Справа № 260/177/22
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2022-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 квітня 2022 рокум. Ужгород№ 260/177/22

15:00 год

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі Шестак Н.В.,

за участю сторін:

позивач: ОСОБА_1 - не з`явився,

відповідач 1: Головне управління ДФС у Закарпатській області - представник не з`явився,

відповідач 2: Головне управління ДПС у Закарпатській області - представник не з`явився,

відповідач 3: Головне управління ДПС України у Закарпатській області - представник Буря Олександр Олександрович,

третя особа: Відділ Державної виконавчої служби у м. Ужгород Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ)- представник не з`явився

третя особа: Мукачівський відділ Державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - представник не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. А.Волошина,52, ), Головного управління ДПС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. А.Волошина,52, ), Головного управління ДПС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. А.Волошина,52, код ЄДРПОУ ВП 44106694), треті особи без самостійних вимог: Відділ Державної виконавчої служби у м. Ужгород Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Заньковецької, 10, ), Мукачівського відділу Державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (89600, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Ш. Августина, 25, ) про визнання протиправними та скасування податкових вимог, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до статті 243 частини 3 КАС України 14 квітня 2022 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі складено 15 квітня 2022 року.

12 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби України в Закарпатській області, Головного управління Державної податкової служби України в Закарпатській області, Головного управління Державної податкової служби України в Закарпатській області, треті особи без самостійних вимог: Відділ Державної виконавчої служби у м. Ужгород Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ), Мукачівського відділу Державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), якою просить визнати протиправними та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Закарпатській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску № Ф- 8256-52 У від 17.05.2019 p., якою визначено суму боргу ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску у розмірі 21 030,90 грн., вимогу Головного управління ДПС у Закарпатській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску №Ф-8256-52 У від 09.08.2019 року., якою визначено суму боргу ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску у розмірі 23 785,08 грн. та вимогу Головного управління ДПС у Закарпатській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску № Ф- 8256-52 У від 17.03.2021 року., якою визначено суму боргу ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску у розмірі 37 788,74 грн.

18 січня 2022 року судом відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено було судовий розгляд.

1. Позиції сторін.

Позивач свої позовні вимоги аргументував тим, що позивач офіційно працевлаштований та є найманим працівником та роботодавцями за період 2017-2020 років за нього сплачувався єдиний соціальний внесок, не менше мінімального розміру, що підтверджується копією трудової книжки та довідкою ОК-7. Зокрема, ОСОБА_1 був працевлаштований та наступними роботодавцями за нього сплачувався єдиний соціальний внесок, не менше мінімального розміру: в 2017 році - на ТОВ «Ужгород П.С.Ю.» () та на ТОВ «ПАКО Холдинг» (); в 2018 році - на ТОВ «Нова пошта» (), на ТОВ «Альвар» () та на ТОВ «ФУДКОМ» (); в 2019 році - на ТОВ «Нова пошта» (); в 2020 році на ТОВ «Нова пошта» (), ТОВ «Транспортна компанія CAT» (), ТОВ «НОВА ПЕЙ» (). Крім того, позивач не здійснює господарську діяльність вже більше 10 років та не отримував від неї за цей період жодних доходів, про те, відповідачами, вищенаведені факти не взяті до уваги, натомість ними незаконно здійснено нарахування позивачу єдиного соціального внеску як фізичній особі-підприємцю за 2017-2020 роки. Крім того, жодною нормою спеціального Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" не передбачено обов`язок ФОП, сплачувати ЄСВ, якщо він не здійснює підприємницької діяльності та не отримує доходу від неї. Таким чином, відповідачами протиправно нараховано єдиний внесок за всі місяці 2017 - 2020 років, тобто період, коли за позивача у встановленому законом порядку були сплачені страхові внески, та за наслідками здійсненого нарахування винесено оскаржувані вимоги про сплату боргу (недоїмки).

02 лютого 2022 року відповідачем 3 до суду подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого вказано, що станом на 31.01.2021 року за позивачем рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 37 788,74 грн. за 2017-2020 роки. Позивач, порушуючи норми чинного законодавства, станом на 31.01.2021, не сплатив в повному обсязі нарахований єдиний внесок, що свідчить про протиправну поведінку платника єдиного внеску. В свою чергу, діючи у межах та у спосіб передбачений імперативними нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 Головне управління ДПС у Закарпатській області надіслало вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-8256-52 від 17.03.2021 у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати єдиного внеску станом на 31.01.2021 року у розмірі 37788,74 грн. Окрім цього, за період 2021 року позивачем по справі здійснено погашення заборгованості з ЄСВ у розмірі 11154,58 грн., тобто загальна заборгованість позивача по справі з ЄСВ станом на 01.01.2022 року складає 26634,16 грн.

14 лютого 2022 року позивачем подано відповідь на відзив, в якому зазначає, що доводи відповідача є безпідставними, оскільки позивач був офіційно працевлаштований і являвся найманим працівником, та роботодавцями за період 2017.-2020 років за нього сплачувався єдиний соціальний внесок, не менше мінімального розміру, що підтверджується копією трудової книжки та довідкою ОК-7, які додані-до позовної заяви. Відповідачем даний факт визнаний та не оскаржується, більше того ним у відзиві визнано, що позивач був офіційно працевлаштований та являвся найманим працівником, і роботодавцями за період 2017- 2020 років за нього наступними роботодавцями сплачувався єдиний соціальний внесок, не менше мінімального розміру, зокрема: ТОВ «Ужгород П.С.Ю.», ТОВ «ПАКО Холдинг», ТОВ «Альвар», ТОВ «ФУДКОМ», ТОВ «Нора пошта»; ТОВ «Транспортна компанія CAT», ТОВ «НОВА ПЕЙ». Крім того, відповідач не заперечує ту обставину що Позивач не здійснює господарську діяльність вже більше 10 років та не отримував від неї за цей період жодних доходів.. Системний аналіз викладених правових норм в позовній заяві надає підстави стверджувати, що жодною нормою спеціального Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" не передбачено обов`язок ФОП, сплачувати ЄСВ, якщо він не здійснює підприємницької діяльності та не отримує доходу від неї. Таким чином, відповідачами протиправно нараховано єдиний внесок за всі місяці 2017 - 2020 років, тобто період, коли за позивача у встановленому законом порядку були сплачені страхові внески, та за наслідками здійсненого нарахування додатково винесено оскаржувані вимоги про сплату боргу (недоїмки). Також відповідачем не спростовано наступні правові висновки Касаційного адміністративного суду сформульовані у постанові суду від 04.12.2019 у справі № 440/2149/19:

Відповідачами 1,2 або уповноваженими представниками відзиву на позовну заяву до суду, у строк наданий судом в ухвалі Закарпатського окружного адміністративного суду про відкриття провадження в адміністративній справі від 18 січня 2022 року, не надано та не повідомлено суду поважні причини його ненадання.

Відповідно до статті 162 частини 6 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Третіми особами письмових пояснень щодо позову, у строк наданий судом в ухвалі Закарпатського окружного адміністративного суду про відкриття провадження в адміністративній справі від 18 січня 2022 року, не надано та не повідомлено суду поважні причини його ненадання.

Позивач, відповідачі 1, 2 та треті особи у судове засідання не з`явилися, однак про час і дату судового засідання повідомлені належним чином.

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

А відтак, оскільки позивач, відповідачі 1, 2 та треті особи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду даної справи, у відповідності до статті 205 КАС України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Представник відповідача 3 в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

2. Обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 12 серпня 2008 року, про що свідчить витяг із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, (а.с. 25-26).

17 травня 2019 року ГУ ДФС у Закарпатській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-8256-52, відповідно до якої ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити 21 030,90 грн. заборгованості зі сплати єдиного внеску, (а.с. 24).

09 серпня 2019 року ГУ ДПС у Закарпатській області () сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-8256-52, відповідно до якої ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити 23 785,08 грн. заборгованості зі сплати єдиного внеску, (а.с. 106).

17 березня 2021 року ГУ ДПС у Закарпатській області ( код ЄДРПОУ ВП 44106694) сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-8256-52, відповідно до якої ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити 37 788,74 грн. заборгованості зі сплати єдиного внеску, (а.с. 107).

Не погоджуючись з податковими вимогами, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом

Відповідно до норм статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №2464-VI від 08.07.2010 (далі - Закон №2464-VI, в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2020 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 2 Закону № 2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Згідно з пунктами 1, 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами; фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 та пункту 2 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується:

для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з частиною 5 статті 8 Закону № 2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

При нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам з джерел не за основним місцем роботи ставка єдиного внеску, встановлена цією частиною, застосовується до визначеної бази нарахування незалежно від її розміру.

Відповідно до частин 2, 3 статті 9 Закону № 2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

За приписами частини 4 статті 25 Закону № 2464-VI податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Проаналізувавши вищенаведені норми права, суд дійшов висновку, що необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць.

При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На підставі наведеного можливо зробити висновок, що, з урахуванням особливостей форми діяльності осіб, що зареєстровані як фізичні особи підприємці, проте фактично не здійснюють та не ведуть господарську діяльність та доходи не отримують, саме для досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Суд вважає за необхідне зазначити, що особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДФС у Закарпатській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску № Ф- 8256-52 У від 17.05.2019 p., якою визначено суму боргу ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску у розмірі 21 030 грн.90 коп., судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що вимогу Головного управління ДФС у Закарпатській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску сформовано (відповідачем 1) за 2017-2018 роки та 1 квартал 2019 року.

12 серпня 2008 року позивача ОСОБА_1 , місцезнаходження ФОП: АДРЕСА_2 взято на облік, в тому числі, як платника податку та платника єдиного внеску. Станом на 03 червня 2021 року підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця - припинено, ( а.с.25).

Як встановлено судом та згідно оскаржуваної вимоги про сплату боргу від 17 травня 2019 року загальна сума боргу платника єдиного внеску становить станом на 30 квітня 2019 року - 21030 грн. 90 коп., до якої відповідачем включено єдиний внесок за I-ІV квартал 2017 року, I-ІV квартал 2018 року, І квартал 2019 року (8448+9828,72+2754,18), ( а.с.109)

Суд вважає за необхідне зазначити, що особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Судом встановлено, що в 2017 році позивач працював на ТОВ "Ужгород П.С.Ю. (), тобто з 01.06.2017 року по 07.08.2017 року прийнятий на роботу на посаду комірника та на ТОВ "ПАКО Холдинг" (), з 25.08.2017 року по 25 жовтня 2017 року касир торговельного залу супермаркету «Вопак», що підтверджується копією трудової книжки № НОМЕР_2 , (а. с.13-16).

Згідно наявної у матеріалах справи довідки про індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК-7, ОК-5, ТОВ "Ужгород П.С.Ю. (), сплачувало за позивача, як за найманого працівника, єдиний внесок з 01 червня 2017 року по 07 серпня 2017 року (а. с.18-20), а ТОВ "ПАКО Холдинг" () з 25.08.2017 року по 25 жовтня 2017 року, що також стверджується довідкою про індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК-7.

Разом з тим, суд звертає увагу, що з січня по травень 2017 року, листопад- грудень 2017 року єдиний внесок за позивача не сплачено, а тому враховуючи вимоги ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI, оскільки за вказані місяці позивач ОСОБА_1 не працював як наймана особа та не отримав доходу від господарської діяльності, як фізична особа-підприємець, він зобов`язаний сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску, що становить 22% від мінімальної заробітної плати, тобто 3200 грн (3200*22%=704; 704*7= 4928 грн). Так як, відповідно до Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік з 1 січня розмір мінімальної зарплати становить 3200 грн.

У 2018 році позивач працював на ТОВ "Альвар (), на ТОВ Фудком" Код та ТОВ "Нова Пошта" ( ).

Згідно трудової книжки позивача з 19.04.2018 року по 26.10.2018 року прийнятий на посаду фахівця укладання, пакування терміналу № 1 філії м. Ужгород ТОВ «Нова пошта», (а.с.15).

Згідно наявної у матеріалах справи довідки про індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК-7, ОК-5 ТОВ «Альвар» (), сплачувало за позивача, як за найманого працівника, єдиний внесок за січень-лютий 2018 року, березень 2018 року ТОВ "Фудком (), а з 19.04.2018 року по 26.10.2018 року ТОВ "Нова пошта", (а. с.18-20).

Враховуючи вищенаведене, за встановлених обставин справи, ТОВ "Альвар", ТОВ "Фудком" та ТОВ Нова Пошта" сплачувало за позивача, як за найманого працівника, єдиний внесок з січня 2018 року по жовтень 2018 року, а тому ОСОБА_2 за листопад та грудень 2018 року зобов`язаний сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі (3723*22%= 819,06 грн.; 819.06*2=1638,12 грн). Так як, відповідно до Закону України Про Державний бюджет України на 2018 рік з 1 січня розмір мінімальної зарплати становить 3 723,00 грн.

У 2019 році позивач працював на ТОВ "Нова Пошта"( ), а саме з 20 серпня 2019 року по 22.05.2020 року, (а.с.15). Отже ТОВ "Нова Пошта" сплачувало за позивача як за найманого працівника, єдиний внесок з серпня 2019 року по травень 2020 року, а тому ОСОБА_2 з січня по липень 2019 року, а вданому випадку І квартал 2019 року, який входить до спірного періоду за вимогою за податковою вимогою № Ф-8256-52 від 17 травня 2019 року зобов`язаний сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (4173*22%= 918,06 грн.; 918.06*3=2754,18 грн). Так як, відповідно до Закону України Про Державний бюджет України на 2019 рік з 1 січня розмір мінімальної зарплати становить 4 173,00 грн.

Отже, розмір єдиного внеску, що має сплатити позивач за вказаний вище період становить 9320, 30 грн. (4928+1638,12+2754,18=9 320,30 грн.), а оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) від 17 травня 2021 № Ф-8256-52 підлягає скасуванню на суму 11 710 грн.60 грн. (21030,90-9320,30=11710,60 грн)

Щодо позовної вимоги визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Закарпатській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску №Ф-8256-52 У від 09.08.2019 року, якою (відповідачем 2) визначено суму боргу ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску у розмірі 23 785 грн. 08 грн., судом встановлено наступне.

Як встановлено судом дана вимога сформована відповідачем 2 та загальна сума боргу платника єдиного внеску становить 23 785 грн. 08 коп., до якої відповідачем включено єдиний внесок за I-ІV квартал 2017 року, I-ІV квартал 2018 року, І та ІІ квартал 2019 року (8448+9828,72+2754,18 +2 754,18), ( а.с.22).

Як стверджує позивач, з його заробітної плати здійснюється стягнення по виконавчим провадженням № 67105656 та № 62045683 відкритих на підставі податкових вимог про сплату боргу відповідно до № Ф-8256-52 У від 17 березня 2021 року та № Ф-8256-52 У від 09 серпня 2019 року, виданих посадовими особами ГУ ДПС у Закарпатській області.

Як вже було встановлено судом податкова вимога зі сплати єдиного внеску №Ф-8256-52 У від 09.08.2019 року включає ІІ квартал 2019 року та повністю охоплює період за вимогою від 17 травня 2019 року.

Слід зазначити, що у 2019 році позивач працював на ТОВ "Нова Пошта"(), а саме з 20.08. 2019 року по 22.05.2020 року, (а.с.15). Отже ТОВ "Нова Пошта" сплачувало за позивача, як за найманого працівника, єдиний внесок з серпня 2019 року по травень 2020 року, а тому ОСОБА_2 з січня по липень 2019 року, а в даному випадку І квартал 2019 року та ІІ квартал 2019, який входить до спірного періоду за податковою вимогою № Ф-8256-52 від 09 серпня 2019 року зобов`язаний сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі (4173*22%=918,06 грн.; 918.06*3=2754,18 грн), тобто тільки другий квартал 2019 року, що становить 2754, 18 грн.

Отже, вимога сформована відповідачем 2 № Ф-8256-52 від 09.08.2019 року на загальна сума боргу платника єдиного внеску 23 785 грн. 08 коп. підлягає скасуванню на суму 21 030 грн.90 грн.

Щодо позовної вимоги визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Закарпатській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску № Ф- 8256-52 У від 17.03.2021 року, якою визначено суму боргу ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску у розмірі 37 788 грн. 74 коп., судом встановлено наступне.

Як встановлено судом, дана вимога сформована відповідачем 3 та загальна сума боргу платника єдиного внеску становить 37 788 грн.74 коп., до якої відповідачем включено єдиний внесок за I-ІV квартал 2017 року, I-ІV квартал 2018 року, І-ІV квартал 2019 року, І-ІV квартал 2020 (8448+9828,72+11016,72+8495,30), ( а.с.22,108).

Позивач у 2020 році працював на ТОВ "Нова Пошта" ( ), а саме з 20.08.2019 року по 22.05.2020 року, (а.с.15). Отже, ТОВ "Нова Пошта" сплачувало за позивача, як за найманого працівника, єдиний внесок в тому числі з січня по травень 2020 року та ТОВ "САТ" () з липня по грудень 2020 року, а тому ОСОБА_2 мав сплатити самостійно ЄСВ в червні 2020 рокув сумі 1039,06 грн (4723*22%= 1039, 06 грн.; 1039,06*1=1039,06 грн) та самостійно сплатити ЄСВ за липень 2019 року 918, 06 грн. (4173*22%=918,06 грн.; 918,06*1=918,06 грн ).

Отже, позивачу необхідно сплатити ЄСВ за вимогою про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску №Ф-8256-52 від 17.03.2021 року в розмірі 1 957 грн. 12 коп. (1039,06 +918,06).

На підставі встановленого, суд приходить до переконання, що вимога сформована відповідачем 3 №Ф-8256-52 від 17.03.2021 року на загальну суму боргу платника єдиного внеску 37 788 грн.74 коп. підлягає скасуванню на суму 35 831 грн.62 коп.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при поданні адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн, що підтверджується квитанцією № від 11 січня 2022 року, (а.с. 44).

Таким чином, сума судового збору у розмірі 823,69 грн. підлягає стягненню пропорційно до задоволених вимог з кожного із відповідачів.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 255 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області, Головного управління ДПС у Закарпатській області, Головного управління ДПС у Закарпатській області, треті особи без самостійних вимог: Відділ Державної виконавчої служби у м. Ужгород Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Мукачівського відділу Державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправними та скасування податкових вимог - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Закарпатській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску № Ф- 8256-52 від 17.05.2019 p. в частині боргу на суму 11710,60 грн. (одинадцять тисяч сімсот десять гривень, 60 коп.).

3. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Закарпатській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску №Ф-8256-52 У від 09.08.2019 року, в частині боргу 21030,90 грн. (двадцять одна тисяча тридцять гривень, 90 коп.).

4. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Закарпатській області код ЄДРПОУ ВП 44106694 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску № Ф- 8256-52 У від 17.03.2021 року в частині боргу на суму 35831,62 грн. (тридцять п`ять тисяч вісімсот тридцять одна гривня, 62 коп.).

5. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 52, ) судові витрати що складаються із судового збору в розмірі 140,66 грн. (сто сорок гривень, 66 коп.)

7. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. А.Волошина,52, ) судові витрати що складаються із судового збору 252,62 грн. (двісті п`ятдесят дві гривні, 62 коп.)

8. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, 52, код ЄДРПОУ ВП 44106694) судові витрати що складаються із судового збору в розмірі 430,40 грн. (чотириста тридцять гривень, 40 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяТ.В.Скраль