Справа № 380/21464/21
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2022-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2022 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» до Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області про скасування рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» , місцезнаходження: 79007, проспект Свободи, 39 (далі - позивач або ЛМКП «Айсберг») до Головного управління Держпродспоживслужби , місцезнаходження: 79011, місто Львів, вул.Вітовського, буд.18 (далі - відповідач), в якому позивач просить суд скасувати рішення відповідача №32 від 03.11.2021 про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення державної дисципліни цін.

Ухвалою від 29.11.2021 суддя залишив позовну заяву без руху .

Ухвалою від 28.12.2021 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що прийняття відповідачем оскаржуваного рішення призводить до притягнення позивача до подвійної відповідальності за одне і те саме правопорушення. Вказані обставини представник вважає протиправними, такими, що суперечать концептуальним засадам юридичної відповідальності.

До суду від представника відповідача надійшов відзив, у якому він проти позову заперечив повністю. Наполягає на правомірності оскаржуваного рішення. Вказує на те, що позивачем допущено два різні порушення, а тому посилання представника позивача щодо подвійної відповідальності за одне і те саме правопорушення вважає безпідставним.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до наказу Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області №2818-АГ від 06.09.2021 та направлення № 2473 від 06.09.2021 у період з 08.09.2021 по 15.09.2021 відповідачем було проведено позапланову перевірку позивача з питань дотримання вимог порядку формування, встановлення та застосування державних регульованих цін (тарифів), у тому числі на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, що є регульованими.

За результатами перевірки складено Акт №26/2473-143 від 15.09.2021, в якому зазначено порушення вимог законодавства виявлені під час перевірки

Перевіркою встановлено, що мешканцями будинку №8 по вул.Огієнка з ЛМКП «Айсберг» договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком не укладався і мешканцям зазначеного будинку підприємство надає послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, тарифи на які є регульованими та в частині «постійних складових тарифів» - «базовий тариф», встановлені рішенням Виконавчого комітету від 31.05.201 1 № 561 «Про встановлення тарифів на послуги з у тримання будинків та прибудинкових територій для населення у м. Львові індивідуально по кожному будинку» (зі змінами, внесеними рішенням №121 від 09.02.2018).

Також проведеною позаплановою перевіркою встановлено, що внаслідок порушення вимог рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №121 від 09.02.2018 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 3 1.05.2011 №561 «ЛМКП «Айсберг» допущено застосування завищених тарифів за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, що призвело до зайвого нарахування плати мешканцям будинку по вул. Огієнка. 8 за період березень 2020, з 01.07.2021-01.09.2021 у розмірі 5764,87 та одержання ЛМКП «Айсберг» необґрунтованої виручки у розмірі 5661,99 грн.

У зв`язку з наведеними обставинами Головним управлінням Держпродспоживслужби у Львівській області прийнято рішення про застосування до ЛМКП «Айсберг» адміністративно-господарських санкцій за порушення державної дисципліни цін №27 від 20.09.2021. а саме:

- вилучено у Львівського міського комунального підприємства «Айсберг» в дохід державного бюджету штраф у сумі 5661,99 грн.;

- зобов`язано ЛМКП «Айсберг» повернути споживачам суму необгрунтовано одержаної виручки у розмірі 5661,99 грн.

Окрім цього, Головним управлінням Держпродспоживслужби у Львівській області видано припис №21/21 від 20.09.2021. яким зобов`язано ЛМКП «Айсберг» усунути порушення зазначені в акті від 15.09.2021. а саме: «здійснити перерахунок зайво нарахованої плати за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій мешканцям будинку по пул. Огієнка 8 за період березень 2020, з 01.07.2021-01.09.2021 у розмірі 5764,87 грн. ( у т.ч. в рішенні сума 5661,99 грн.) та забезпечити нарахування плати мешканцям за послуги з у тримання будинків та прибудинкових територій відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №121 від 09.02.2018 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 31.05.2011 №561 до укладення з ними договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком».

У приписі №21/21 від 20.09.2021 ЛМКП «Айсберг» встановлено місячний термін на йото виконання, тобто до 20.10.2021. Також у зазначеному приписі, позивача повідомлено про те. що невиконання припису Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області щодо усунення порушень порядку формування та застосування цін і тарифів, тягне за собою відповідальність згідно з пунктом 4 статті 20 Закону України « Про ціни і ціноутворення» або відповідно до статті 188-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Оскільки, строк встановлений ЛМКП «Айсберг» на виконання припису №21/21 від 20.09.2021 минув 27.10.2021 на підставі наказу №3532-АГ від 27.10.2021 та направлення на перевірку №2473 від 06.09.2021 Головним управлінням Держпродспоживслужби у Львівській області у період з 28.10.2021 по 29.10.2021 року було проведено позапланову перевірку ЛМКП «Айсберг» з питань виконання припису №21/21 від 20.09.2021 щодо усунення порушень вимог законодавства, виданого за результатами проведення попереднього заходу державного контролю.

За результатами перевірки складено Акт №31/3131-113 від 29.10.2021, в якому зазначено порушення вимог законодавства виявлені під час перевірки, а саме в порушення абзацу 3 статті 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» позивач у місячний термін не виконав вимог припису № 21/21 від 20.09.2021 та не здійснив перерахунок зайво нарахованої плати за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій мешканцям будинку по вул.Огієнка. 8 за період березень 2020, з 01.07.2021-01.09.2021 у розмірі 5764,87 грн. ( у т.ч. в рішенні сума 5661,99 грн.), а також не забезпечив нарахування плати мешканцям за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій відповідно до рішення виконавчою комітету Львівської міської ради №121 від 09.02.2018 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 31.05.201 1 №561 до укладення з ними договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

Вважаючи рішення відповідача №32 від 03.11.2021 про застосування адміністративно-господарських санкцій, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України від 28.06.1991 №254к/96-ВР визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Указана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень: повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

суд здійснює перевірку юридичної та фактичної обґрунтованості мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржених рішень крізь призму положень частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Аналізуючи оскаржене рішення, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003 вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: взяти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

При цьому, прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Основні засади цінової політики і регулює відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення унормовано Законом України «Про ціни і ціноутворення» від 21.06.2012 №5007-VI (далі - Закон №5007).

За змістом статті 16 вказаного Закону рганами державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення (далі - уповноважені органи) є: (1) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з контролю за цінами; (2)інші органи, визначені законом.

Частиною 1 статті 17 Закону №5007 передбачено Основними функціями уповноважених органів є: (1) виконання контрольно-наглядових функцій за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; (2) здійснення державного спостереження у сфері ціноутворення; (3) запобігання порушенням у сфері ціноутворення.

Відповідно до пунктів 1, 5, 6 частини 1 статті 18 аналізованого Закону уповноважені органи мають право: (а) проводити у суб`єктів господарювання в установленому порядку планові та позапланові перевірки: достовірності зазначеної у документах інформації про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; бухгалтерських книг, звітів, кошторисів, декларацій, показників реєстраторів розрахункових операцій та інших документів незалежно від способу подання інформації, пов`язаних з формуванням, встановленням та застосуванням державних регульованих цін; наявності виписки або витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також документів, що посвідчують особу, в посадових осіб; (б) вимагати від суб`єктів господарювання, що перевіряються, усунення виявлених порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; (в) приймати рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №667 затверджено Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (далі - Положення №667).

Пунктом 1 згаданого Положення встановлено, що Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Першого віце-прем`єр-міністра України - Міністра економіки та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), з контролю за цінами, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, за якістю зерна та продуктів його переробки, державного нагляду (контролю) за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованого організму у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкування і форми власності, здійснення радіаційного контролю за рівнем радіоактивного забруднення сільськогосподарської продукції і продуктів харчування.

Згідно з пунктом 7 цитованого Положення Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Перелік видів порушень законодавства про ціни і ціноутворення персоніфіковано статтею 20 Закону №5007.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону №5007 закріплено, що до суб`єктів господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін - вилучення необґрунтовано одержаної виручки, що становить позитивну різницю між фактичною виручкою від продажу (реалізації) товару та виручкою за цінами, сформованими відповідно до запровадженого способу регулювання (крім тих, що на постійній основі надають житлово-комунальні послуги або мають адресного споживача), та штраф у розмірі 100 відсотків необґрунтовано одержаної виручки.

За змістом пункту 4 частини 4 згаданої статті Закону №5007 невиконання приписів уповноважених органів або створення перешкод для виконання покладених на них функцій є підставою для накладення штраф у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 61 Конституції України визначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Цитована норм закріплює універсальне правило, згідно з яким ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Між тим, аналіз змісту наведеного нормативного припису дозволяє стверджувати, що останній встановлює заборону саме «подвійного», а не «повторного» притягнення до відповідальності. Застосування зазначеного конституційного положення не залежить від того, за яким рішенням особу було притягнуто до відповідальності раніше. В контексті викладеного суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 19.03.2021 у справі №342/1519/19.

Суд зазначає, що настання юридичної відповідальності як інституціоналізованої форми суспільного контролю обумовлене наявністю обставин, сукупність яких утворює склад правопорушення. У свою чергу, відсутність обов`язкових елементів відповідного складу правопорушення унеможливлює притягнення особи до юридичної відповідальності.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує висновки Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) стосовно критеріїв оцінки двох правопорушень як тотожних. Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ тотожність стосується не лише назви правопорушень за законом, а, що найголовніше, їх змісту та мети.

Так, у справі «Сергій Золотухін проти Росії» ЄСПЛ вирішив зробити уточнення стосовно того, яке поняття необхідно вкладати у вислів «те саме правопорушення» у сенсі Конвенції та зазначив, що тотожним є правопорушення, якщо останнє походить із тих самих фактів або фактів, що «по суті» є такими ж, як і ті, по яких мало місце перше правопорушення.

У вимірі спірних правовідносин суд вказує на те, що підставами для прийняття відповідачем рішення №27 від 20.09.2021 та припису №21/21 від 20.09.2021 є стверджуване відповідачем порушення з боку позивача норм Закону №5007. Натомість рішення контролюючого органу, що є предметом судового дослідження у справі, яка розглядається, мотивоване не повторним вчинення порушень вимог Закону №5007, а саме не виконанням припису №21/21 від 20.09.2021. У зв`язку з цим суд відхиляє доводи представника позивача про те, що прийняття відповідачем оскаржуваного рішення призводить до притягнення позивача до подвійної відповідальності за одне і те саме правопорушення.

Суд також наголошує на те, що будь-яких інших доводів протиправності спірного рішення у позовній заяві позивач не навів.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» до Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області про скасування рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій відмовити повністю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя А.Г. Гулик