Справа № 420/11384/21
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2022-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/11384/21
Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідачаКравця О.О.
судді -Зуєвої Л.Є.
судді - Коваля М.П.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року по справі № 420/11384/21, прийнятого в порядку загального позовного провадження у складі судді Бжассо Н.В., за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправними та скасування припису та постанови,

ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ І РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ:

05 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, в якому просив:

скасувати Припис про усунення ОСОБА_1 порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 11.06.2021 року, складений Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради.

скасувати Постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради № 078/21 по справі про адміністративне правопорушення від 18.06.2021 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 96 КУпАП, та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року позов був задоволений.

II. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ , УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ АПЕЛЯНТА ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Не погоджуючись з рішенням Одеського окружного адміністративного суду 08 грудня 2021 року відповідач подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що судом 1-ї інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права та просив його скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги апелянт, обґрунтовує тим, що рішення суду 1-ї інстанції будується тільки на тому, що Управлінням не надано жодних доказів на підтвердження вчинення саме ОСОБА_1 правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, а також, що з наданої фотофіксації не вбачається факту проведення будівельних робіт.

Апелянт вказує на те, що під час проведення перевірки встановлено, що державна реєстрація права власності на збудовану нежитлову будівлю, площею -28,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , здійснена з наявними ознаками порушення ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 41 Порядку. Враховуючи, що дозвільні документи на вказаний об`єкт будівництва відсутні, за таких обставин визнання та підтвердження державою факту набуття особами права власності на самочинно збудоване нерухоме майно є неприпустимим, адже прямо суперечить вимогам чинного законодавства.

Апелянт зазначає, що під час перевірки встановлено, що Позивачем виконані роботи з будівництва нежитлової будівлі, шляхом улаштування стрічкового фундаменту та кладки зовнішніх стін у рівні першого поверху. Також виконані роботи з улаштування конструкції даху. Під час проведення перевірки, проектна документація на будівництво та документи, які дають право на виконання будівельних робіт ОСОБА_1 надані не були. Також, відсутні документи, які посвідчують право власності або користування земельною ділянкою за вищезазначеною адресою.

Крім того, апелянт зазначив, що згідно з даними єдиного Реєстру будівельної діяльності відсутні відомості стосовно реєстрації документів, які дають право на виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 .

Також апелянт зазначає, що порушення Позивачем вимог містобудівного законодавства, оскільки відповідно до договору купівлі-продажу відповідний гараж виготовлений з металу. Але, судом першої інстанції не було прийнято до увагу, що відповідно до фотофіксації, яка є невід`ємною частиною матеріалів перевірки, даний гараж побудовано з піноблоків, що як раз підтверджується здійсненням будівельних робіт. Апелянт звертає увагу суду на той факт, що Позивач стверджував на тому, що даний гараж побудовано у 1990 році, а матеріал з якого він побудований, а саме піноблоки, з`явилися тільки у 2004-2005 році.

III. ПРОЦЕДУРА АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2022 року апеляційну скаргу було залишено без руху.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав:

IV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Судом першої інстанції було встановлено, що 17.05.2021 року громадянин звернувся до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради із заявою № 36-Ч1-32500 про встановлення законності проведення будівництва поряд з будинком по АДРЕСА_1 (а/с 113, т.1).

За результатом розгляду вказаного звернення, комісія Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради щодо розгляду звернень фізичних та юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності склала висновок № 137 від 31.05.2021 року з рекомендацією провести позапланову перевірку, у зв`язку із обґрунтованістю звернення ОСОБА_3 (а/с 112, т.1).

04.06.2021 року Управлінням ДАБК Одеської міської ради прийнято наказ № 01-13/137ДАБК про проведення позапланової перевірки на об`єкті: «Самочинне будівництво капітальної будівлі на прибудинковій території за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 ). Предмет перевірки: дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт (а/с 111, т.1).

04.06.2021 року Управління ДАБК Одеської міської ради видало направлення головному спеціалісту Кузьменко М.О. для проведення позапланового перевірки № 000205, з яким позивач ознайомлений 08.06.2021 року (а/с 110, т.1).

11.06.2021 року головним спеціалістом Кузьменко М.О. складено акт № 000205 за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об`єкті: будівництво нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 (а/с 115-135, т.1).

З огляду на зміст акту перевірки, перевірка проводилася у присутності позивача.

За результатами проведення перевірки, відповідач встановив, що за адресою: АДРЕСА_1 (територія загального користування), позивач виконав будівельно-монтажні роботи з будівництва нежитлової будівлі.

Під час проведення перевірки, ОСОБА_1 надані наступні документи: паспорт громадянина України, № НОМЕР_1 від 05.05.2018 року, договір № 2112 про надання послуг з придбання прилеглої до тимчасової конструкції (гаражу) території від 10.05.2016 року, технічний паспорт на господарську будівлю № НОМЕР_2 (загальною площею - 28,6 кв.м.), за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 )), виготовлений ФОП ОСОБА_4 , станом на 21.09.2020 року, довідка № 07/65001-797-1 від 25.04.2019 року про резервування у Реєстрі поштового обслуговування Одеської дирекції АТ «Укрпошта» поштової адреси об`єкту, як самостійної одиниці.

Відповідно до наданого договору № 2112 про надання послуг з прибирання прилеглої до тимчасової конструкції (гаражу) території від 10.05.2016 року предметом договору є гараж, виготовлений з металу, місцем тимчасового встановлення гаражу є прибудинкова територія будинку АДРЕСА_1 , площа гаражу складає 36 м.кв (а/с 167-169, т.1).

Відповідно до довідки № 07/65001-797-1 від 25.04.2019 року про резервування у Реєстрі поштового обслуговування Одеської дирекції АТ «Укрпошта» поштової адреси об`єкту, як самостійної одиниці на підставі заяви ОСОБА_1 зарезервовано як самостійну поштову одиницю адресу: АДРЕСА_1 , гараж № НОМЕР_2 ( нині АДРЕСА_1) (а/с 173 , т.1).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості, реєстраційний номер майна - 101, тип майна господарська будівля-гараж № НОМЕР_2 (загальною площею - 28,6 кв.м.), адреса нерухомого майна - АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 ), власник - ОСОБА_1 , Право власності зареєстровано державним Реєстратором Турецьким Олександром Сергійовичем, Великодолинська селищна рада Овідіопольського району Одеської області на підставі - технічного паспорту від 21.09.2020 року, видавник: ФОП ОСОБА_4 , довідки від 21.09.2020 року, видавник ФОП ОСОБА_4 . Згідно з даними єдиного Реєстру будівельної діяльності відсутні відомості стосовно реєстрації документів, які свідчать на прийняття об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 , до експлуатації (а/с 180, т.1).

В акті зроблено висновок, що ОСОБА_1 , виконав будівельно-монтажні роботи з будівництва нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 ), без отримання права на виконання будівельних робіт, чим порушено пункт 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пункт 13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 466 від 13 квітня 2011 року.

З огляду на зміст акту перевірки, ОСОБА_1 від підпису та отримання копії акту перевірки відмовився, у зв`язку із чим примірник акту направлено на адресу позивача поштою.

Також, 11.06.2021 року головним спеціалістом Кузьменко М.О. складено прокол про адміністративне правопорушення (а/с 136-142, т.1), згідно з яким розгляд справи про адміністративне правопорушення призначено на 18.06.2021 року о 10 год. 00 хвл., та припис від 11.06.2021 року (а/с 143-148, т.1) з вимогою зупинити виконання будівельних робіт з 11.06.2021 року та отримати, в установленому законом порядку, документи які дають право на виконання будівельних робіт або демонтувати самочинно збудований об`єкт до 11.08.2021 року, які направлені на адресу позивача разом із актом від 11.06.2021 року.

18.06.2021 року в.о. начальника Управління ДАБК Одеської міської ради Єфремов В.Ю. прийняв постанову № 078/21 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200,00 грн (а/с 149-155, т.1).

V. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) ТА ОЦІНКА СУДУ :

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно статті 8 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". Державний архітектурно-будівельний контроль замовників будівництва, які є фізичними особами, здійснюється відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" з урахуванням особливостей правового статусу таких осіб. Порядок здійснення архітектурно-будівельного контролю визначається Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є: 6) звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до ч. 3 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право: 1) безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню; 2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; 3) у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт; 4) проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації; 5) проводити перевірку відповідності будівельних матеріалів, виробів і конструкцій, що використовуються під час будівництва об`єктів, вимогам стандартів, норм і правил згідно із законодавством; 6) залучати до проведення перевірок представників центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, експертних та громадських організацій (за погодженням з їх керівниками), фахівців галузевих науково-дослідних та науково-технічних організацій; 7) одержувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю. Забороняється витребовувати у суб`єктів містобудування інформацію та документи податкової, фінансової звітності, щодо оплати праці, руху коштів та інші, не пов`язані із здійсненням державного архітектурно-будівельного контролю; 8) вимагати у випадках, визначених законодавством, вибіркового розкриття окремих конструктивних елементів будинків і споруд, проведення зйомки і замірів, додаткових лабораторних та інших випробувань будівельних матеріалів, виробів і конструкцій; 9) забороняти за вмотивованим письмовим рішенням експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію; 10) здійснювати фіксування процесу проведення перевірки з використанням фото-, аудіо- та відеотехніки; 11) здійснювати контроль за дотриманням порядку обстеження та паспортизації об`єктів, а також за реалізацією заходів щодо забезпечення надійності та безпеки під час їх експлуатації.

Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (далі - Порядок № 553), визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками, сертифікованими відповідальними виконавцями робіт, підприємствами, що надають технічні умови щодо інженерного забезпечення об`єкта будівництва, та експертними організаціями (далі - суб`єкти містобудування) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Відповідно до п. п. 5,7 Порядку № 553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є: звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

Під час проведення позапланової перевірки підлягають контролю виключно питання, які стали підставою для проведення такої перевірки.

Строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів.

Повторне проведення позапланової перевірки за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для раніше проведеної позапланової перевірки об`єкта будівництва чи суб`єкта містобудування, забороняється, крім випадків невиконання вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язана пред`явити службове посвідчення та надати копію направлення для проведення позапланової перевірки.

Згідно з п. 7-1 Порядку № 553, з метою розгляду отриманих звернень фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності (далі - звернення) при органі державного архітектурно-будівельного контролю утворюється комісія щодо розгляду звернень у сфері містобудівної діяльності (далі - комісія).

Комісія здійснює колегіальний розгляд звернень фізичних чи юридичних осіб.

Керівник органу державного архітектурно-будівельного контролю затверджує склад комісії та визначає її чисельність.

До складу комісії входять посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Комісія розглядає звернення протягом десяти робочих днів з дати їх надходження.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю не пізніше ніж за чотири дні до дня розгляду заяви повідомляє заявнику та замовнику про час і місце засідання Комісії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті зазначеного органу та додатково телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у зверненні) або з використанням електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у зверненні, доданих до нього документах).

Розгляд звернень здійснюється за участю заявника та замовника або їх представників.

Заявник, замовник та/або їх представники мають право надавати пояснення та подавати додаткові матеріали з питань, зазначених у зверненні, з обов`язковим відображенням відповідної інформації у протоколі.

У разі неявки замовника або його представника після належного їх повідомлення у спосіб, визначений абзацом шостим цього пункту, заява розглядається без його участі.

У разі неявки заявника розгляд заяви переноситься на іншу дату, про що замовник і заявник повідомляються у спосіб, визначений абзацом шостим цього пункту. У разі повторної неявки заява залишається без розгляду.

За результатами розгляду звернення комісія шляхом голосування приймає рішення, що оформлюється відповідним висновком.

Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менше половини персонального складу комісії. У разі рівного розподілу голосів голос голови комісії є вирішальним.

Висновок комісії повинен обов`язково містити: дату та місце проведення засідання комісії; склад комісії, що здійснювала розгляд звернення, та результати голосування ("за", "проти" чи "утримався"); реквізити та суть звернення; рекомендацію органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо обґрунтованості або необґрунтованості позапланової перевірки, а також необхідності її проведення на підставі звернення.

З урахуванням рекомендацій, наведених у висновку комісії, видається наказ за підписом керівника або уповноваженого заступника керівника органу державного архітектурно-будівельного контролю про проведення позапланової перевірки.

Відповідно до п. 9 Порядку № 553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», будівництво - нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт об`єкта будівництва.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», об`єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України;

Частиною 7 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» установлено, що виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється.

Приписами п. 2 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 466 ( далі - Порядок № 466, передбачено, що будівельні роботи - роботи з нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту.

Згідно з п. 5 Порядку № 466, Будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та: подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) та об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта.

Відповідно до п. 13 Порядку № 466, повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, та повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) (далі - повідомлення), повідомлення про зміну даних у зазначених повідомленнях за формою згідно з додатками 1, 2 і 2-1 до цього Порядку подається замовником (його уповноваженою особою) до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет шляхом подання засобами програмного забезпечення Єдиного державного веб-порталу електронних послуг або заповнюється та надсилається рекомендованим листом з описом вкладення до центру надання адміністративних послуг.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом п`яти робочих днів з дня надходження повідомлення забезпечує внесення інформації, зазначеної у повідомленні, до реєстру згідно з цим Порядком. У випадках, встановлених у Порядку ведення першої черги Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва під час реалізації експериментального проекту, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 1 липня 2020 р. № 559, у разі подання повідомлення через електронний кабінет внесення до реєстру інформації, зазначеної у повідомленні, здійснюється в день його надходження автоматично за допомогою програмних засобів ведення реєстру.

Згідно з п. п. 3.11, 3.12, 3.21, 3.22 ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», нове будівництво - будівництво будинків, будівель, споруд, їх комплексів, що здійснюється з метою створення об`єктів виробничого і невиробничого призначення, а також лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, в тому числі добудова зупинених об`єктів незавершеного будівництва;

об`єкт будівництва - будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси або їх частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктур;

реконструкція - перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, в наслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його технікоекономічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкту в цілому або його частин (за умови їх автономності);

споруда - штучно створений об`ємний, площинний або лінійний об`єкт, що має природні або штучні просторові межі, призначений для досягнення певних цілей.

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція) , була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції , кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції , кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Отже, вищевказана норма гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і в оцінці дотримання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за яких майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.6 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 року ,суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі "Колишній Король Греції та інші проти Греції" (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).

Тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі "Скордіно проти Італії"(Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V та п.52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Щокін проти України" (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011року ).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), п. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pinc v. The Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pinc v. The Czech Republic), п. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року, також Рішення у справі "Рисовський проти України" (Rysovskyy v. Ukraine) від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, п.71).

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення ЄСПЛ у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Поняття майно в першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Певні інші права та інтереси, що складають активи, наприклад, борги, можуть також вважатися майновими правами і, відповідно, майном у розумінні цього положення. Питання, що має бути розглянуто, полягає у тому, чи надавали заявнику обставини справи, розглянуті в цілому, право на інтерес, який по суті захищається статтею 1 Першого протоколу (див. рішення щодо прийнятності у справі Броньовські проти Польщі (Broniowski v. Poland) [ВП], заява №31443/96, пункт 98, ECHR 2002-X).

(1) Оцінка аргументів учасників справи і висновку суду першої інстанції

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.1-2 ст.308 КАС України, в редакції Закону на момент вчинення процесуальної дії).

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України (в цьому випадку й далі - у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду і розгляду справи), встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як встановлено судами 1-ї та апеляційної інстанцій, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості, реєстраційний номер майна - 101, за ОСОБА_1 державним Реєстратором Турецьким Олександром Сергійовичем, Великодолинська селищна рада Овідіопольського району Одеської області 21.10.2020 року зареєстровано право власності на господарську будівлю-гараж № НОМЕР_2 (загальною площею - 28,6 кв.м.), адреса нерухомого майна - АДРЕСА_1 , на підставі технічного паспорту від 21.09.2020 року, видавник: ФОП ОСОБА_4 ,згідно з яким матеріали стін гаражу виконані із газобетону (т.1 а/с 178) , довідки від 21.09.2020 року, видавник ФОП ОСОБА_4 .

Згідно з довідкою ФОП ОСОБА_4 від 21.09.2020 року, на замовлення власника проведено технічну інвентаризацію господарської будівлі-гаража, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа господарської будівлі-гаража складає 28,6 кв. м. За даними поточної інвентаризації від 21.09.2020 року встановлено, що гараж побудовано у 1990 році. Відповідно до законодавства України, будівлі та споруди, які побудовані до 1992 року не належать до самочинного будівництва та не підлягають прийняттю в експлуатацію.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача притягнуто до відповідальності за виконання будівельно-монтажних робіт з будівництва нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , без отримання права на виконання будівельних робіт.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що з наданої відповідачем фотофіксації не вбачається факту проведення будівельних робіт за адресою, що зображена на фотознімку. Наявне вже збудоване нежитлове приміщення, а тому вимога у приписі від 11.06.2021 року зупинити виконання будівельних робіт та отримати дозвільні документи, за умови, що станом на час перевірки будівельні роботи не проводяться та наявний готовий об`єкт будівництва, на який зареєстровано право власності.

Апеляційний суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на договір № 2112 про надання послуг з прибирання прилеглої до тимчасової конструкції (гаражу) території від 10.05.2016 року, предметом якого є прибирання території прилеглої до гаражу, що виготовлений з металу, місцем тимчасового встановлення гаражу є прибудинкова територія будинку АДРЕСА_1 , оскільки стороною вказаного договору є ОСОБА_5 , а не позивач та наведені у договорі характеристики гаражу жодним чином не підтверджують, що саме ОСОБА_1 придбав металевий гараж та виконував будівельно-монтажні роботи з реконструкції та/або будівництва нежитлової будівлі з використанням газобетону за вказаною адресою.

Відсутні докази , що до 21.09.2020 року проводилась будь-яка інша технічна інвентаризація гаражу, а також відсутні докази наявності цивільно-правових правочинів щодо переходу права власності на гараж від ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , згідно з якими було б можливо встановити характеристики споруди .

Крім того, апеляційний суд також відхиляє доводи апелянта що матеріал з якого побудований вищевказаний гараж, а саме піноблоки, у 1990 році не існував та з`явилися тільки у 2004-2005 році, з урахуванням наступного:

Згідно технічного паспорту, виготовленого 21.09.2020 року, матеріали стін гаражу виконані із газобетону (т.1 а/с 178).

Так, згідно Термінологічного словнику-довідника з будівництва та архітектури, газобетон це - ніздрюватий бетон, суміш неорганічної в`яжучої речовини, кремнеземистого компонента, газоутворювача і води. Застосовують для огороджувальних конструкцій, тепло- і звукоізоляційних виробів. З відкритих джерел інформації також вбачається, що у 1929 році в містечку Іксхульт фірмою «Ітонг» (Ytong) був початий промисловий випуск газобетону. Інженерами цієї фірми за основу була взята технологія тепловологістного впливу в автоклавах на вапняно-кремнеземисті компоненти, запатентована в 1880 році німецьким професором В. Міхаелісом.

Апеляційний суд також вважає необґрунтованими доводи апелянта, що державна реєстрація права власності на збудовану нежитлову будівлю, площею - 28,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , здійснена з явними ознаками порушення ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 41 Порядку, оскільки предметом спору є правомірність Припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 11.06.2021 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради складеного щодо ОСОБА_1 та постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради № 078/21 по справі про адміністративне правопорушення від 18.06.2021 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.96 КУпАП, а ні правомірність дій чи рішення державного реєстратора.

Крім того , рішення про реєстрацію права власності на вказану нежитлову будівлю за ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV може бути оскаржене до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду та є чинним, доки не скасоване судовим рішенням , яке набуло законної сили та/або рішенням Міністерства юстиції України, його територіальних органів , так як в порядку ст.41 Конституції України та 321 УК України , ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Тобто, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження вчинення позивачем, по за розумним сумнівом, правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Таким чином, апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки суду 1-ї інстанції про наявність підстав для визнання протиправними та скасування Припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 11.06.2021 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради складеного щодо ОСОБА_1 та постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради № 078/21 по справі про адміністративне правопорушення від 18.06.2021 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.96 КУпАП.

Нарахування штрафних санкцій за порушення містобудівного законодавства становило свавільне порушення вимог ст.19 Конституції України та права на мирне володіння майном, гарантованого ст.1 Протоколу 1 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод , контролюючим органом не доведено обґрунтування прийнятого рішення ; контролюючий орган , який не дотримується своїх власних процедур, та не повинен мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків, . Крім того, "ефективним" засобом правового захисту ,як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню має бути скасування вказаних рішень контролюючого органу.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду 1-ї інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.

(2) Висновки апеляційного суду:

Судом 1-ої інстанції повно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладених у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, правильно застосовані та додержані норми матеріального та процесуального права, справу розглянуто повноважним складом суду, суд не приймав рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі, судове рішення прийнятне та підписано суддею, який зазначений у судовому рішенні.

Апеляційний суд доходить до висновку, щодо відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги , та зміни чи скасування рішення суду 1-ої інстанції, а також вважає, що відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст.8,19,55 Конституції України, ст. 6 та ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, ст. 3, 6, 7, 242, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання та може бути, у разі відповідності вимогам ст.328 КАС України, оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом 30-ти днів.

Повне судове рішення складене та підписане 13 квітня 2022 року.

Головуючий суддя Кравець О.О.
Судді Коваль М.П. Зуєва Л.Є.