Справа № 320/3985/21
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2022-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2022 року № 320/3985/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Броварської міської ради, Броварського міського голови Сапожка Ігоря Васильовича

про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

I. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Броварської міської ради, Броварського міського голови Сапожка Ігоря Васильовича, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Броварської міської ради Броварського району Київської області від 09 лютого 2021 року за №05-01-08 «Про затвердження заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів та старост населених пунктів сіл Требухів та Княжичі Броварського району Київської області»;

- зобов`язати Броварського міського голову Сапожко І.В. подати пропозицію міського голови щодо розгляду на сесії Броварської міської ради Броварського району Київської області кандидатуру ОСОБА_1 на посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає про протиправність рішення Броварської міської ради Броварського району Київської області від 09.02.2021 №05-01-08 «Про затвердження заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів та старост населених пунктів сіл Требухів та Княжичі Броварського району Київської області», оскільки таке рішення прийнято з порушенням порядку підготовки проекту рішення та подачі його на розгляд міської ради. Позивач посилається на те, що відповідач 2 своєю бездіяльністю грубо порушив конституційне право позивача на доступ до служби в органах місцевого самоврядування, не розглядаючи подані заяви позивача по суті.

Відповідач подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні адміністративного позову, з тих підстав, що оскаржуване рішення є законним, прийнято відповідно до норм чинного законодавства та у межах повноважень суб`єкта владних повноважень.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 13.04.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

17.01.2021 позивач звернулася до міського голови Броварської міської ради із заявою від 01.02.2021 про розгляд кандидатури ОСОБА_1 на посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради.

Листом від 08.02.2021 №9-7-166 відповідач 2 повідомив ОСОБА_1 , що її кандидатура не буде подана на розгляд Броварської міської ради для затвердження на посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради.

09.02.2021 Броварська міська рада Броварського району Київської області прийняла рішення №05-01-08 «Про затвердження заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів та старост населених пунктів сіл Требухів та Княжичі Броварського району Київської області».

Вказаним рішенням, відповідно до статей 25, 26, 42, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статей 10, 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та Закону України «Про запобігання корупції», враховуючи пропозиції міського голови, вирішено:

Затвердити на посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради - ОСОБА_2 .

Затвердити на посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради - ОСОБА_3 .

Затвердити на посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради - ОСОБА_4 .

Затвердити на посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради - керуючого справами виконавчого комітету - ОСОБА_5 .

Затвердити старостою населеного пункту село Княжичі Броварського району Київської області - ОСОБА_6 .

Затвердити старостою населеного пункту село Требухів Броварського району Київської області - ОСОБА_7 .

Приступити до виконання обов`язків, особам зазначеним у пунктах 1- 4 даного рішення, після проведення спеціальної перевірки відповідно до діючого законодавства.

Контроль за виконанням рішення покласти на міського голову Сапожка І.В.

Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду із цим позовом.

V. Норми права

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні й конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Основного Закону України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, установлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

За змістом частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно із частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 щодо порушеного права , за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття охоронюваний законом інтерес . Щодо останнього, в цьому рішенні Конституційним Судом України зазначено, що поняття охоронюваний законом інтерес означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (пункт 19 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування відповідно до Конституції України визначає Закон України Про місцеве самоврядування в Україні №280/97 від 21.05.1997р. (далі - Закон №280/97).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні , виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету.

Кількісний склад виконавчого комітету визначається відповідною радою. Персональний склад виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради затверджується радою за пропозицією сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - за пропозицією голови відповідної ради.

Згідно частини 1 статті 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні , виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності, затвердження персонального складу; внесення змін до складу виконавчого комітету та його розпуск.

В силу пунктів 5, 6, 10, 20 частини четвертої статті 42 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні сільський, селищний, міський голова: вносить на розгляд ради пропозиції про кількісний і персональний склад виконавчого комітету відповідної ради; вносить на розгляд ради пропозиції щодо структури виконавчих органів ради, апарату ради та її виконавчого комітету, їх штатів, встановлених відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України; призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім випадків, передбачених частиною другою статті 21 Закону України Про культуру ; видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Частинами першою-третьою статті 59 Закону № 280/97-ВР передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.

Питання проходження служби в органах місцевого самоврядування регламентовано Законом України Про службу в органах місцевого самоврядування від 07.06.2001 № 2493-ІІІ (далі Закон №2493).

Згідно з статтею 3 цього Закону, посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до статті 10 Закону № 2493, прийняття на службу в органи місцевого самоврядування на посади заступників сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради здійснюється шляхом затвердження відповідною радою.

Згідно з частиною 15 статті 46 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування , порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради, з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". До прийняття регламенту ради чергового скликання застосовується регламент ради, що діяв у попередньому скликанні.

Згідно з пунктом 2 частини першої та частини третьої статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року 2939-VI /далі Закон 2939-VI/ розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати, зокрема, нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.

Проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.

У свою чергу, внутрішньоорганізаційними є акти, які приймаються з метою організації та впорядкування роботи суб`єктів владних повноважень, тобто це акти, які стосуються кадрових питань, а також інші акти, якщо вони обмежуються внутрішньою організацією роботи суб`єкта владних повноважень та відповідних посадових осіб.

VІ. Оцінка суду

За змістом частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно із частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 щодо порушеного права , за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття охоронюваний законом інтерес . Щодо останнього, в цьому рішенні Конституційним Судом України зазначено, що поняття охоронюваний законом інтерес означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним .

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

При цьому, обов`язковою умовою визнання протиправними рішення є наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі та якщо таке порушення відбулось у сфері публічно-правових відносин.

Підставами для визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. При цьому, обов`язковою умовою скасування такого рішення є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Досліджуючи матеріали справи, суд встановив, що рішення Броварської міської ради Броварського району Київської області від 09 лютого 2021 року за №05-01-08 «Про затвердження заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів та старост населенних пунктів сіл Требухів та Княжичі Броварського району Київської області є актом індивідуальної дії та стосується безпосередньо ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , а не позивача. Вказане рішення має обов`язкову юридичну силу щодо осіб, якім воно адресовано.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (пункт 19 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Правові акти індивідуальної дії - рішення, які є актом одноразового застосування норм права і дію яких поширено на конкретних осіб або які стосуються конкретної ситуації, за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Такі правові акти породжують права й обов`язки у першу чергу для тих суб`єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб`єктів), яким його адресовано і стосуються прав саме цих суб`єктів.

Як випливає з обставин справи, у справі яка розглядається, позивач не належить до осіб, які визначені оскаржуваним рішенням, а тому на нього не поширюються відносини, які виникли.

Таким чином, оскаржуване рішення відповідача 1 не породжує публічно-правових відносин між позивачем та Броварською міською радою Броварського району Київської області, що свідчить про відсутність порушеного права у позивача, за захистом якого він звернувся до суду.

За висновком суду, відсутність порушеного права у ОСОБА_1 у даному спорі є самостійною і достатньою підставою для відмови у задоволенні позову.

Водночас, розглядаючи даний спір по суті, суд вважає за необхідне вказати на таке.

Згідно з статтею 3 цього Закону, посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до статті 10 Закону № 2493, прийняття на службу в органи місцевого самоврядування на посади заступників сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради здійснюється шляхом затвердження відповідною радою.

Аналізуючи наведені норми права, суд зазначає, що пропозицію про персональний склад виконавчого комітету міської ради на розгляд ради вносить міський голова, водночас міська рада, яка здійснює функції і повноваження місцевого самоврядування від імені та в інтересах відповідної територіальної громади, має виключні повноваження утворювати та розпускати виконавчий орган міської ради, затверджувати та змінювати його персональний склад, а також достроково припиняти повноваження окремих посадових осіб місцевого самоврядування.

Згідно з частиною 15 статті 46 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування , порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради, з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". До прийняття регламенту ради чергового скликання застосовується регламент ради, що діяв у попередньому скликанні.

Статтею 50 Регламенту Броварської міської ради Київської області VІІ скликання затвердженого рішенням міської ради від 17.12.2015 № 05-02-07 передбачено, що рішення міської ради правомочне, якщо воно прийнято простою більшістю від загального складу міської ради, крім рішення щодо дострокового припинення повноважень міського голови та інших випадків, передбачених цим Регламентом. При встановленні результатів голосування до загального складу міської ради включається міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні міської ради, і враховується його голос.

За змістом протоколу пленарного засідання 1 сесії Броварської міської ради Київської області від 09.02.2021 депутати прийняли рішення "Про затвердження заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів та старост населених пунктів сіл Требухів та Княжичі Броварського району Київської області". "За" проголосували 31 депутат, "проти" - 3 депутати, "утримались" - 4 депутати.

Тобто, за спірне рішення проголосували 31 депутат та міський голова, що свідчить про дотримання міською радою вимог статті 59 Закону №280/97-ВР та статті 50 Регламенту.

Також, в позовній заяві позивач стверджує, що Броварською міською радою Броварського району Київської області при прийнятті оскаржуваного рішення допущені процедурні порушення, які мають наслідком безумовну необхідність його скасування, а саме: відсутнє подання міського голови на затверджених кандидатур; відсутній проект рішення про затвердження кандидатур на посади заступників міського голови; відсутня інформація на веб - сайті відповідача 1 щодо проекту рішення.

Втім, вказані доводи спростовані відповідачем 1, зокрема, до матеріалів справи долучено копію завізованого начальником юридичного управління спірного рішення.

Довід позивача, стосовно відсутності інформації на офіційному веб-сайті відповідача 1 щодо проекту рішення, суд відхиляє як безпідставний з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 2 частини першої та частини третьої статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року 2939-VI /далі Закон 2939-VI/ розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати, зокрема, нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.

Проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.

У свою чергу, внутрішньоорганізаційними є акти, які приймаються з метою організації та впорядкування роботи суб`єктів владних повноважень, тобто це акти, які стосуються кадрових питань, а також інші акти, якщо вони обмежуються внутрішньою організацією роботи суб`єкта владних повноважень та відповідних посадових осіб.

Враховуючи те, що рішення Броварської міської ради Броварського району Київської області від 09.02.2021 №05-01-08 «Про затвердження заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів та старост населених пунктів сіл Требухів та Княжичі Броварського району Київської області» стосувалося внутрішньоорганізаційного (кадрового) питання щодо 09.02.2021, яке вирішується виключно депутатами ради, суд дійшов висновку, що проект спірного рішення, як внутрішньоорганізаційне рішення, не підлягав оприлюдненню відповідно до положень статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Відтак, підстави для скасування рішення Броварської міської ради Броварського району Київської області від 09 лютого 2021 року за №05-01-08 «Про затвердження заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів та старост населених пунктів сіл Требухів та Княжичі Броварського району Київської області» відсутні.

Що стосується зобов`язання міського голову Броварської міської ради Київської області Сапожка І.В. подати пропозицію міського голови щодо розгляду на сесії Броварської міської ради Броварського району Київської області кандидатуру ОСОБА_1 на посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, то суд зазначає, що право на внесення на розгляд ради кандидатур на посаду заступника міського голови є дискреційним повноваженням голови.

Враховуючи положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

У відповідності до приписів статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

VII. Висновок суду

Частиною 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України ).

Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

VІII. Розподіл судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 11 квітня 2022 року.