Справа № 260/2089/21
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2022-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2022 рокуЛьвівСправа № 260/2089/21 пров. № А/857/17486/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційні скарги 94 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ), 11 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року (прийняте у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Ужгороді суддею Дору Ю. Ю.) в адміністративній справі № 260/2089/21 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнюючих позовних вимог просив:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 у відношенні до нього щодо не нарахування (нарахування у меншому розмірі) та невиплаті індексації грошового забезпечення в належному розмірі із 20 серпня 2009 року по 05 серпня 2016 року - січень 2008 року та із 11 червня 2018 року по 31 грудня 2018 року - березень 2018 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військову частину НОМЕР_1 ) вчинити дії щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення (з урахуванням раніше виплачених сум), із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення із 20 серпня 2009 року по 05 серпня 2016 року - січень 2008 року та із 11 червня 2018 року по 31 грудня 2018 року - березень 2018 року, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44;

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 у відношенні до нього щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення в належному розмірі із 01 листопада 2016 року по 01 березня 2018 року - січень 2008 року, а із 01 березня 2018 року по 10 травня 2018 року - березень 2018 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 (військову частину НОМЕР_2 ) вчинити дії щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення (з урахуванням раніше виплачених сум), із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення із 01 листопада 2016 року по 01 березня 2018 року - січень 2008 року, а із 01 березня 2018 року по 10 травня 2018 року - березень 2018 року, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44;

- зобов`язати відповідачів, кожного окремо за свій період, нарахувати та виплатити йому компенсацію втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 по день її фактичної виплати, - відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-111 «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідачі в порушення вимог Закону України Про індексацію грошових доходів населення та п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078) за період з серпня 2009 року по грудень 2018 року не нарахували (нарахували в меншому розмірі) індексацію, та відповідачами протиправно визначено базовими місяцями при обчисленні суми індексації не січень 2008 року та не березень 2018 року.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період проходження служби з 20 серпня 2009 року по 31 грудня 2011 року, з 01 січня 2014 року по 05 серпня 2016 року, з 11 червня 2018 року по 31 грудня 2018 року.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини НОМЕР_1 ) вчинити дії щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення (з врахуванням раніше виплачених сум), із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення із 20 серпня 2009 року по 31 грудня 2011 року, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини НОМЕР_1 ) вчинити дії щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення (з врахуванням раніше виплачених сум), у періоди з 01 січня 2016 року по 05 серпня 2016 року та 11 червня 2018 року по 31 грудня 2018 року, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та не виплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження служби з 01 листопада 2016 року по 01 березня 2018 року, з 01 березня 2018 року по 10 травня 2018 року.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження служби 01 листопада 2016 року по 28 лютого 2018 року (з урахуванням раніше виплачених сум), із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) вчинити дії щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення (з врахуванням раніше виплачених сум), у періоди з 01 березня 2018 року по 10 травня 2018 року, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрат доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 20 серпня 2009 року по 31 грудня 2011 року, з 01 січня 2014 року по 05 серпня 2016 року, з 11 червня 2018 року по 31 грудня 2018 року по день її фактичної виплати - відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрат доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 листопада 2016 року по 01 березня 2018 року, із 01 березня 2018 року по 10 травня 2018 року по день її фактичної виплати - відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржила військова частина НОМЕР_1 , яка вважає, що рішення суду першої інстанції, прийняте за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, фактичним обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального та процесуального права. Тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у позові відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що нею проведено розрахунок індексації грошового забезпечення, з урахуванням всіх індексів, відповідно до діючого на той час законодавства, відтак заборгованість перед позивачем відсутня. При цьому не погоджується із вимогою про виплату компенсації втрати частини доходів.

Крім того зазначає, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду.

Крім того, з цим рішенням не погодилася і оскаржила його військова частина НОМЕР_2 , яка вважає, що рішення суду першої інстанції, прийняте за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, фактичним обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального та процесуального права. Тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у позові відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що позивачу індексація грошового забезпечення за період проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_5 не нараховувалась. Зазначає, що індексація є компенсацією, яку нараховують у зв`язку зі зростанням цін відносно встановленого грошового забезпечення військовослужбовця, проте, в період з 2008 по 2015 рік не відбулося жодних інфляцій і підвищень грошових доходів населення по відношенню до посад військової частини НОМЕР_2 , оскільки остання створена лише у 2015 році з відповідними посадами і посадовими окладами. Відповідно, військовій частині НОМЕР_2 необхідно брати за основу 2015 рік, тому що інфляція починає діяти з моменту створення посади (2015 рік), а не з 2008 року, тобто за попередні сім років, коли ці посади не існували.

Також вказує на те, що на військову частину НОМЕР_2 не може покладатися обов`язок на виплату індексації грошового забезпечення позивача, оскільки останнім місцем проходження ним служби є інша військова частина.

Також вважає, що компенсація податку з доходів фізичних осіб не підлягає виплаті при виплаті індексації грошового забезпечення, оскільки вона не носить постійного характеру.

Позивач подав відзиви на апеляційні скарги, у яких вказав, що апеляційні скарги є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції - законним та обґрунтованим, позаяк ухвалене у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи; судом вірно застосовано норми як процесуального, так і матеріального права, в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, надано належну оцінку всім доказам у справі. Тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Суд апеляційної інстанції відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 по серпень 2020 року перебував на військовій службі в органах Держприкордонслужби. Останнє місце військової служби - військова частина НОМЕР_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ).

Наказом Голови Державної прикордонної служби України від 16 липня 2020 р. № 679-ос ОСОБА_1 звільнено з військової служби за підпунктом а) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку із закінченням строку контракту. Наказом начальника 2 прикордонного загону (Подільський прикордонний загін) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 31 липня 2020 р. № 186-ОС ОСОБА_1 знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків прикордонного загону з 01 серпня 2020 р. (далі - ІНФОРМАЦІЯ_6 ).

ОСОБА_1 в період з 03.08.2009 до 31.10.2016 та в період з 31.05.2018 по 15.03.2020 проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.11.2016 № 439-ос По особовому складу ОСОБА_1 було зараховано до списку особового складу та на всі види забезпечення, в зв`язку з прибуттям з Адміністрації Державної служби України для подальшого проходження військової служби до Краматорського прикордонного загону.

29 травня 2018 року наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби № НОМЕР_5 ОСОБА_1 було виключено із списків особового складу загону та всіх видів забезпечення для подальшого проходження військової служби.

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся із рядом запитів до: Галузевого державного архіву Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Краматорського прикордонного загону та Подільського прикордонного загону про отримання карток грошового забезпечення із 2008 по 2020 роки та про нарахування йому індексації грошового забезпечення.

Проте, ознайомившись із відповідями та копіями його карток грошового забезпечення позивач вважає, що індексація його грошового забезпечення в період служби обчислювалася та виплачувалась невірно, не в повному обсязі та в порушення вимог чинного законодавства у зв`язку з чим, звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції покликався на те, що не нарахування та не виплата позивачу індексації грошового забезпечення в повному обсязі є протиправною, а тому вважав, що необхідно зобов`язати відповідачів належно нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статті 1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено в статті 12 Закону № 2011-XII. Так, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Абзацом 2 частини третьої статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України Про індексацію грошових доходів населення від 03.07.1991 № 1282-XII (далі - Закон № 1282-XII).

За визначенням, наведеним в статті 1 Закону № 1282-XII, індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Частиною другою статті 5 Закону № 1282-XII визначено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (частина перша статті 9 Закону № 1282-XII).

Відповідно до норм статті 6 Закону № 1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078), який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Згідно з пп.2 пункту 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, зокрема, постанові від 07.08.2019 у справі № 825/694/17, де зазначено, що виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі. Також, Верховний Суд звертає увагу, що звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин,

Проте, суд першої інстанції не врахував, що проходження військової служби врегульовано спеціальним законодавством, до якого відноситься, зокрема, Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затверджене Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009 (далі - Положення).

Відповідно до п. 293 Положення особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням.

Тобто, в Положенні прямо передбачено, що у разі звільнення військовослужбовця зі служби, з ним розраховується та військова частина, з якої його було звільнено.

Із матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 по серпень 2020 року перебував на військовій службі в органах Держприкордонслужби. Останнє місце військової служби - військова частина НОМЕР_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ).

Відтак, відповідачі в цій справі не звільняли позивача з військової служби.

Отже, позаяк останнім місцем проходження військової служби позивача є інша військова частина, на день виключення із списків особового складу саме остання повинна розраховувати позивача за всіма видами належного йому на день звільнення матеріального та грошового забезпечення, в тому числі, індексації грошового забезпечення, а тому ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) та ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) не є належними відповідачами у цій справі.

Оскільки на стадії апеляційного перегляду відсутня процесуальна можливість здійснювати заміну неналежного відповідача, до наявного відповідача у справі, тому позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, доводи апеляційних скарг є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенню позову.

Керуючись статтями 229, 242, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 328 КАС, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги 94 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ), НОМЕР_4 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року в адміністративній справі № 260/2089/21 скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин