Справа № 308/13715/21
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2022-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 308/13715/21 пров. № А/857/1406/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

Головуючого-судді Кузьмича С.М.,

суддів Глушка І.В., Улицького В.З.,

за участю секретаря Пославського Д.Б.,

представника апелянта Буря В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції м. Львові справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Перечинське лісове господарство» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 грудня 2021 року (ухвалене головуючим - суддею Малюк В.М. о 08 год. 25 хв. у м. Ужгород, повне судове рішення складено 24 грудня 2021 року) у справі № 308/13715/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Перечинське лісове господарство» про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що постановою провідного мисливствознавця Державного підприємства Перечинське лісове господарство ОСОБА_2 від 20.09.2021 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.85 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) та накладено відповідне адміністративне стягнення. Позивач вважає, що така постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки факт здійснення незаконного полювання членами Перечинської районної організації УТМР не підтверджено, оскільки такі проводили заходи по зниженню чисельності (депопуляції) диких свиней на території Закарпатської області. Крім цього вакзує, що оскаржена постанова прийняти з порушенням вимог КУпАП.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.12.2021 адміністративний позов задоволено повністю. Постанову №1 від 20.09.2021, що винесена провідним мисливствознавцем Державного підприємства «Перечинське лісове господарство» ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.85 КУпАП - скасовано, а провадження у справі закрито, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доказів щодо правомірності оскарженого рішення суду надано не було, не було надано відповідних доказів, які б підтверджували скоєння позивачем правопорушення, будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем обставини у суду відсутні.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що позивач під видом проведення відстрілу, насправді здійснював незаконне полювання, оскільки знаходився в мисливських угіддях з стрілецькою зброєю без дозволу (ліцензії) на добування мисливських тварин, без щорічної контрольної картки обліку добутої дичини і порушень порушень правил полювання з відміткою про сплату державного мита та у темний період доби.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач в судове засідання на виклик суду не з`явився, явку свого представника не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений, що не перешкоджає розгляду справи в його відсутності згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що провідним мисливствознавцем ДП «Перечинський лісгосп» ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч.1 ст. 85 КУпАП.

З даного протоколу слідує, що позивач порушив вимоги ч.1 ст. 85 КУпАП, а саме: 11.08.2021 о 22 год. 30 хв. в урочищі Кобадино Перечинського лісництва гр. ОСОБА_1 був затриманий працівниками поліції Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області при проведенні полювання.

В подальшому, постановою провідного мисливствознавця Державного підприємства «Перечинське лісове господарство» ОСОБА_2 від 20.09.2021 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.85 КУпАП, та накладено на останнього відповідне адміністративне стягнення.

Позивач вважаючи оскаржену постанову незаконною, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 308 КАС України колегія суддів вважає за потрібне переглянути рішення суду першої інстанції виключно в доводах апеляційної скарги, а саме щодо того, що позивач під видом проведення відстрілу, насправді здійснював незаконне полювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 85 КУпАП встановлено відповідальність за порушення правил полювання (полювання без належного на те дозволу, в заборонених місцях, у заборонений час, забороненими знаряддями або способами, на заборонених для добування тварин, допускання собак у мисливські угіддя без нагляду, полювання з порушенням установленого для певної території (регіону, мисливського господарства, обходу тощо) порядку здійснення полювання), яке не мало наслідком добування, знищення або поранення тварин, а також транспортування або перенесення добутих тварин чи їх частин без відмітки цього факту в контрольній картці обліку добутої дичини і порушень правил полювання та в дозволі на їх добування.

У відповідності до Закону України «Про мисливське господарство та полювання» полювання - дії людини, спрямовані на вистежування, переслідування з метою добування і саме добування (відстріл, відлов) мисливських тварин, що перебувають у стані природної волі або утримуються в напіввільних умовах.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 11.08.2021 ОСОБА_1 разом з іншими членами Перечинської районної організації Українського товариства мисливців і рибалок (УТМР) здійснював заходи з регулювання чисельності (депопуляції) диких свиней на території Ужгородського району Закарпатської області у відповідності до протокольного рішення Надзвичайної протиепізоотичної комісії при Закарпатській обласній державній адміністрації від 04.02.2021 №1-2021 та протокольного рішення Надзвичайної протиепізоотичної комісії при Ужгородській районній державній адміністрації від 17.02.2021.

Підтвердженням цього є протокольне рішення Надзвичайної протиепізоотичної комісії при Ужгородській районній державній адміністрації від 27.09.2021 №2, у якому зазначено, що факт здійснення незаконного полювання членами Перечинської районної організації УТМР не підтверджено, оскільки такі проводили заходи по зниженню чисельності (депопуляції) диких свиней на території Закарпатської області.

Відтак вірним є висновок суду першої інстанції про те, що 11.08.2021 позивач здійснював не полювання, а заходи з регулювання чисельності (депопуляції) диких свиней на території Ужгородського району.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (стаття 23 КпАП).

В силу ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи наведене вище суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, однак доказів того, що ОСОБА_1 порушив саме вимоги ч. 1 ст. 85 КУпАП не надано.

Більше того, апеляційний суд поділяє висновки суду першої інстанції в частині порушення відповідачем розгляду справи про адміністративне правопорушення вимогам КУпАП, оскільки останнім не надано доказів на підтвердження дотримання процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності та забезпечення її прав на об`єктивний та справедливий розгляд справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Перечинське лісове господарство» залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 грудня 2021 року у справі № 308/13715/21 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді І. В. Глушко
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 07 квітня 2022 року