Справа № 460/283/21
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2022-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/283/21 пров. № А/857/23508/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Коваля Р.Й.,

з участю секретаря судового засідання Вовка А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Рівненської митниці Державної митної служби України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Зозуля Д.П.,

час ухвалення рішення: 11:11:11,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення: 23.11.2021 року,

ВСТАНОВИВ:

18.01.2021р. ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Поліської митниці Держмитслужби, в якому просив суд про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.12.2020р. №9 та від 22.12.2020р. №9.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року позов задоволено.

Рішення мотивоване тим, що встановлені у справі обставини підтверджують доводи позивача про те, що податкові повідомлення-рішення Поліської митниці Держмитслужби від 22.12.2020р. № 9 та від 22.12.2020р. №9 є протиправними, такими, що не відповідають вимогам Податкового кодексу України.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, Рівненська митниця Державної митної служби подала апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що до митного оформлення подана недостовірна інформація стосовно митної вартості товару, який переміщений на митну територію України та яка відрізняється від задекларованих, а тому вважає, що митним органом правомірно прийнято оскаржені податкові повідомлення-рішення.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, наказом Поліської митниці Держмитслужби від 27.10.2020р. №282 Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання фізичною особою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) вимог законодавства України з питань державної митної справи у частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією від 15.07.2019р. № UA 204010/2019/224206 було призначено проведення документальної невиїзної перевірки.

За наслідком проведення перевірки було підготовлено Акт № 29/7.13-19/ НОМЕР_1 від 30.11.2020р. Про результати документальної невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи при митному оформленні товарів за МД від 15.07.2019р. №UA204010/2019/224206.

Згідно Акту митним органом зазначено, що при проведенні перевірки з питань правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, було перевірено митну декларацію типу ІМ40АА від 15.07.2019 №UA204010/2019/224206, за якою ОСОБА_1 ввезено товари, вказані в додатку №1 до акту перевірки, який є його невід`ємною частиною.

На підставі висновків Акту перевірки відповідачем було прийнято податкові повідомлення-рішення форми Р від 22.12.2020 року №9, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України фізичними особами на суму 103379,83 грн. та форми Р від 22.12.2020 № 000007519, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість з ввезених на митну територію України товарів фізичними особами на суму 232508,58 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до частини першої статті 51 Митного кодексу України від 13.03.2012 (далі МК України), митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 МК України встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 1 статті 53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений у частині другій статті 53 МК України.

Пунктом 7 частини 1 статті 336 МК України передбачено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Відповідно до ст. 278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання митним органом у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Згідно положень пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями, діючими на день подання митних декларацій до митного оформлення товарів), базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Посадовими особами митних органів під час проведення перевірок відповідно до статті 352 МК можуть бути використані отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення та податкова інформація.

Відповідно до частини першої статті 266 МК декларант зобов`язаний надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей та у випадках, визначених Митним кодексом України та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі.

Митним органом 10 липня 2019 року Рівненська митниця ДФС прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2019/000673/2, згідно з яким митна вартість сільськогосподарської техніки визначена за резервним методом та видала картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів № UA204000/2019/00685.

Як видно з матеріалів справи, за наслідками оскарження рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2019/000673/2 та картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів №UA204000/2019/00685, судовим рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09.01.2020р., яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2020р. у справі 460/3259/19 такі були скасовані та визнано те, що подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товару за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої, п`ятої статті 58 МК.

Відтак, судовим рішенням встановлено, що митну вартість задекларованих товарів визначено за ціною договору, яка визначена у рахунку-фактурі.

Відповідно підпункту в) пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України (далі - ПК) об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію Україну.

Пунктом 187.8 статті 187 ПК датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Згідно з пунктом 190.1 статті 190 ПК базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України є договірна (контрактна) вартість, але не менша митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті, за винятком податку на додану вартість, що включається до ціни товарів.

Таким чином апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що рішенням суду у справі № 460/3259/19 встановлено, що документи, які ідентичні документам наданим Митним департаментом при Міністерстві фінансів Литовської Республіки листом від 27.05.2020 №(20.3/15)3В-3255, стосуються іншої особи, а не позивача, та інших документів, які підтверджують заниження митної вартості товарів, відповідачем суду не надано, відтак судом встановлено безпідставність та необґрунтованість висновків Поліської митниці Держмитслужби щодо заниження митної вартості товарів ОСОБА_1 за митною декларацією від 15.07.2019р. № UA204010/2019/224206.

За змістом частин першої-другої статті 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, обставини не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що позивачем під час процедури митного оформлення задекларовано митну вартість товару і сплачено суми обов`язкових платежів, виходячи з наданих до митного оформлення документів. Відтак, позивачем правомірно виконано митні і податкові зобов`язання під час здійснення митних процедур.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.12.2020р. №9 та від 22.12.2020р. №9.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рівненської митниці Державної митної служби України залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року у справі № 460/283/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
Р. Й. Коваль
Повне судове рішення складено 06.04.2022р.