Справа № 545/3185/21
Суддя: Путря О. Г.
Дата ухвалення: 2022-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 545/3185/21
Провадження № 2-а/545/10/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2022 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Путрі О.Г.

при секретарі Безгубенко Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

Встановив:

Позивач звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом доУправління патрульної поліції в Полтавській області ДППпро скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24.09.2021 року відносно нього складено постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 850 грн. Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки адміністративне правопорушення не скоював та відповідно в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення , докази в підтвердження факту вчинення ним правопорушення відсутні.

Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 29.09.2021 року відкрито провадження по справі.

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній проти його задоволення заперечував. Вказав, що постанова відносно позивача винесена правомірно, оскільки ним порушено вимоги ст. 35 ЗУ « Про дорожній рух », п. 2.9 ПДР України, а саме керування водієм транспортним засобом з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів, на підтвердження вини мається відеозапис із зафіксованим правопорушенням, інспектор поліції дотримався всіх вимог чинного законодавства при винесенні оскаржуваної постанови, постанова повністю відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, а тому немає жодних правових для її скасування.

Від представника позивача Момот Т.Г. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній вказав, що диспозиція статті 121 КУпАП передбачає відповідальність за порушення скоєні водієм під час керування транспортним засобом, а матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом чи зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського, в оскаржуваній постанові відсутні дані про технічний засіб, яким інкриміноване позивачу адміністративне правопорушення зафіксоване. Також вказав, що відповідачем не надано доказів того, що поліцейський має технічну можливість та допуск до проведення контролю за технологією виготовлення номерного знаку та перевірки відповідності геометричних та технологічних параметрів номерних знаків на дорозі. Позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити.

Від представника відповідача на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначено, що номерний знак автомобіля позивача «СК777СК » є знаком , виготовленим за індивідуальним замовленням та він не належить до типу знаків, які можна виготовляти з

полістирольної стрічки ; інспектором поліції не здійснювалися жодні випробування, які б потребували специфічних технічних можливостей, ним здійснювався візуальний огляд номерного знаку автомобіля, за результатами якого він прийшов до висновку про його невідповідність вимогам стандарту. Також зазначено, що пункт №7 оскаржуваної постанови містить посилання про технічний засіб, який використовувався для фіксації правопорушення - ВІ 0069. В задоволенні позову прохала відмовити.

В судове засідання позивач та його представник Момот Т.Г. не з`явилися, від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримав з наведених у ньому підстав та прохав задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явилася, направивши на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Судом встановлено, що 24.09.2021 року інспектором роти №4 батальйону № 1 УПП в Полтавській області ДПП Марченко А.С. винесена постанова серії ЕАО № 4813204 про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 850 грн.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 24.09.2021 року о 13 год. 15 хв. в м. Полтаві, по вул. Грушевського,11/1 керував транспортним засобом BMW 5351, д.н.з. НОМЕР_1 , у якого номерний знак не відповідає вимогам стандартів, а саме габаритні розміри переднього номерного знаку не відповідають вимогам ДСТУ 4278:2019, а також номерний знак виготовлений не на металічній основі, чим порушив ст. 35 ЗУ « Про дорожній рух » і чим порушив п.2.9-в ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.6 ст.121 КУпАП.

Згідно п. 2.9-в ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів.

Частиною шостою ст. 121КУпАП передбачена адміністративна відповідальність водія за керування транспортним засобом з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів.

Згідно п.5 ч.1 ст.213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

У відповідності до ст.222 КУпАП до компетенції органів Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення, щодо порушень правил дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно зі ст. 279 КУпАП, посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 283 КУпАП визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до вимог 5 додатку Розділу IV Наказу МВС № 1395 від 07.11.2015 року постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі

у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 „ Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини

проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній зокрема потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Суд вважає , що постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП ,оскільки не містить доказової бази вчинення правопорушення.

Так, згідно з п. 2 розділу ІІ Наказу за № 166 від 02.03.2021 року Міністерства внутрішніх справ, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.03.2021 року за № 353/35975 «Про деякі питання державних номерних знаків транспортних засобів», габаритні розміри державних номерних знаків, кількість літер та цифр на знаках, колір поля знаків, літер, цифр та ребер жорсткості та наявність світлоповертальної плівки на знаках визначено в додатку 2 до цих Вимог.

Згідно з п. 4.3 ДСТУ 3650:2019 «Дорожній транспорт. Знаки номерні транспортних засобів. Загальні технічні умови», знаки, крім типів 2, 6 та підтипів 3-2, 3-3, 8-2, 12-2, треба виготовляти штампуванням зі стрічки з алюмінію згідно з ГОСТ 13726 товщиною не менше ніж 0,8 мм або з листового алюмінію, механічні та якісні показники якого не нижчі, ніж зазначено в ГОСТ 13726.

Дозволено виготовляти знаки типів 9 та 10 з листової сталі згідно з ГОСТ 19904 або іншої листової сталі, яка забезпечує потрібну міцність і довговічність знаків. Знаки типів 2, 6 та підтипів 3-2, 3-3, 8-2, 12-2 допустимо виготовляти з полістирольної стрічки.

При відтворенні цифрової інформації, яка міститься на оптичному диску, наданому разом з відзивом представником відповідача зафіксовано, що відео-зйомка розпочинається з фрагменту коли транспортний засіб позивача стоїть припаркованим на зупинці, тобто відео-запис не містить факту керування позивачем автомобілем.

Інспектором поліції у винесеній постанові не зазначено які саме норми та стандарти ДСТУ 4278:2019 позивачем порушені та не надані докази в підтвердження вчиненого порушення.

Доказів того, що передній номерний знак автомобіля позивача виготовлений з неналежного матеріалу, визначеного вимогами ДСТУ 3650:2019 суду також не надано.

Невідповідність номерного знаку вимогам стандартів інспектором поліції встановлена візуально, без здійснення будь-яких замірів.

Доводи представника відповідача у відзиві, що передній номерний знак автомобіля має вигляд наліпки не заслуговують на увагу, оскільки вони будь-якими доказами не підтверджені.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Згідно з ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Суд зазначає, що надані відповідачем матеріали на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, встановленого ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого ознак цифрового підпису автора.

Як встановлено судом, шляхом огляду змісту оптичного диску, на відеозаписах відсутній цифровий підпис як їх автора так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій.

Таким чином, наданий суду відеозапис взагалі не є допустимим доказом в розумінні ст. 74 КАС України.

Отже, суд зауважує, що до матеріалів справи не надано носій, на який безпосередньо здійснений запис правопорушення, який відповідно до вимог вищенаведених норм Закону є оригіналом такого електронного доказу.

Таким чином, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови жодного доказу , який би свідчив про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови.

Сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення , в якій інспектор зафіксував порушення водієм правил дорожнього руху , є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ.

Враховуючи вищезазначене , суд приходить до висновку, що вказані позивачем обставини в умовах не доведеності з боку суб`єкта владних повноважень дотримання останнім порядку притягнення до адміністративної відповідальності та відсутності доказів, які могли б спростувати такі доводи , безумовно свідчить про порушення відповідачем норм чинного законодавства, та ставить під сумнів правомірність винесеної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини 1статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 2ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином , суд дійшов висновку, що відповідачем в порушення вимог ст.77 КАС України не надано доказів в підтвердження правомірності своїх дій при винесенні оскаржуваної постанови та вчинення позивачем адміністративного правопорушення , тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно ст. 139 КАС України сума сплаченого судового збору підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача .

Керуючись ст. ст. 2,6, 8-10,14,77,139,246,250, 286 КАС України, суд,

В и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( місце проживання : АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ( юридична адреса : Полтавська область, Полтавський район, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька,2-в ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4813204 від 24.09.2021 року, винесену відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 сплачений ним при подачі позову судовий збір у розмірі 454 ( чотириста п`ятдесят чотири ) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. Г. Путря