Справа № 380/5561/20
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2022-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 квітня 2022 року

Київ

справа № 380/5561/20

адміністративне провадження № К/990/7561/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Гімона М.М., перевіривши касаційну скаргу, подану від імені Державної податкової служби України, на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.05.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 у справі № 380/5561/20 за позовом Комунального підприємства «Броди» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

16.03.2022 через підсистему «Електронний Суд» надійшла касаційна скарга від імені (як у ній зазначено) Державної податкової служби України (далі - ДПС України). У вступній частині касаційної скарги зазначено, що скаржником є саме ДПС України, однак, підстави звернення цього органу із касаційною скаргою у справі, у якій ДПС України не є стороною, не зазначено. Натомість, в подальшому касаційна скарга обґрунтована незгодою із судовими рішеннями саме Головного управління ДПС у Львівській області (далі - ГУ ДПС), у зв`язку з чим ГУ ДПС просить їх скасувати. Також подано заяву про розгляд справи за участю ГУ ДПС.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2022 для розгляду цієї касаційної скарги визначено суддю-доповідача Гімона М.М.

За змістом поданих матеріалів, їх підписано кваліфікованим електронним підписом представника Максьо Оксаною Михайлівною. Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на юридичну особу ДПС України Максьо Оксана Михайлівна є в переліку осіб, які мають повноваження (в порядку самопредставництва суб`єкта владних повноважень) вчиняти дії від імені як Головного управління ДПС у Львівській області, утвореного як відокремлений підрозділ ДПС, так і ДПС України.

Такі неузгодженості у касаційній скарзі викликають об`єктивні сумніви щодо суб`єкта, від імені якого подається касаційна скарга: від ГУ ДПС чи ДПС України. При цьому суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями самостійно визначати особу, від імені якої подано касаційну скаргу, у зв`язку з чим такий недолік касаційної скарги об`єктивно впливає на можливість її прийняття і вирішення питання про відкриття касаційного провадження у справі. Крім того, прохальна частина касаційної скарги не містить вимог особи, яка подає касаційну скаргу, щодо судового рішення, яке просить прийняти скаржник за наслідками касаційного розгляду.

Крім того, під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Системний аналіз частини четвертої статті 328 КАС України і пункту 4 частини другої статті 330 КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

При цьому, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 2 і 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; 2) постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; 3) вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу; 4) висновок, який на думку скаржника відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України);

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України).

Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).

Також обов`язковою умовою при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1 і 2 частини четвертої статті 328 КАС України є подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінка судами їх сукупності не може вважатися подібністю правовідносин.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній скаржник посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для відкриття касаційного провадження у цій справі. Зазначає, що судами не враховано правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 04.09.2018 справа № 816/1488/17, від 11.12.2018 справа № 807/68/18, від 07.02.2019 справа № 808/3250/17, а саме незастосування штрафної санкції, передбаченої статтею 120-1 Податкового кодексу України (далі - ПК України), можливе лише за наявності сукупності таких обставин: 1) податкова накладна не надається отримувачу (покупцю); 2) податкова накладна виписана на операцію з постачання товарів/послуг, яка звільнена від оподаткування або оподатковується за нульовою ставкою.

Натомість, як вбачається зі змісту судових рішень, задовольняючи позов, суди виходили з того, що до 01.01.2017 пунктом 120-1.1 статті 120 ПК України встановлювалась відповідальність за порушення строків реєстрації лише тих податкових накладних, що надаються отримувачу (покупцю). Отже, податкові накладні, що складалися позивачем та відображені в акті перевірки, відносяться до накладних, що не підлягають наданню отримувачу (покупцю), тобто до 01.01.2017 відповідальність за порушення строків їх реєстрації не передбачалась. Після зміни редакції статті її дію було поширено на усі податкові накладні, крім наведених як виключення у самій нормі, тобто нова редакція пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України розширює її дію та фактично погіршує становище позивача.

Крім того, посилаючись на пункт 73 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення ПК України в редакції Закону України від 16.01.2020 № 466-ІХ Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві, суди дійшли висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки за змістом норм статті 120-1 ПК України платники податків звільняються від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію або нереєстрацію податкової накладної, яка не надається отримувачу.

Окремою підставою для задоволення позову стали висновки, що зобов`язання за податковим повідомлення-рішення ГУ ДФС від 19.06.2019 № є неузгодженим, оскільки перебувають у процедурі судового оскарження.

Також суди дійшли висновку, що неналежне виконання позивачем вимог податкового законодавства стосовно своєчасності реєстрації податкових накладних відбулось не з вини позивача, за відсутності умислу останнього, що виключає протиправність дій платника податків, та як наслідок, притягнення його до відповідальності.

Таким чином, доводи касаційної скарги не згоджуються з підставами ухвалення судами оскаржуваних рішень, а сама касаційна скарга не містить обґрунтування неправильного застосування судами норм матеріального права у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга, подана від імені (як у ній зазначено) Державно податкової служби України підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.05.2021 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу, подану від імені Державної податкової служби України, на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.05.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 у справі № 380/5561/20 за позовом Комунального підприємства «Броди» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - повернути скаржнику.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Гімон