Справа № 280/4842/21
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 лютого 2022 року м. Дніпросправа № 280/4842/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Ліненко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.09.2021 р. (суддя Максименко Л.Я.) по справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових консультацій

В С Т А Н О В И В:

11.06.2021 р. ФОП ОСОБА_1 звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових консультацій, де просила визнати протиправними та скасувати індивідуальні податкові консультації № 2109/ІПК/99-00-04-03-03-06 від 27.05.2021 р. та 2075/ІПК/99-00-21-03-02-06 від 27.05.2021 р.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.09.2021р. адміністративний позов задоволений.

Рішення суду мотивоване тим, що оскільки позивач на законних підставах здійснює підприємницьку діяльність за основним КВЕД 55.10 - діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування, а положення п.п. «в» п. 193.1 статті 193 розділу У та п. 74 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України не здійснює розподіл платників податків на юридичних осіб чи фізичних осіб - підприємців, суд вважає, що позивач має право на застосування пільгової ставки з ПДВ у розмірі 7% до операцій з постачання послуг з тимчасового розміщування (проживання), які надаються готелями і подібними засобами тимчасового розміщення.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, де просив скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.09.2021 р., та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На апеляційну скаргу відповідача, позивачем наданий відзив, де просила рішення суду залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, та вислухавши учасників процесу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги в зв`язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність за основним КВЕД 55.10 - діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщення, про що свідчить витяг з державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної підтримки культури, туризму та креативних індустрій» № 962-IX від 04.11.2020 р. встановлено, що «Тимчасово, до 1 січня 2023 року, операції з постачання послуг із тимчасового розміщування (проживання), що надаються готелями і подібними засобами тимчасового розміщування (клас 55.10 група 55 КВЕД ДК 009:2010), оподатковуються за ставкою у розмірі 7 відсотків».

Згідно пояснювальної записки до проекту вказаного Закону судом встановлено, що прийняття даного Закону мало на меті стимулювання мікро - та малого бізнесу.

Статтею 55 ГК України передбачено, що « 1. Суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

2. Суб`єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

3. Суб`єкти господарювання залежно від кількості працюючих та доходів від будь-якої діяльності за рік можуть належати до суб`єктів малого підприємництва, у тому числі до суб`єктів мікропідприємництва, середнього або великого підприємництва.

Суб`єктами мікропідприємництва є:

фізичні особи, зареєстровані в установленому законом порядку як фізичні особи - підприємці, у яких середня кількість працівників за звітний період (календарний рік) не перевищує 10 осіб та річний дохід від будь-якої діяльності не перевищує суму, еквівалентну 2 мільйонам євро, визначену за середньорічним курсом Національного банку України;

юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми та форми власності, у яких середня кількість працівників за звітний період (календарний рік) не перевищує 10 осіб та річний дохід від будь-якої діяльності не перевищує суму, еквівалентну 2 мільйонам євро, визначену за середньорічним курсом Національного банку України.

Суб`єктами малого підприємництва є:

фізичні особи, зареєстровані в установленому законом порядку як фізичні особи - підприємці, у яких середня кількість працівників за звітний період (календарний рік) не перевищує 50 осіб та річний дохід від будь-якої діяльності не перевищує суму, еквівалентну 10 мільйонам євро, визначену за середньорічним курсом Національного банку України;

юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми та форми власності, у яких середня кількість працівників за звітний період (календарний рік) не перевищує 50 осіб та річний дохід від будь-якої діяльності не перевищує суму, еквівалентну 10 мільйонам євро, визначену за середньорічним курсом Національного банку України».

Таким чином, судом встановлено, що суб`єктами мікро - та малого підприємництва можуть бути і фізичні особи - підприємці.

Як слідує з матеріалів справи, в зв`язку з прийняттям даного Закону, в квітні 2021 р. ФОП ОСОБА_1 звернулася до Міністерства фінансів України із запитом про надання відповіді про різне тлумачення норм закону та до ГУ ДПС у Запорізькій області із запитом на індивідуальну податкову консультацію, з питання: «Чи застосовується ставка податку у розмірі 7%, яка передбачена підпунктом "в" пункту 193.1 статті 193 розділу V та пунктом 74 підрозділу XX ПКУ до операцій з постачання послуг з тимчасового розміщування (проживання), які надаються ФОП ОСОБА_1 (клас 55.10 група 55 КВЕД ДК 009:2010).

27.05.2021 р. ДПС України надала індивідуальні податкові консультації № 2109/ІПК/99-00-04-03-03-06 та 2075/ІПК/99-00-21-03-02-06, де зазначила, що застосування ставки податку у розмірі 7 відсотків передбачається підпунктом "в" пункту 193.1 статті 193 розділу V та пунктом 74 підрозділу 2 розділу XX ПКУ до операцій з постачання послуг з тимчасового розміщування (проживання), що надаються готелями і подібними засобами тимчасового розміщування (клас 55.10 група 55 КВЕД ДК 009:2010). Застосування вказаної ставки податку до операцій з постачання послуг із тимчасового розміщування (проживання) іншими суб`єктами господарювання, зокрема, фізичними особа-підприємцями, нормами ПКУ не передбачено.

Однак, відповідно статті 193 ПК України встановлено, що застосування ставки 7 % не визначено в залежності від суб`єкту господарювання.

Крім того, судом встановлено, що в Законі України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної підтримки культури, туризму та креативних індустрій» № 962-IX від 04.11.2020 р. чітко зазначено, що тимчасово, до 1 січня 2023 р. до операцій з постачання послуг із тимчасового розміщування (проживання), що надаються готелями і подібними засобами тимчасового розміщування (клас 55.10 група 55 КВЕД ДК 009:2010) застосовується пільгова ставки з ПДВ в розмірі 7 % без визначення категорій суб`єктів господарювання, в зв`язку з чим суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що така пільгова ставка з ПДВ до вказаних операцій розповсюджується і на фізичних осіб- підприємців.

Крім того, згідно Закону України «Про туризм», на що посилається відповідач, «Учасниками відносин, що виникають при здійсненні туристичної діяльності, є юридичні та фізичні особи, які створюють туристичний продукт, надають туристичні послуги (перевезення, тимчасового розміщення, харчування, екскурсійного, курортного, спортивного, розважального та іншого обслуговування) чи здійснюють посередницьку діяльність із надання характерних та супутніх послуг, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства (туристи, екскурсанти, відвідувачі та інші), в інтересах яких здійснюється туристична діяльність».

Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що відповідачем всупереч ч.2 ст. 77КАС України не доведена правомірність прийнятих рішень, та доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 315,316,321,322,325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.09.2021 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова

суддя Ю. В. Дурасова