Справа № 600/633/22-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/633/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тарашанської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким:

- визнати протиправним та скасувати пункт 2 рішення Тарашанської сільської ради XVIII сесії VIII скликання №975 від 10 грудня 2021 року, яким затверджено протокол постійної комісії сільської ради з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури та благоустрою №20 від 03 грудня 2021 року;

- зобов`язати Тарашанську сільську раду прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення ОСГ орієнтованою площею 0,92 га, яка розташована в с. Станівці Чернівецького району Чернівецької області.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що звертався до відповідача із заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, яка розташована у с. Станівці Чернівецького району Чернівецької області, для ведення особистого селянського господарства (ОСГ). Однак відповідач направив заяву позивача на розгляд постійної комісії сільської ради з питань земельних відносин, природокористування, планування територій, будівництва, архітектури та благоустрою. В подальшому постійна комісія розглянула звернення позивача та з урахуванням того, що на спірну земельну ділянку надійшло одразу два звернення, з метою задоволення потреби обох заявників вирішила земельну ділянку площею 0,42 га надати ОСОБА_2 , а земельну ділянку площею 0,50 га - надати ОСОБА_1 . Вказане рішення комісії було оформлене протоколом №20 від 03 грудня 2021 р. та рішенням відповідача від 10.12.2021 р. затверджено вказаний протокол постійної комісії. Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним та таким, що суперечить вимогам чинного законодавства. Крім того, під час голосування за прийняття вказаного рішення приймав участь депутат Тарашанської сільської ради ОСОБА_2., який на переконання позивача не мав права брати участь у голосуванні та повинен був заявити про наявність конфлікту інтересів. Позивач вказує, що відповідачем частково задоволено його заяву про надання дозволу на складання проекту землеустрою, виділивши йому у власність із 0,92 га тільки 0,50 га, хоча за вимогами чинного законодавства повинен був задовольнити її у розмірі про який було вказано у його заяві, або надати вмотивовану відмову. Таким чином позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач не подав у встановлений строк відзив на позов.

Рух справи у суді

Судом відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

Разом з позовом до суду надійшла від позивача заява про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 02.02.2022 р. у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

20.07.2021 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення ОСГ орієнтованою площею 2 га, яка розташована в с. Станівці Чернівецького району Чернівецької області. (а.с. 13).

17.11.2021 р. позивач подав до відповідача заяву про розгляд заяви від 20.07.2021р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення ОСГ орієнтованою площею 0,92 га, яка розташована в с. Станівці Чернівецького району Чернівецької області біля належної позивачу земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0455. (а.с. 14).

17.11.2021 р. відповідачем прийнято рішення №831 про направлення звернення позивача на розгляд постійної комісії сільської ради з питань земельних відносин, природокористування, планування територій, будівництва, архітектури та благоустрою. (а.с 15).

03.12.2021 р. постійною комісії сільської ради з питань земельних відносин, природокористування, планування територій, будівництва, архітектури та благоустрою складено протокол №20 в якому вирішено, з урахуванням того, що на спірну земельну ділянку надійшло одразу два звернення, з метою задоволення потреби обох заявників, земельну ділянку площею 0,42 га надати ОСОБА_2 , а земельну ділянку площею 0,50 га - надати ОСОБА_1 (а.с. 16).

10.12.2021 р. відповідачем прийнято рішення №975, пунктом 2 якого затверджено протокол постійної комісії сільської ради з питань земельних відносин, природокористування, планування територій, будівництва, архітектури та благоустрою №20 від 03.12.2021 року. (а.с. 17).

Згідно результатів поіменного голосування депутатів Тарашанської сільської ради за рішення від 10.12.2021 р. №975, у голосуванні брали участь 15 депутатів, серед яких 12 проголосувало «за», та 3 «утримались» від голосування. Серед депутатів, які утримались вказано депутата - ОСОБА_2 . (а.с. 18).

Мотивувальна частина

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Відповідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України від 25.10.2001 р. N 2768-III (далі - ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Згідно з ч. 1 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Зі змісту ч. 6 ст. 118 ЗК України слідує, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні, до якого додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

Приписами абз. 1 ч. 7 ст. 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

При цьому ч. 7 ст. 118 ЗК України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі надання органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування відмови особі у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою обов`язковим є зазначення конкретної підстави для такої відмови, що визначені у ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 ЗК України.

Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого питання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення ОСГ орієнтованою площею 0,92 га, яка розташована в с. Станівці Чернівецького району Чернівецької області біля належної позивачу земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0455.

17.11.2021 р. відповідачем прийнято рішення №831 про направлення звернення позивача на розгляд постійної комісії сільської ради з питань земельних відносин, природокористування, планування територій, будівництва, архітектури та благоустрою.

03.12.2021 р. постійною комісії сільської ради з питань земельних відносин, природокористування, планування територій, будівництва, архітектури та благоустрою складено протокол №20 в якому вирішено, з урахуванням того, що на спірну земельну ділянку надійшло одразу два звернення, з метою задоволення потреби обох заявників, земельну ділянку площею 0,42 га надати ОСОБА_2 , а земельну ділянку площею 0,50 га - надати ОСОБА_1

10.12.2021 р. відповідачем прийнято рішення №975, пунктом 2 якого затверджено протокол постійної комісії сільської ради з питань земельних відносин, природокористування, планування територій, будівництва, архітектури та благоустрою №20 від 03.12.2021 року.

Суд звертає увагу, що дозвіл і проект землеустрою, розроблений на його підставі, є стадіями єдиного процесу надання земельної ділянки у власність чи користування. Передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до ст. 118 ЗК України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок.

При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Таку правову позицію висловлено у постанові Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року у справі №815/5987/14 та постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 545/808/17, від 22 лютого 2019 року у справі № 813/1631/14.

Як слідує з приписів статті 79-1 ЗК України метою надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок є формування земельної ділянки, яке полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Отже, надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. При цьому, не суттєво за чиїм замовленням такий проект буде розроблено. Закон не виключає ситуації, коли проекти одночасно розробляються різними замовниками.

Під час розробки проекту, серед іншого, визначаються (узгоджуються) її межі та з`ясовується наявність правових та фактичних перешкод для надання її у власність, зокрема спірність прав щодо ділянки. Ці обставини повинні враховуватися органом, що розпоряджається землями, під час затвердження проекту та надання земельної ділянки у власність, а не на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Надання дозволу на розробку проекту відведення не свідчить, що проект радою буде затверджено. Якщо буде виявлено обставини, що за законом є підставами для відмови у затвердженні проекту, рада може відмовити.

Виходячи з викладеного, звернення декількох осіб щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення у власність спірної земельної ділянки, не встановлює обмежень щодо реалізації вказаними особами права на отримання у встановленому законом порядку цієї земельної ділянки у розмірах про які вони просили у поданих заявах.

Як встановлено судом, позивач просив відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення ОСГ орієнтованою площею 0,92 га, яка розташована в с. Станівці Чернівецького району Чернівецької області, однак відповідач всупереч вимогам ЗК України не розглянув у місячний строк подану заяву, а передав її на розгляд постійної комісії сільської ради з питань земельних відносин, природокористування, планування територій, будівництва, архітектури та благоустрою.

Суд наголошує, що позивач був зобов`язаний у місячний строк розглянути заяву позивача на сесії сільської ради та прийняти одне із рішень передбачених ст. 118 ЗК України. Тобто прийняти органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

При цьому, зазначеними положеннями ст. 118 ЗК України не передбачено право чи обов`язок відповідача передавати розгляд вказаного питання на розгляд постійних комісій, а отже відповідачем порушено порядок прийняття рішень у спірних правовідносинах. Крім того, на думку суду рішення про затвердження протоколу постійної комісії сільської ради не є тим рішенням, яке повинно бути прийнято відповідно до повноважень органу місцевого самоврядування визначених ст. 118 ЗК України, а тому є протиправним. Суд вважає, що відповідачем фактично не прийнято жодного із рішень визначених ЗК України за результатами розгляду заяви позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21 серпня 2018 року у справі № 295/14795/16-а, від 19 червня 2018 року у справі № 750/8511/17, від 05 березня 2019 року у справі № 360/2334/17, від 28 лютого 2020 року у справі №461/1257/17, від 11.12.2020 р., справа № 620/753/19, від 15 березня 2021 року у справі № 441/701/17, від 15 вересня 2021 року справа № 740/4635/16-а.

Також судом враховано, що відповідно до вимог ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради публічно повідомляє про конфлікт інтересів, який виник під час участі у засіданні ради, іншого колегіального органу (комісії, комітету, колегії тощо), відповідному колегіальному органу та не бере участі у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідним колегіальним органом. Якщо неучасть осіб, зазначених у частині першій цієї статті, у прийнятті рішення призведе до втрати повноважності відповідної ради, іншого колегіального органу, особи, у яких наявний конфлікт інтересів, беруть участь у прийнятті радою, іншим колегіальним органом рішення, за умови публічного самостійного повідомлення про конфлікт інтересів під час засідання колегіального органу. Якщо повідомлення про конфлікт інтересів здійснено на засіданні ради, іншого колегіального органу, інформація про таке повідомлення обов`язково вноситься до протоколу засідання ради, іншого колегіального органу.

Судом встановлено, що за оскаржуване рішення від 10.12.2021 р. №975, у голосуванні брали участь 15 депутатів Тарашанської сільської ради, серед яких 12 проголосувало «за», та 3 «утримались» від голосування. Серед депутатів, які утримались вказано депутата - ОСОБА_2 . Протоколом від 03.12.2021 р. постійною комісії сільської ради з питань земельних відносин, природокористування, планування територій, будівництва, архітектури та благоустрою складено №20 вирішено земельну ділянку площею 0,42 га надати ОСОБА_2 , а земельну ділянку площею 0,50 га - надати ОСОБА_1 .

Згідно відомостей поіменного голосування Тарашанської сільської ради рішення № 975 від 10.12.2021 р. даних про повідомлення ОСОБА_2 інформації про наявність конфлікту інтересів у протоколі не міститься.

Суд зазначає, що у депутата Тарашанської сільської ради ОСОБА_2 був наявний конфлікт інтересів під час вирішення питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а тому вказана особа не могла брати участі у голосуванні, "утримання" це теж голос.

Таким чином, за результатами судового розгляду справи суд встановив, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного рішення, а тому суд дійшов висновку про необхідність його скасування.

Позиція суду щодо позовних вимог зобов`язального характеру.

Статтею 55 Конституції України закріплено фундаментальний принцип судового захисту всіх порушених прав людини і громадянина. Так, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України, зокрема, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, здійснюючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Суд звертає увагу, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Аналогічна правова позиція застосована Верховним Судом у постанові від 02.02.2021 р. справа №420/3294/19 (провадження №К/9901/32192/19).

Судом встановлено, що позивачем, під час звернення до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, дотримано усі передбачені ЗК України умови для його отримання, однак відповідач не прийняв жодного із рішень, визначених ст. 118 ЗК України, а тому належним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання Тарашанську сільську раду розглянути у місячний строк заяву позивача про надання ОСОБА_1 дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення ОСГ орієнтованою площею 0,92 га, яка розташована в с. Станівці Чернівецького району Чернівецької області.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Судові витрати

Відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору, суд не вирішує питання стягнення на його користь вказаних витрат.

Керуючись статтями 9, 14, 77, 78, 90, 139, 143, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України ,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати пункт 2 рішення Тарашанської сільської ради XVIII сесії VIII скликання №975 від 10 грудня 2021 року, яким затверджено протокол постійної комісії сільської ради з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури та благоустрою №20 від 03 грудня 2021 року.

3. Зобов`язати Тарашанську сільську раду, відповідно до ст. 118 ЗК України, розглянути у місячний строк заяву про надання ОСОБА_1 дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення ОСГ орієнтованою площею 0,92 га, яка розташована в с. Станівці Чернівецького району Чернівецької області.

4. В решті позову відмовити.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 (с.Станівці, Глибоцький район, Чернівецька область, 60432, код РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: Тарашанська сільська рада (вул. Спеціалістів, 137, с.Тарашани, Глибоцький район, Чернівецька область, 60430, ).

Суддя Т.М. Брезіна