Справа № 420/25901/21
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2022-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом приватного підприємства «ТОРГІВЕЛЬНА ФІРМА «АНТОШКА» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 17 грудня 2021 року надійшла позовна заява приватного підприємства «ТОРГІВЕЛЬНА ФІРМА «АНТОШКА» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №1 від 14.05.2021 року на суму 636254,00 грн.

Позовні вимоги приватне підприємство «ТОРГІВЕЛЬНА ФІРМА «АНТОШКА» обґрунтовує тим, що відповідачем за період з 01.07.2017 по 30.09.2019 проведено документальну планову виїзну перевірку, за результатами якої складено акт від 20.04.2021. За висновками, викладеними у акті перевірки відповідачем прийнято спірне податкове повідомлення-рішення від 14.05.2021, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість.

Вважаючи зазначене рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Ухвалою суду від 22 грудня 2021 року залишено позовну заяву без руху та встановлено 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

04 січня 2022 року до суду надійшла заява представника позивача про продовження строку для усунення недоліків (вх. ЕП/163/22).

Ухвалою суду від 05.01.2022 року продовжено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви приватного підприємства «ТОРГІВЕЛЬНА ФІРМА «АНТОШКА» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

13 січня 2022 року до суду надійшла заява представника позивача (вх. №ЕП/1269/22), яка за своєю природою є заява про усунення недоліків, з обґрунтуванням причини пропуску строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 18.01.2022 року задоволено заяву представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду; поновлено приватному підприємству «ТОРГІВЕЛЬНА ФІРМА «АНТОШКА» пропущений строк звернення до суду; прийнято до розгляду позовну заяву приватного підприємства «ТОРГІВЕЛЬНА ФІРМА «АНТОШКА» (ВХ. №ЕП/1269/22); відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку, визначеному ст.262 КАС України.

09 лютого 2022 року (вх..№ЕП/8372/22) від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 10.02.2022 року вiдзив Головного управління ДПС в Одеській області на позовну заяву у справі №420/25901/21 за позовом приватного підприємства «ТОРГІВЕЛЬНА ФІРМА «АНТОШКА» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - повернуто без розгляду.

16.02.2022 року від представника Головного управління ДПС в Одеській області як відокремленого підрозділу до суду надано відзив на позовну заяву (вх.№ЕП/6369/22) з доказами його направлення позивачу.

Так, у відзиві відповідач вказує, що Головне управління ДПС в Одеській області не визнає позов, не погоджується з доводами позивача, заперечує проти позову та, з покликанням на фактичні обставини справи, зазначає, що перевіркою встановлено, що приватним підприємством «ТОРГІВЕЛЬНА ФІРМА «АНТОШКА», в порушення абз. а) п.198.1, абз.1 п.198.3 ст.198 п. 201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України занижено податок на додану вартість у період, що перевірявся у загальній сумі 509003 грн., в тому числі: у червні 2019 року на суму 33333 грн; у ліпні 2019 року на суму 116667 грн; у серпні 2019 року на суму 239768 грн., - у вересні 2019 року на суму 119235 грн.

Зважаючи на вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог приватного підприємства «ТОРГІВЕЛЬНА ФІРМА «АНТОШКА».

Разом iз відзивом представником надано до суду клопотання про поновлення строку для подання відзиву.

Ухвалою суду від 21.02.2022 року задоволено клопотання представника відповідача шляхом поновлення Головному управлінню ДПС в Одеській області строку на подання відзиву та доказів.

Станом на дату вирішення даної адміністративної справи інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України.

Контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України) (п.п.20.1.4 ст.20 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.61.1 ст.61 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Приписами пп.62.1.3 п.62.1 ст.62 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Не може бути предметом планової документальної перевірки питання дотримання платником податків принципу «витягнутої руки», крім випадків перевірки дотримання платником податків вимог підпунктів 140.5.4, 140.5.5-1, 140.5.6 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС в Одеській області у період з 09.02.2021 року по 13.04.2021 року на підставі плану-графіку проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2020 рік , наказів Головного управління ДПС в Одеській області від 17.02.2020 року № 592, від 11.03.2020 року №1080 проведено документальну планову перевірку ПП «ТОРГІВЕЛЬНА ФІРМА «АНТОШКА».

За результатом вказаної перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області складено акт від 20.04.2021 року №7964/15-32-07-01/25030516 «Про результати документальної планової виїзної перевірки приватного підприємства «ТОРГІВЕЛЬНА ФІРМА «АНТОШКА», , податкового законодавства за період з 01.07.2017 по 30.09.2019, валютного - за період з 01.07.2017 по 30.09.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.07.2017 по 30.09.2019» (а.с.10-39).

Даною перевіркою, зокрема, встановлено порушення позивачем:

2. абз. а) п.198.1, абз. 1 п.198.3 ст.198 п. 201.4, п. 201.6. п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 509003 грн, в тому числі :

- у червні 2019 року на суму 33333 грн;

- у ліпні 2019 року на суму 116667 грн;

- у серпні 2019 року на суму 359003 грн.

Так, висновки контролюючого органу про порушення позивачем абз. а) п.198.1, абз. 1 п.198.3 ст.198 п. 201.4, п. 201.6. п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України обґрунтовані таким.

Розділом 3.1.2.2 акту від 20.04.2021 року №7964/15-32-07-01/25030516 (далі Акт) встановлено, що перевіркою відображених у рядку 10.1 Декларацій «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) з податком на додану вартість на митній території України товарів/послуг та необоротних активів з метою їх використання виключно у межах господарської діяльності платника податку для здійснення операцій, які підлягають оподаткуванню за основною ставкою» показників за період з 01.07.2017 по 30.09.2019 року у загальній сумі 584 640 435 грн встановлено, що на формування цих показників мало вплив здійснення операцій з придбання товарів для дітей (одяг, взуття, іграшки, меблі, дитяче харчування та гігієнічні засоби, аксесуари для дітей та iнше) та матеріалів, що використовуються в господарській діяльності підприємства: послуг з оренди офісних та складських приміщень, обладнання та автотранспорту; придбання канцтоварів, маркетингових послуг, послуг перевезення вантажів, інформаційно- консультацiйнi послуги, послуги зв`язку та Інтернет, автозапчастини та iншi.

Проведеною перевіркою відображених показників рядка 10.1 Декларацій «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) з податком на додану вартість на митній території України товарів/послуг та необоротних активів з метою їх використання виключно у межах господарської діяльності платника податку для здійснення операцій, які підлягають оподаткуванню за основною ставкою та нульовою ставкою» за період з 01.07.2017 по 30.09.2019 у загальній сумі ПДВ 584 640 435 грн. на підставі документів, перелік яких наведений в додатку №4 «Узагальнений перелік документів, які було використано при проведенні перевірки ППТФ «Антошка», встановлено завищення показників рядка 10.1. «Придбання (виготовлення. будівництво, спорудження, створення) з податком на додану вартість на митній території України товарів/послуг та необоротних активів з метою їх використання виключно у межах господарської діяльності платника податку для здійснення операцій, які підлягають оподаткуванню за основною ставкою на загальну суму 509003 грн, в тому числi: у червні 2019 року на суму 33333 грн,- у ліпні 2019 року на суму 116667 грн, у серпні 2019 року на суму 239768 грн, у вересні 2019 року на суму 119235 грн.

Актом встановлено, що ППТФ «Антошка» у перевіряємому періоді по взаємовідносинам з ТОВ «СК-УСПЕХ» (код ЕДРПОУ 41923979, 466.ГУ ДПС У ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛ.(ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ Р-Н М ДНІПРО) сформовано податковий кредит (ряд.10.1) по виконаним ремонтним роботам. без належного чином документального підтвердження виконання таких робіт.

Згідно Акту, до перевірки не надані первинні документи, які містять відомості щодо використання матеріальних та трудових ресурсів для виконання ремонтно-будівельних робіт. Отже, не доведено використання трудових ресурсів та обладнання у процесі виконання ремонтно-будівельних робіт, вказаних в наданих актах.

Згідно звіту про нарахуванню єдиного внеску середньооблікова кількість працюючих складає 2 особи, що свідчить про відсутність трудових ресурсів необхідних для виконання вказаних в наданих актах ремонтно-будівельних робіт. У бухгалтерському обліку вказана операція відображена у відповідних періодах проводками ДТ 1522, 6442 KT 6851.

Розрахунки між суб`єктами господарювання проводились у безготівковій формі. Станом на 30.09.2019 рахується дебіторська заборгованість по рахунку 6851 на суму 1937155,59 грн.

14.05.2021 року Головним управлінням ДПС в Одеській області на підставі вказаного акту перевірки складено податкове повідомлення-рішення №, яким за порушення абз. а) п.198.1, абз. 1 п.198.3 ст.198 п. 201.4, п. 201.6. п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України приватному підприємству «ТОРГІВЕЛЬНА ФІРМА «АНТОШКА» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість на загальну суму 636254,00 грн, з яких: 509003 грн за податковим зобов`язанням, 127251 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с.43).

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Досліджуючи фактичність проведених господарських операцій та їх зв`язок з господарською діяльністю позивача, включення позивачем спірних сум до складу податкового кредиту, суд зазначає таке.

Приватне підприємство «ТОРГІВЕЛЬНА ФІРМА «АНТОШКА», зареєстроване 25.09.1997 року, взято на облік в контролюючих органах та станом на 20.04.2021 року перебувало на обліку в Головному управлінні ДПС в Одеській області, у період, зокрема, з 01.07.2017 року по 30.09.2019 року було платником податку на додану вартість.

Згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності за КВЕД приватного підприємства «ТОРГІВЕЛЬНА ФІРМА «АНТОШКА» є: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Так, ППТФ «Антошка» - «Замовник» укладено з ТОВ «СК-УСПЕХ» - «Підрядник» договори:

- на виконання ремонтно-будівельних робіт №01-2006/21 вiд 21.06.2019 згідно якою, замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов`язання виконати будівельно-монтажні роботи на об`єктi замовника за адресою: м. Ужгород, вул. Корзо, 5 магазин «Антошка» (загальна вартість робіт поданому договору визначається в твердій договірній ціні та становить 1219505,41 грн., в тому числі ПДВ 203250 грн (а.с.60-64);

- на виконання ремонтно-будівельних робіт № 01-1507/2019 вiд 15.07.2019 згідно якого, замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов`язання виконати будiвельно-монтажні роботи на об`єктi замовника за адресою: м.Львів, площа Соборна 14 ТЦ «Роксолана» магазин «Антошка» (загальна вартість робіт поданому договору визначається в твердій договірній ціні та становить 1665171,06 грн, в тому числі ПДВ 277528,51 грн (а.с.73-77);

- на виконання ремонтно-будівельних робіт 01-1908/2019 вiд 19.08.2019 згiдно якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов`язання виконати будiвельно-монтажні роботи на об`єктi замовника за адресою: м.Харків, пр-т Науки, 9 ТРК «Мега Антошка» (загальна вартість робіт поданому договору визначається в твердій договірній ціні та становить 169341,43 грн., в тому числі ПДВ 28223,57 грн (а.с.85-89).

Пунктами 1.3 даних договорів визначено, що для виконання даних робіт Підрядник здійснює поставку матеріалів і несе відповідальність за якість будівельних матеріалів.

Відповідно до п.1.4 даних договорів виконання усього обсягу робіт підтверджується шляхом підписання сторонами акту приймання передачі виконаних робіт.

Пунктами 3.1 та 3.2 даних договорів визначено, що прийом виконаних робіт здійснюється уповноваженими представниками Замовника після повного виконання Підрядником визначеного договором об`єму робіт.

Здача і прийом виконаних робіт оформляється актом.

Згідно п.4.1.9 даних договорів підрядник зобов`язується до здачi робiт замовнику передати усю необхідну документацію.

Позивачем до перевірки та до суду на підтвердження виконання умов:

- договору № 01-2106/2019 вiд 21.06.2019 року було надано договiрну ціну до договору на виконання ремонтно-будівельних робіт № 01-2106/2019 вiд 21.06.2019 року; акт надання послуг №11 від 16.08.2019; детальний опис виконаних робіт за актом №11 вiд 16.08.2019 року (а.с.65-72);

- договору № 01-1507/2019 вiд 15.07.2019 року було надано договiрну ціну до договору на виконання ремонтно-будівельних робіт № 01-1507/2019 вiд 15.07.2019 року; акт надання послуг №12 від 30.08.2019 року; детальний опис виконаних робіт за актом №12 вiд 30.08.2019 (78-84);

- договору №01-1908/2019 від 19.08.2019 року було надано договiрну ціну до договору на виконання ремонтно-будівельних робіт № 01-1908/2019 від 19.08.2019 року; акт надання послуг №15 вiд 16.09.2019 року; детальний опис виконаних робіт за актом « 15 вiд 16.09.2019 року (90-94).

Судом встановлено, що позивачем отримано від ТОВ «СК-УСПЕХ» наступні податкові накладні:

І) на виконання умов договору №01-1906/2019 від 21.06.2019 року (акт №11 від 16.08.2019 року):

- №1 від 03.07.2019 року на загальну суму 200000 грн, в тому числі ПДВ 33333,33 грн (а.с.97);

- №4 від 08.07.2019 року на загальну суму 200000 грн, в тому числі ПДВ 33333,33 грн (а.с.96);

- №4 від 26.06.2019 року на загальну суму 200000 грн, в тому числі ПДВ 33333,33 грн (а.с.95);

- №4 від 16.08.2019 року на загальну суму 300000 грн, в тому числі ПДВ 50000 грн (а.с.99);;

- №3 від 13.08.2019 року на загальну суму 319505,40 грн, в тому числі ПДВ 52250,90 грн (а.с.100);

ІІ) на виконання умов договору №01-1907/2019 від 15.07.2019 року (акт №12 від 30.08.2019 року):

- №5 від 23.08.2019 року на загальну суму 409551,30 грн, в тому числі ПДВ 68258,55 грн (101);

- №7 від 24.07.2019 року на загальну суму 300000 грн, в тому числі ПДВ 50000 грн (а.с.98);

- №8 від 03.08.2019 року на загальну суму 409551,30 грн, в тому числі ПДВ 68258,55 грн (а.с.104);

- №7 від 28.08.2019 року на загальну суму 546068,40 грн, в тому числі ПДВ 91011,40 грн (а.с.103);

ІІІ) на виконання умов договору №01-1908/2019 від 19.08.2019 року (акт №15 від 16.09.2019 року):

- №6 від 27.08.2019 року на загальну суму 169341,40 грн, в тому числі ПДВ 28223,57 грн (а.с.102);

У позові зазначно, що вiдповідно до запиту від 19.03.2021 запитувалась інформація стосовно ремонтно будівельних робіт здійснених ТОВ «СК-УСПЕХ» за адресами:

1. м. Харків, вул. Героїв Праці 9,

2. м. Київ, пл. Спортивна 1-а,

3. м. Київ, вул. Вадима Гетьмана 6,

4. м. Чорноморськ, пр.-т Миру, 17А/1

5. м. Дніпро, Слобожанський проспект, 31д

6. м. Львів, вул. Гетьмана Мазепи, 1Б,

7. м. Львiв, площа Соборна, 14

8. м. Одеса, пл. Грецька

9. м. Ужгород, вул. Корза 5

10. м. Харків, пр.-т Науки 9

11. м. Софіївська Борщагівка, вул.. Соборна 140-А

12. м. Одеса, пров. Семафорний, 4.

Як вказує позивач, у перевіряємому періоді ТОВ «СК-УСПЕХ» виконано будівельні роботи на 12 об`єктах позивача, однак відповідачем з посиланням на недостатність трудових ресурсів у ТОВ «СК-УСПЕХ» не визнається проведення ремонтних робіт лише за трьома об`єктами Позивача.

Правові відносини щодо формування податкового кредиту з податку на додану вартість з 01.01.2011 року регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України), веденням бухгалтерського обліку по податкових операціях встановлено Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено поняття первинного документу - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Вимоги до первинного та зведеного документу визначені в ч.2 ст. 9 цього ж Закону

Згідно ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, проведення будь-якої господарської операції підприємства фіксується та підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік.

Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Порядок формування податкового кредиту з 01.01.2011 року визначений ст.198 ПК України.

Відповідно до п.п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.2 ПК України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України (в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин), податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України, податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Тобто, як вбачається з викладеного, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання у власній господарській діяльності.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, керуючись ст.86 КАС України, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, а також у сукупності їх достатність та взаємозв`язок, з огляду на вищенаведені положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що з боку позивача до суду надано належні докази фактичного отримання позивачем послуг від його контрагента ТОВ «СК-УСПЕХ», наявність ділової мети укладення вищевказаних договорів з метою використання цих послуг у межах здійснення господарської діяльності, та не погоджується із встановленими контролюючим органом порушеннями щодо заниження позивачем податку на додану вартість.

Так, вирішуючи дане питання суд враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 року по справі №420/3371/19, а саме: «… господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку. В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю».

Суд зазначає, що в акті перевірки не міститься жодних зауважень до договорів позивача, укладених із ТОВ «СК-УСПЕХ», до виписаних на його виконання первинних та інших супутніх ним документів.

Як вже зазначено вище, висновки відповідача в акті перевірки обґрунтовані тим, що до перевірки не надані первинні документи, які містять відомості щодо використання матеріальних та трудових ресурсів для виконання ремонтно-будівельних робіт, що, на думку відповідача, свідчить про не доведеність використання трудових ресурсів та обладнання у процесі виконання ремонтно-будівельних робіт, вказаних в наданих актах.

З приводу даного твердження, суд зазначає, що згідно правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 липня 2021 року по справі № 820/1399/17:

«…Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, Товариство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку….

… сама собою наявність або відсутність окремих документів, як то товарно-транспортна накладна, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового обліку, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю».

Суд зазначає, що контролюючим органом не доведено, що у позивача та ТОВ «СК-УСПЕХ» відсутня можливість здійснення зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, відсутні необхідні умови для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів.

Під час проведення перевірки та прийняття оскаржених податкових повідомлень - рішень щодо взаємовідносин позивача із ТОВ «СК-УСПЕХ», контролюючий орган не врахував фактичну чисельність осіб ТОВ «СК-УСПЕХ», які виконували роботи, а висновки контролюючого органу зроблені лише на підставі інформації, отриманої з інформаційно-аналітичних баз податкового органу, які не є доказом в розумінні процесуального закону.

Більш того, обставина не декларування контрагентом ТОВ «СК-УСПЕХ» реальної кількості працівників не може вказувати на порушення позивачем податкової дисципліни, оскільки останній позбавлений можливості здійснювати контроль за звітністю контрагента.

В силу закріпленого статтею 61 Конституції України принципу індивідуальної юридичної відповідальності, обставина не звітування контрагентом про реальну кількість працівників жодним чином не впливає на право позивача відображати в податковому обліку наслідки реально здійснених господарських операцій, які призвели до реальних змін майнового стану.

Необхідно також враховувати можливість залучення трудових ресурсів на договірній основі (за цивільно-правовими договорами), кваліфікаційний персонал разом із застосуванням прогресивних форм оплати праці (доплати за переробку графіку, за роботу у вечірній час, за напруженість і складність роботи); використання оновленої техніки, що надає змогу виконати продуктивно об`єм роботи з залученням (скороченням) людино -годин по відношенню до норм ДБН.

Окрім того, суд вказує, що контролюючим органом також не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для проведення господарської діяльності з надання послуг, обумовленого укладеними договорами з позивачем, як не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили про наявність фактів та свідчили про протиправну поведінку контрагентів та про обізнаність платника податків щодо такої поведінки та злагодженості дій між ними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.04.2020 року у справі №804/1984/16.

Так само не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання взятих на себе зобов`язань посилання податкового органу на відсутність достатньої кількості штатних одиниць, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання можливості здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 року у справі №826/16601/18.

Отже, суд доходить наступних висновків, що по-перше, податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, не є обов`язковим свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, які є підставами формування бухгалтерського обліку.

По-друге, сама по собі відсутність необхідних матеріальних чи трудових ресурсів у контрагентів платника податків не є безумовним свідченням нереальності господарської операції, оскільки їх наявність або відсутність (ресурсів) у господарюючих суб`єктів не має правового значення для вирішення питання про наявність наміру сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених укладеними правочинами.

В той же час, на підтвердження своїх висновків, контролюючий орган посилається лише на не доведеність використання трудових ресурсів та обладнання у процесі виконання ремонтно-будівельних робіт, вказаних в наданих актах.

Разом з тим, зазначені обставини, які фактично носять характер припущень з боку контролюючого органу, недостатньо, щоб стверджувати про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.12.2019 року у справі №814/1439/17.

Як встановлено судом під час дослідженні письмових доказів, позивачем надано усі необхідні первинні документи по взаємовідносинам із ТОВ «СК-УСПЕХ», вони не мають помилок в оформленні, не є дефектними, а тому твердження відповідача про не підтвердження здійснення господарських операції первинними документами по взаємовідносинам з ТОВ «СК-УСПЕХ» не знайшло свого підтвердження при розгляді даної справи.

Таким чином, висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог абз. а) п.198.1, абз. 1 п.198.3 ст.198 п. 201.4, п. 201.6. п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 509003 грн є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи викладене, оцінивши докази у справі, з огляду на зазначені вище норми законодавства та враховуючи обставини справи, суд вважає, що позивачем цілком правомірно віднесено суми, сплачені в ціні отриманих послуг за вищевказаними договорами, укладеними із його контрагентом до складу податкового кредиту і порушень законодавства, що регулює вказані питання, судом не встановлено. Таким чином, суд приходить до висновку, що визначення відповідачем суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість є протиправним, а отже і накладення штрафних (фінансових) санкцій на підставі цих порушень не є правомірним також.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення рішення №1 від 14.05.2021 року, яким за порушення абз. а) п.198.1, абз. 1 п.198.3 ст.198 п. 201.4, п. 201.6. п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України приватному підприємству «ТОРГІВЕЛЬНА ФІРМА «АНТОШКА» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість на загальну суму 636254,00 грн, з яких: 509003 грн за податковим зобов`язанням, 127251 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч.1. ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його рішення та відзив на позов, і не довів суду правомірності прийнятих рішень.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно платіжного доручення №44196 від 14.12.2021 року позивачем за подання даної позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 9543,81 грн (а.с.108).

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути вищевказані судові витрати зі сплати судового збору з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов приватного підприємства «ТОРГІВЕЛЬНА ФІРМА «АНТОШКА» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Одеській області №1 від 14.05.2021 року, яким за порушення абз. а) п.198.1, абз. 1 п.198.3 ст.198 п. 201.4, п. 201.6. п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України приватному підприємству «ТОРГІВЕЛЬНА ФІРМА «АНТОШКА» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість на загальну суму 636254,00 грн, з яких: 509003 грн за податковим зобов`язанням, 127251 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь приватного підприємства «ТОРГІВЕЛЬНА ФІРМА «АНТОШКА» судовий збір у розмірі 9543,81 (дев`ять тисяч п`ятсот сорок три гривані вісімдесят одна копійка) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач Приватне підприємства «ТОРГІВЕЛЬНА ФІРМА «АНТОШКА» (65098, м.Одеса, вул.Боженка, буд.19, код ЄДРПОУ 25030516).

Відповідач Головне управління ДПС України в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, буд. 5, код ЄДРПОУ ВП 44069166).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА