Справа № 160/26417/21
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2022-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні) в місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМСПЕЦТЕХ» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2021 р. дану позовну заяву було залишено без руху з огляду на невідповідність зазначеного адміністративного позову вимогам ст.160, 161 КАС України, та надано позивачу строк до 24 січня 2022 року.
Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні. відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою, встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМСПЕЦТЕХ» здійснює свою господарську діяльність у відповідності до обраних видів економічної діяльності. Основний вид економічної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМСПЕЦТЕХ» - 46.90 - Неспеціалізована оптова торгівля.
Так за наслідком виконання господарських зобов`язань по даному договору було здійснено господарські операції з поставки та у відповідності до чинних положень ПК України подано на реєстрацію податкову накладну № 26 від 23.10.2020 року на суму ПДВ - 16 921,40 грн. та податкову накладну № 27 від 23.10.2020 року на суму ПДВ - 2 800,00 грн.
02 березня 2022 представником позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМСПЕЦТЕХ», через електрону пошту було направлено на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду відповідь на відзив було направлено на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду відповідь на відзив зареєстрований за вх. №2359/22, в якому позивач з посиланням на загальні норми Податкового кодексу України та норм Порядку як 1165, так і 520 просить суд задовольнити позовну заяву.
02 березня 2022 представником позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМСПЕЦТЕХ», через електрону пошту було направлено на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду відповідь на відзив зареєстрований за вх. №2361/22, в якому позивач з посиланням на загальні норми Податкового кодексу України та норм Порядку як 1165, так і 520 просить суд задовольнити позовну заяву.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
На підставі зазначених попередньої операцій позивачем було складено податкову накладну № 26 від 23.10.2020 р. на суму у розмірі 101 528,40 грн. (в тому числі ПДВ 16 921,40), за господарською операцією з надання послуг поставки та податкову накладну № 27 від 23.10.2020 р. на суму у розмірі 16 800,00 грн. (в тому числі ПДВ 2 800,00), за господарською операцією з надання послуг поставки, що підтверджується матеріалами справи.
14 липня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМСПЕЦТЕХ» подало через електронний кабінет платника податків до ГУ ДПС у Дніпропетровській області пояснення за вих. №140721-1 щодо податкової накладної №26 від 23.10.2020 р., реєстрацію якої зупинено. В цих поясненнях позивач з посиланням на загальні норми Податкового кодексу України та норм Порядку як 1165, так і 520 просить ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийняти рішення про реєстрацію податкової накладної №26 від 23.10.2020 р. Разом з відповідними поясненнями були подані документи на підтвердження реальності здійснених операцій в кількості 14 документів.
Копії всіх документів, на які є посилання в поясненнях Товариства, були надані контролюючому органу в електронному вигляді, а також містяться в матеріалах справи.
14 липня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМСПЕЦТЕХ» подало через електронний кабінет платника податків до ГУ ДПС у Дніпропетровській області пояснення за вих. №140721-2 щодо податкової накладної №27 від 23.10.2020 р., реєстрацію якої зупинено. В цих поясненнях позивач з посиланням на загальні норми Податкового кодексу України та норм Порядку як 1165, так і 520 просить ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийняти рішення про реєстрацію податкової накладної №27 від 23.10.2020 р. Разом з відповідними поясненнями були подані документи на підтвердження реальності здійснених операцій в кількості 14 документів.
Копії всіх документів, на які є посилання в поясненнях Товариства, були надані контролюючому органу в електронному вигляді, а також містяться в матеріалах справи.
Копії обох пояснень було отримано відповідачем та зареєстровано, про що позивачем було отримано квитанції, що міститься в матеріалах справи.
Проте, контролюючим органом було прийнято рішення про відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №2879515/40049277 від 19.07.2021 року для податкової накладної №26 від 23.10.2020 року та №2879486/40049277 від 19.07.2021 року для податкової накладної №27 від 23.10.2020 року.
Рішенням ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 19.07.2021 року №2879515/40049277 Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРОМСПЕЦТЕХ» було відмовлено у реєстрації в ЄРПН податкової накладної №26 від 23.10.2020 року за господарською операцією з надання послуг поставки.

Підставою для відмови у реєстрації податкової накладної №26 від 23.10.2020 р. контролюючий орган визначив: «Розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків».

У частині оскаржуваного рішення «Додаткова інформація» зазначено: «Відсутні розрахункові документи, в тому числі на придбання товару від ФОП « ОСОБА_1 » при розстрочені платежу на 120 днів від 15.10.2020. Відповідно ТТН не прослідковується рух товару, підгруздка і на реалізацію і на придбання з однієї адреси м. Нікополь, вул. Запорізька, 49».

Рішенням ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 19.07.2021 року №2879486/40049277 Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРОМСПЕЦТЕХ» було відмовлено у реєстрації в ЄРПН податкової накладної №27 від 23.10.2020 року за господарською операцією з надання послуг поставки.

Підставою для відмови у реєстрації податкової накладної №26 від 23.10.2020 р. контролюючий орган визначив: «Розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків».

У частині оскаржуваного рішення «Додаткова інформація» зазначено: «Відсутні розрахункові документи, в тому числі на придбання товару від ФОП « ОСОБА_1 » при розстрочені платежу на 120 днів від 15.10.2020. Відповідно ТТН не прослідковується рух товару, підгруздка і на реалізацію і на придбання з однієї адреси м. Нікополь, вул. Запорізька, 49».

Позивач вважає вищезазначені рішення необґрунтованими та протиправними.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості зупинення реєстрації податкових накладних, суд зазначає наступне.

Правовідносини сторін, що виникають у сфері внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних, регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996 р. № 254к/96-ВР, Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI, Порядку прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 р. №1165 тощо.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. ст.8, 9 Кодексу адміністративного судочинства України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодекс їу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Відповідно до п.201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Суд зазначає, що порядок зупинення реєстрації ПН/РК визначено постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року №1165 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», а також Наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 року №520 «Про затвердження Порядку прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».

Відповідно до пункту 5 Порядку №1165, платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку, показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій.

Пунктом 6 Порядку №1165 встановлено, що у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Пунктом 7 Порядку №1165 встановлено, що у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Відповідно до пункту 10 Порядку №1165, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Відповідно до п.11 Порядку №1165, у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Пунктами 25, 26 Порядку №1165 визначено, що комісія центрального рівня приймає рішення про неврахування таблиці даних платника податку, розглядає скарги на рішення комісій регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Комісії регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, врахування або неврахування таблиці даних платника податку, відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Комісія регіонального рівня діє в межах повноважень, визначених цим Порядком та Порядком прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим Мінфіном.

Відповідно до пункту 4 Наказу Мінфіну №520, у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.

Пунктом 5 Наказу Мінфіну №520 визначено Перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі.

Відповідно до пунктів 6 та 7 Наказу Мінфіну №520, письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній / розрахунку коригування.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку подає до ДПС в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період (п.п. 19 п. 201.1 ст. 201).

Судом встановлено, що позивачем відповідно до статей 185, 186, 187, 201 Податкового кодексу України було виписано Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОМСПЕЦТЕХ» та направлено на реєстрацію в ЄРПН податкові накладні №26 від 23.10.2020 року та №27 від 23.10.2020 року, реєстрацію якої було спочатку безпідставно зупинено Головним управлінням ДПС в Дніпропетровській області, а потім взагалі було відмовлено у реєстрації останньої.

Зі змісту зазначених вище квитанції № від 15.11.2020 р. та № від 15.11.2020 р. судом встановлено, що контролюючим органом щодо податкової накладної сформовано висновок про відповідність позивача як платника податку Критеріям ризиковості, а саме п.8 «Критеріїв ризиковості здійснення операції», що містяться в додатку 3 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №1165.

Додатком 3 до Порядку №1165 встановлено наступні Критерії ризиковості здійснення операції:

1. Відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), у таблиці даних платника податку на додану вартість (далі - платник податку) як товару/послуги, що на постійній основі постачається, та обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 рази, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.

2. Відсутність (анулювання, зупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право платника податку на виробництво, експорт, імпорт і оптову торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 і 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, зазначених платником податку в податковій накладній/розрахунку коригування, поданих для реєстрації в Реєстрі на дату їх складення.

3. Відсутність на дату складення податкової накладної/розрахунку коригування відомостей (актуального запису) в Реєстрі платників акцизного податку з реалізації пального щодо суб`єкта господарювання, який подав для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, у яких зазначено товар (пальне) за кодами згідно з УКТЗЕД відповідно до підпункту 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 Кодексу.

4. Складення розрахунку коригування постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, якщо передбачається зміна номенклатури товару/послуги (для товарів за кодами згідно з УКТЗЕД - зміна перших чотирьох цифр кодів, а для послуг за кодами відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг - перших двох цифр кодів), за умови відсутності такого/такої товару/послуги, зазначеного/зазначеної в розрахунку коригування, поданому для реєстрації в Реєстрі, у таблиці даних платника податку як товару/послуги, що на постійній основі постачається (надається).

5. Перевищення суми компенсації вартості товару/послуги, зазначеного/зазначеної в розрахунку коригування на зменшення суми податкових зобов`язань, поданому отримувачем такого товару/послуги для реєстрації в Реєстрі, величини залишку, що визначається як різниця обсягу придбання на митній території України з 1 січня 2017 р., зазначеного постачальником у зареєстрованих у Реєстрі податкових накладних/розрахунках коригування, складених на отримувача такого/такої товару/послуги, та обсягу постачання з 1 січня 2017 р., зазначеного отримувачем у зареєстрованих у Реєстрі податкових накладних/розрахунках коригування на постачання такого/такої товару/послуги.

6. Складення розрахунку коригування на зменшення податкових зобов`язань до податкової накладної, складеної та зареєстрованої постачальником товарів/послуг на неплатника податку на додану вартість, та подання для реєстрації в Реєстрі у строк, що перевищує 14 календарних днів з дня складення податкової накладної, зареєстрованої в Реєстрі без порушення граничних строків реєстрації, встановлених Кодексом.

Відповідно до пункту 4 Наказу Мінфіну №520, у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі, що позивач і зробив.

Судом встановлено, що надані позивачем пояснення та документи не були взяті Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області до уваги. Натомість, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області як на підставу для відмови у реєстрації податкових накладних №26 від 23.10.2020 року та №27 від 23.10.2020 року, вказав на неподання платником податків копій документів, а саме: розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків.

Тобто, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області не були вказані конкретні документи, які не були надані, а лише було здійснено цитування норм Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 520 від 12.12.2019 року.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що рішення Комісії контролюючого органу повинно містити, як чітку підставу для зупинення реєстрації ПН/РК, так і чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.

Однак, рішення про зупинення реєстрації податкової накладної не містить в собі мотивації підстав та причин віднесення відповідної операції до п.8 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, як і не містить доказів наявності податкової інформації, що свідчать про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником з посиланням на відповідні документи.

Крім того, обидва рішення про зупинення реєстрації відповідних податкових накладних не містять вичерпного переліку документів, які необхідно подати платнику податків.

Суд зауважує, що такий висновок кореспондується позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Верховного Суду від 18.06.2020 року у справі №824/245/19-а, в якій зазначається, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної платника у зв`язку із встановленням його ризиковості за вищевказаними Критеріями, податковий орган зобов`язаний не лише зазначити загальний пункт або підпункт таких Критеріїв, а й вказати посилання на конкретний з них, яким, на його думку, не відповідає платник. Невиконання контролюючим органом зазначеної вимоги призводить до обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Відтак, суд зазначає, що невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акту індивідуальної дії призводить до його протиправності.

У свою чергу, суд вказує, що позивачем наданий достатній обсяг необхідних документів, у якості первинних, які не мають жодних недоліків щодо форми, змісту та походження, для підтвердження здійснення господарської операції між позивачем та його контрагентом.

Детально дослідивши весь обсяг наданих документів, суд не знайшов підстав для віднесення позивача до жодного з 6 підпунктів Критеріїв ризиковості здійснення операції, оскільки позивач здійснює свою діяльність в межах та відповідно до чинного податкового законодавства.

Суд зауважує, що при розгляді зазначеної справи особлива увага була приділена саме з`ясуванню підстав, що передували неприйняттю для реєстрації в Єдиному реєстрі відповідної податкових накладних, відповідно до квитанцій № від 15.11.2020 р. та № від 15.11.2020 р. про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Дослідивши весь обсяг документів та матеріалів, наданих учасниками справи, суд зазначає, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області безпідставно відмовлено у реєстрації податкових накладних, що подані на реєстрацію Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОМСПЕЦТЕХ» до Єдиного реєстру податкових накладних з причин ненадання платником податку копій документів, однакових для податкових накладних №26 від 23.10.2020 року та №27 від 23.10.2020 року, а саме: розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків.

Дослідивши пояснення та копії документів надані позивачем разом з поясненнями щодо податкових накладних, реєстрацію яких зупинено №26 від 23.10.2020 р. та №27 від 23.10.2020 р., направлені позивачем, з письмовими пояснення та копіями документів, у якості первинних, судом встановлено, що позивачем, після зупинення реєстрації податкових накладних, було направлено достатній обсяг документів щодо підтвердження реальності господарської операції, а також на підтвердження реальності надання послуги, зазначеної у договорі поставки №19/2675 від 01.06.2019 року.

Однак, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, не беручи до уваги письмові пояснення позивача та надіслані копії документів на підтвердження спірних питань, що виникли у контролюючого органу, відмовив у реєстрації податкових накладних №26 від 23.10.2020 року та №27 від 23.10.2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відтак, суд зазначає, що представником відповідачів, у відповідності до норм ст.73, 74 КАС України, не було надано до суду достатньо належних доказів або інших заперечень щодо позовних вимог та правомірності підстав відмови у прийнятті для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідної податкової накладної, всупереч положенням ст.77 КАС України, якою визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Натомість, позивачем з урахуванням належних письмових доказів в розумінні ст. ст. 73, 74 КАС України, доданих до позовної заяви, детально наведених вище, в повній мірі доведено свою позицію, викладену у позовній заяві, в порядку ст.77 КАС України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про визнання протиправними та скасування рішень комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Дніпропетровській області () про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №2879515/40049277 від 19.07.2021 року та №2879486/40049277 від 19.07.2021 року.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №26 від 23.10.2020 р. та №27 від 23.10.2020 р. датою їх фактичного подання, суд зазначає наступне.

Аналізуючи дані положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

Окрім того, суд звертає увагу на приписи підпункту 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, відповідно до яких, податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій: а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН; б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.

У першому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, яке ухвалюється саме Комісією ДПС.

Оскільки, чинним податковим кодексом України не передбачено зобов`язання контролюючого органу реєструвати зупинені податкові накладні датою їх фактичного подання, задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладну, вказану вище є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Відповідно до платіжного доручення №999 від 07.12.2021 року позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн., який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету. Також відповідно до платіжного доручення №1007 від 28.12.2021 року позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн., який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету. Загальна сума сплаченого судового збору становить 4540, 00 грн. (чотири тисячі п`ятсот сорок грн.)

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМСПЕЦТЕХ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМСПЕЦТЕХ» з оплати судового збору у розмірі 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн.); за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМСПЕЦТЕХ» з оплати судового збору у розмірі 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн.).

Щодо клопотання позивача про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМСПЕЦТЕХ» витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 14 000,00 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та Державної податкової служби України, суд зазначає наступне.

Позивачем до позовної заяви додавались відповідні докази на підтвердження понесених останнім витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із підготовкою та поданням позовної заяви до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, відповіді на відзив відповідача-1, відповіді на відзив відповідача-2 загальному розмірі 14 000,00 грн., що складається з підготовки позовної заяви в розмірі 10 000 грн., підготовки відповіді на відзив на відзив відповідача-1 2000 грн., підготовки відповіді на відзив на відзив відповідача-2 2000 грн.

Відповідно до ст.143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При цьому, відповідно до ч.3, 5 ст.143 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог, шляхом винесення додаткового рішення в порядку, визначеному ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України визначаються види судових витрат.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України надається визначення витрат на професійну правничу допомогу та зазначається наступне.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до змісту ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України визначаються загальні підстави щодо розподілу судових витрат. Зокрема, визначається наступне.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В адміністративних справах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", якщо судове рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, що підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, здійснюються за рахунок коштів державного бюджету.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Відповідно до частини першої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною другою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя №R(81)7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу повинна в принципі отримувати від сторони, що програла, відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Відповідно до пунктів 1,5.6 статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокат фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; захист вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

З приводу зазначеного питання висловився і Конституційний Суд України, так, пунктом 3.2 рішення від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Також Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

З огляду на наведене вище, до правової (правничої) допомоги належать, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правничих питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру тощо.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, саме на суд покладається обов`язок оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, а також з огляду на принцип економії в адміністративному судочинстві, встановить що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

В підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 14 000,00 грн., представником позивача в тексті позовної заяви було зазначено, що при наданні правової допомоги за договором, бюро, в особі адвоката Шашликова Д.Г., відповідно до прайс листа розміру адвокатського гонорару відповідно до п. 7.2, п. 7.6, п. 7.8 було понесено судові витрати у розмірі 10 000 грн. на підготовку позовної заяви (до 5 годин). При цьому суд зазначає, що в прайс листі та в попередньому розрахунку розміру судових витрат, що міститься в матеріалах справи відсутні відомості щодо конкретно витраченого часу на складання позовної заяви.

Також відповідно до заяви про підтвердження витрат на правову допомогу, зареєстровану за вх.№2361/22 було витрачено 2 години на складання документів, а саме: підготовку відповіді на відзив від державної податкової служби України справа: №160/26417/21, суддя: Жукова Є.О. - 1 година; підготовку відповіді на відзив від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, справа: №160/26417/21, суддя: Жукова Є.О. 1 година.

Також надано розрахунок витрат на правову допомогу.

Відповідно до договору позивач сплатив на правову допомогу 14 000,00 грн.

Суд зазначає, що в матеріалах справи міститься копія договору про надання правової допомоги №1/2021 від 04.01.2022 р.

При цьому, суд зазначає, що справа №160/26417/21 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю ПРОМСПЕЦТЕХ до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, зобов`язання вчинити певні дії, розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні).

У письмовому вигляді матеріали справи містять наступні документи, складені представником позивача: позовна заява від 16.12.2021 р.; відповідь на відзив ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 28.02.2022 року та відповідь на відзив Державної податкової служби України від 28.02.2022 року

Суд зазначає, що представником позивача не надано до суду жодного документа в тексті якого б було посилання на адміністративну справу, в межах якої заявлені витрати до відшкодування, а також не відображають суті наданих послуг.

Тобто, матеріали справи, не доводять факту понесення позивачем витрат за складання та подання відповідних процесуальних документів в адміністративній справі №160/26417/21, оскільки в доданих до матеріалів даної справи підтверджуючих документів щодо оплати професійної правничої допомоги не зазначено номер справи, в якій надавалась відповідна правнича допомога.

Враховуючи те, що наданими до суду, документами витрати на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено, суд проходить до висновку про відмову у розподілі судових витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначена правова позиція викладена Верховним судом у додатковому рішенні від 24 січня 2019 року по справі № 9901/350/18 (провадження №П/9901/350/18), в тексті якого зазначено, що надані до Суду представником позивача копії виписок з його банківського рахунку, на підтвердження того, що позивач поніс витрати на правову допомогу згідно актів приймання-передачі наданих послуг № 01-554 від 30 листопада 2017 року, № 02-554 від 11 червня 2018 року, № 03-554 від 22 жовтня 2018 року, такі витрати не підтверджують, оскільки не містять інформацію про номер справи, чи відповідний акт приймання-передачі наданих послуг згідно з якими були сплачені кошти.

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання позивача про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМСПЕЦТЕХ» витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 14 000,00 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та Державної податкової служби України.

Щодо клопотання позивача про зобов`язання відповідача надати звіт про виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З приписів наведеної норми вбачається, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі є правом суду, а не його обов`язком, при цьому, суд вважає, що для вжиття таких заходів повинні існувати об`єктивні обставини, які б викликали сумнів щодо добровільного виконання відповідачем рішення суду.

Суд наголошує на тому, що відповідно до ч.ч.2, 3 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Позивачем не обґрунтовано необхідність встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі, а з матеріалів справи не вбачається об`єктивних обставин, які б викликали сумнів щодо добровільного виконання відповідачем рішення суду у цій справі.

За наведених обставин, у задоволенні клопотання позивача про зобов`язання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надати звіт про виконання судового рішення, яке було заявлено у позовній заяві, суд відмовляє у зв`язку з його необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 242 - 244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМСПЕЦТЕХ» (вул. Дружби, буд. 24, кв. 56, м. Нікополь, Дніпропетровська обл., 53200, ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17-А, м. Дніпро, 49005, ), Державної податкової служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17-а, м. Дніпро, 49005, ), яка приймає рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації №2879515/40049277 від 19.07.2021 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17-а, м. Дніпро, 49005, ), яка приймає рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації №2879486/40049277 від 19.07.2021 року.

Зобов`язати Державну податкову службу України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) зареєструвати податкову накладну №26 від 23.10.2020 р., складену Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМСПЕЦТЕХ» (вул. Дружби, буд. 24, кв. 56, м. Нікополь, Дніпропетровська обл., 53200, ), в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, у відповідності до норм чинного податкового законодавства.

Зобов`язати Державну податкову службу України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) зареєструвати податкову накладну №27 від 23.10.2020 р., складену Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМСПЕЦТЕХ» (вул. Дружби, буд. 24, кв. 56, м. Нікополь, Дніпропетровська обл., 53200, ), в Єдиному державному реєстрі податкових накладних у відповідності до норм чинного податкового законодавства.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17-а, м. Дніпро, 49005, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМСПЕЦТЕХ» (вул. Дружби, буд. 24, кв. 56, м. Нікополь, Дніпропетровська обл., 53200, ) витрати з оплати судового збору у розмірі 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн.); за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМСПЕЦТЕХ» (вул. Дружби, буд. 24, кв. 56, м. Нікополь, Дніпропетровська обл., 53200, ) витрати з оплати судового збору у розмірі 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн.).

У задоволенні клопотання про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМСПЕЦТЕХ» витрат на правничу допомогу адвоката в загальній сумі 14 000,00 грн. (чотирнадцять тисяч грн.), за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17-а, м. Дніпро, 49005, ) та Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ), - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова