.12.2013 №1235 прийнято рішення №58 про заборону в`їзду в Україну громадянину Республіки Вірменія ОСОБА_1 строком на три роки у зв`язку з тим, що його дії становлять загрозу національній безпеці України, безпеці громадського порядку в Україні, що є підставою для заборони в`їзду на територію України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим фактичним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" №3773-VI визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в?їзду в Україну та виїзду з України.

Частиною 3 статті 3 Закону №3773-VI визначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону №3773-VI в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється в`їзд в Україну в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

У рішенні Управління ДМС України в Черкаській області №58 від 01.06.2021 про заборону в`їзду в Україну Україні громадянину Республіки Вірменія ОСОБА_1 зазначено, що підставою для його прийняття стало подання Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 24.05.2021 №5381/55/122/01-2021

Зі змісту наведеного подання вбачається, що суспільна небезпечність перебування ОСОБА_1 на території України полягає у тому, що відповідно до інформації Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, з метою легалізації на територію України прибув уродженець Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є учасником організованої злочинної групи, яка вчиняє тяжкі та особливо тяжкі злочини. За період перебування на території України ОСОБА_1 перевірявся на причетність до скоєння тяжких та особливо тяжких злочинів в рамках кримінального провадження №0000284 від 23.09.2016 за ч. 2 ст. 189 КК України (вимагання), ч. 2 ст. 289 (незаконне заволодіння транспортними засобами) КК України.

Своїми безпосередніми діями ОСОБА_1 створює реальну загрозу національним інтересам, національній безпеці, порушує права і свободи людини і громадянина, сприяє дестабілізації суспільно-політичної обстановки в Україні та поширює вплив організованої злочинності на процеси, що відбуваються в економічній, політичній та суспільних сферах.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про національну безпеку України" від 21.06.2018 №2469-V111 (далі - Закон №2469-V111) : 3) громадська безпека і порядок - захищеність життєво важливих для суспільства та особи інтересів, прав і свобод людини і громадянина, забезпечення яких є пріоритетним завданням діяльності сил безпеки, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та громадськості, які здійснюють узгоджені заходи щодо реалізації і захисту національних інтересів від впливу загроз; 6) загрози національній безпеці України - явища, тенденції і чинники, що унеможливлюють чи ускладнюють або можуть унеможливити чи ускладнити реалізацію національних інтересів та збереження національних цінностей України; 10) національні інтереси України - життєво важливі інтереси людини, суспільства і держави, реалізація яких забезпечує державний суверенітет України, її прогресивний демократичний розвиток, а також безпечні умови життєдіяльності і добробут її громадян.

Відповідно до ст. 3 Закону №2469-V111 державна політика у сферах національної безпеки і оборони спрямована на захист: людини і громадянина - їхніх життя і гідності, конституційних прав і свобод, безпечних умов життєдіяльності; суспільства - його демократичних цінностей, добробуту та умов для сталого розвитку; держави - її конституційного ладу, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності; території, навколишнього природного середовища - від надзвичайних ситуацій.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону №2469-V111 сектор безпеки і оборони України складається з чотирьох взаємопов`язаних складових: сили безпеки; сили оборони; оборонно-промисловий комплекс; громадяни та громадські об`єднання, які добровільно беруть участь у забезпеченні національної безпеки. Функції та повноваження складових сектору безпеки і оборони визначаються законодавством України.

Ч. 2 вказаної статті передбачає, що до складу сектору безпеки і оборони входять, зокрема, Міністерство внутрішніх справ України, Національна поліція України, Державна міграційна служба України.

Згідно ч. 4 ст. 18 Закону №2469-V111 Національна поліція України є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує громадську безпеку і порядок, охорону прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидію злочинності, а також надає визначені законом послуги з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-V111 завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності.

Згідно п.п. 1-4 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення.

Порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, перебування яких на території України не дозволяється, регулюється Інструкцією про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.12.2013 №1235, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2014 за №25/24802 (далі - Інструкція 1235).

Згідно п. 4 Інструкції №1235 рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС та її територіальними органами за ініціативою: б) підрозділів кримінальної поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час здійснення оперативно-розшукової діяльності; в) органів досудового розслідування поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час здійснення кримінального провадження.

Згідно п. 5 Інструкції №1235 після отримання даних, які обґрунтовують необхідність заборони в`їзду в Україну особі, органи та підрозділи, визначені у пункті 4 цієї Інструкції, надсилають до ДМС або її територіальних органів обґрунтоване звернення (довідку, рапорт).

Згідно п. 6 Інструкції №1235 рішення про заборону в`їзду в Україну особі приймається на підставі обґрунтованого звернення (довідки, рапорту), зазначеного у пункті 5 цієї Інструкції, шляхом винесення рішення про заборону в`їзду в Україну, за формою, наведеною у додатку до цієї Інструкції.

Отже подання Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про заборону в`їзду в Україну підготовлене в межах компетенції, визначеної Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-V111, та направлене відповідачу у порядку, передбаченому п. 4, 5 Інструкції №1235.

Зважаючи на те, що підставою подання є інформація Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, що позивач є учасником організованої злочинної групи, яка вчиняє тяжкі та особливо тяжкі злочини та за період перебування на території України перевірявся на причетність до скоєння тяжких та особливо тяжких злочинів в рамках кримінального провадження №0000284 від 23.09.2016 за ч. 2 ст. 189 КК України (вимагання), ч. 2 ст. 289 (незаконне заволодіння транспортними засобами) КК України, суд вважає обгрунтованими доводи, що своїми безпосередніми діями позивач створює реальну загрозу громадському порядку, здоров?ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні та національним інтересам України, та з урахуванням відсутності обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин вважає, що у відповідача були достатні підстави для прийняття рішення №58 від 01.06.2022 про заборону позивачу в`їзду на територію України строком на 3 роки.

Суд не погоджується з доводами позивача про те, що відповідач не здійснив перевірку фактичних обставин, зазначених у поданні від 24.05.2021 №5381/55/01-2021.

Так, позивач посилається на п. 6 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №360, згідно з яким органи Державної міграційної служби з метою виконання покладених на них завдань мають право користуватися відповідними інформаційними базами даних державних органів, державною системою урядового зв`язку та іншими технічними засобами, та зазначає, що відповідач мав перевірити достовірність інформації, зазначеної у поданні від 24.05.2021 №5381/55/01-2021, щодо позивача.

Проте така перевірка не є обов`язковою відповідно до п. 5, 6 Інструкції №1235.

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-V111 поліція здійснює інформаційно-аналітичну діяльність виключно для реалізації своїх повноважень, визначених цим Законом.

Ч. 2 вказаної статті передбачає, що поліція в рамках інформаційно-аналітичної діяльності: 1) формує бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України; 2) користується базами (банками) даних Міністерства внутрішніх справ України та інших органів державної влади; 3) здійснює інформаційно-пошукову та інформаційно-аналітичну роботу; 4) здійснює інформаційну взаємодію з іншими органами державної влади України, органами правопорядку іноземних держав та міжнародними організаціями;

Водночас стаття 26 вказаного Закону не передбачає формування бази стосовно осіб, діяльність яких загрожує національним інтересам та охороні громадського порядку, тому перевірка інформації неможлива.

Згідно з п. 18 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 №1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» необхідність заборони в`їзду в інтересах забезпечення безпеки України або охорони громадського порядку визначається компетентними державними органами та має превентивний характер, який не потребує обов`язкової наявності порушень законодавства особами, яким заборонено в`їзд.

Оскільки необхідність заборони в`їзду позивача визначена компетентним органом та у відповідача були відсутні обгрунтовані сумніви у його недостовірності, підстави для проведення перевірки відсутні.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20.06.2018 у справі №825/1340/16.

Доводи позивача про те, що рішення №58 від 01.06.2021 прийнято на виконання Указу Президента України №203/2021 від 21.05.2021 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14.05.2021 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» в частині їх введення в дію щодо позивача, і ця обставина не є підставою для заборони в`їзду в Україну, є необгрунтованими, оскільки фактичними підставами є не вказаний Указ Президента, а інформація про те, що позивач є учасником організованої злочинної групи, яка вчиняє тяжкі та особливо тяжкі злочини та за період перебування на території України перевірявся на причетність до скоєння тяжких та особливо тяжких злочинів в рамках кримінального провадження №0000284 від 23.09.2016 за ч. 2 ст. 189 КК України (вимагання), ч. 2 ст. 289 (незаконне заволодіння транспортними засобами) КК України.

Щодо посилання позивача на відсутність вироку суду про притягнення позивача до кримінальної відповідальності, то як зазначено у пункті 18 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 №1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» необхідність заборони в`їзду в інтересах забезпечення безпеки України або охорони громадського порядку має превентивний характер, який не потребує обов`язкової наявності порушень законодавства особами, яким заборонено в`їзд.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов до висновку, що відповідачем доведено правомірність прийнятого рішення, з огляду на що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після підписання судового рішення.

Головуючий Алла РУДЕНКО