Справа № 420/11844/21
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2022-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Стефанова С.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Голови Державної казначейської служби України, Державної казначейської служби України про визнання протиправними дії та зобов`язання здійснити безспірне списання коштів, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Одеського окружного адміністративного суду Тарасишиної О.М. знаходилась адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1 ) до Голови Державної казначейської служби України (надалі - відповідач 1 або Голова ДКСУ), Державної казначейської служби України (надалі - відповідач 2 або ДКСУ), в якому позивач просив:

- визнати протиправними дії Голови Державної казначейської служби, які полягають у незаконному, всупереч його величі Закону «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», відмові у першу чергу здійснити безспірне списання коштів державного бюджету з боржника на підставі рішення суду; тобто виконати рішення суду у відповідності з вимогою Закону;

- зобов`язати відповідача провести службове розслідування за фактом неналежного виконання своїх посадових обов`язків директором юридичного департаменту Державної казначейської служби В.Воліком, що заподіяло позивачу як громадянину України, який змушений жити на пенсію за понад 35 років сумлінної праці яка за своїм розміром менше прожиткового рівня, значну матеріальну і моральну шкоду, за результатом якого притягти його до суворої дисциплінарної відповідальності;

- зобов`язати відповідача у стислий термін здійснити безспірне списання коштів державного бюджету з боржника та перерахувати їх на попередньо узгоджений з ним пенсійний рахунок у Приватбанку;

- враховуючи нанесену суттєву матеріальну та моральну шкоду, прийняти рішення про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 для відшкодування моральної та матеріальної шкоди 1 500 000 гривень.

Ухвалою від 21.12.2021 року заяву судді Тарасишиної О.М. про самовідвід по справі №420/11844/21 за позовом ОСОБА_1 до Голови Державної казначейської служби України, Державної казначейської служби України про визнання протиправними дії та зобов`язання здійснити безспірне списання коштів,- задоволено.

Відведено суддю Тарасишину О.М. від розгляду справи №420/11844/21.

Адміністративну справу №420/11844/21 передано до канцелярії суду для визначення головуючого судді по справі в порядку, встановленому статтею 31 та Перехідними положеннями КАС України.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 грудня 2021 року адміністративну справу №420/11844/21 передано на розгляд судді Одеського окружного адміністративного суду - Стефанову С.О.

Позиція позивача обґрунтовується наступним

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/6322/19, яке не бажає виконувати Державна казначейська служба, дії боржника, у якості Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області визнані протиправними, тобто за рішенням суду визнано, що боржник вчинив адміністративне правопорушення, яке полягає у не зарахуванні позивачу до стажу роботи для призначення пенсії періоду з 01 грудня 1979 року по 31 серпня 1980 року, а саме часу навчання на підготовчому відділенні Одеського державного університету ім. І.І. Мечнікова - денна форма навчання, внаслідок чого позивачу завдано матеріальну шкоду, яка полягає у значній сумі коштів, насамперед для ОСОБА_1 , як пенсіонера за віком, який отримує пенсію за розміром менше прожиткового рівня та полягає у суттєвих матеріальних витратах на сплату судового збору та на правничу допомогу, внаслідок того, що позивач вимушений був використати останню можливість, а саме: судовим шляхом довести незаконність дій боржника у судовому порядку, згідно своїх Конституційних прав та у відповідності з нормами, які визначені чинним законодавством України.

Таким чином, на переконання позивача, відповідач, відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку мав у відповідності до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», здійснити безспірне списання коштів державного бюджету або боржників на підставі рішення суду.

Крім того, позивач наголошує, що внаслідок порушення його прав і законних інтересів, сталося значне погіршення самопочуття позивача, раптово підвищився до небезпечного показника тиск, та йому довелось звернутися до сімейного лікаря, який призначив тривале, коштовне лікування.

Відзив Голови Державної казначейської служби України на позовну заяву обґрунтовується наступним

Відповідач 1 не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що зважаючи на відсутність у Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області відкритих рахунків в органах Державної казначейської служби України, на яких можуть обліковуватись кошти безпосередньо цього органу та з яких можливо здійснити безспірне списання коштів, а також те, що боржнику не передбачено бюджетні призначення на виплату коштів згідно поданого позивачем виконавчого документа, виплати підлягають виконанню за рахунок Бюджетної програми КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою».

Відповідач 1 звертає увагу, що в силу закріпленого законодавством принципу обов`язковості судового рішення безумовний обов`язок щодо його виконання покладається в першу чергу на визначеного судом боржника, в даному випадку на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

При цьому, як вказує відповідач 1, факт пред`явлення судового рішення на виконання жодним чином не звільняє боржника від необхідності невідкладно виконати рішення суду та перерахувати кошти стягувачу.

Крім цього, відповідач 1 зазначає, що оскільки за виконавчим листом Одеського окружного адміністративного суду від 07.08.2020 року по справі № 420/6322/19 на користь позивача підлягають стягненню судовий збір та сума витрат на професійну правничу допомогу, то відповідно до норм Закону про гарантії заборгованість за вказаним виконавчим документом підлягає виконанню у третю чергу.

Також, відповідач 1 наголошує, що станом на теперішній час за бюджетною програмою КПКВК 3504040 у Казначействі обліковується виконавчих документів на суму близько 147,32 млн грн, які відносяться до першої черги погашення заборгованості; 181,54 млн грн, які відносяться до другої черги погашення заборгованості та 6 007,42 млн грн, які відносяться до третьої черги погашення заборгованості.

Встановлений обсяг коштів, на переконання відповідача 1 не дозволяє Казначейству здійснити у поточному році погашення заборгованості за рахунок бюджетної програми за всіма судовими рішеннями, гарантованими державою.

Таким чином, відповідач 1 вважає, що Казначейство не має права перераховувати кошти позивачеві раніше, ніж будуть виконанні рішення на користь стягувачів, які подали документи раніше за ОСОБА_1 , адже в такому разі буде допущено порушення черговості і, як наслідок, порушення прав інших стягувачів.

Відзив Державної казначейської служби України на позовну заяву є аналогічним відзиву Голови Державної казначейської служби України.

Процесуальні дії та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року, прийнято до свого провадження адміністративну справу №420/11844/21 за позовом ОСОБА_1 до Голови Державної казначейської служби України, Державної казначейської служби України про визнання протиправними дії та зобов`язання здійснити безспірне списання коштів. Призначено підготовче судове засідання на 13 січня 2022 року о 10 год. 00 хв.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року задоволено заяву ОСОБА_1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Голови Державної казначейської служби України, Державної казначейської служби України про визнання протиправними дії та зобов`язання здійснити безспірне списання коштів та вирішено судове засідання у справі №420/11844/21 призначене на 13 січня 2022 року о 10 год. 00 хв. провести в режимі відеоконференції у приміщенні Одеського окружного адміністративного суду за адресою: 65062, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 14, зала судових засідань №17. Доручено Котовському міськрайонному суду Одеської області (адреса: провулок Спортивний, 1а, вул. Соборна, 92, м. Подільськ, Одеська область, 66302) забезпечити проведення відеоконференції за участі ОСОБА_1 з Одеським окружним адміністративним судом 13 січня 2022 року о 10 год. 00 хв

20 січня 2022 року від позивача в межах строку регламентованого ч.3 ст.163 КАС України надійшла відповідь на відзив (вхід. №ЕП/2061/22).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року вирішено судове засідання у справі №420/11844/21 призначене на 14 лютого 2022 року о 10 год. 00 хв. провести в режимі відеоконференції у приміщенні Одеського окружного адміністративного суду за адресою: 65062, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 14, зала судових засідань №17. Доручено Котовському міськрайонному суду Одеської області (адреса: провулок Спортивний, 1а, вул. Соборна, 92, м. Подільськ, Одеська область, 66302) забезпечити проведення відеоконференції за участі ОСОБА_1 з Одеським окружним адміністративним судом 14 лютого 2022 року о 10 год. 00 хв.

24 січня 2022 року від голови Державної казначейської служби України в межах строку регламентованого ч.5 ст.162 КАС України надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи за її відсутністю (вхід. №5071/22).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року, заявлений позивачем відвід судді Одеського окружного адміністративного суду Стефанова Сергія Олександровичу у справі № 420/11844/21 визнано необґрунтованим та передано справу №420/11844/21 до відділу надання судово-адміністративних послуг та аналітичної роботи (канцелярія) Одеського окружного адміністративного суду для визначення судді у порядку встановленому ч. 1 ст. 31 КАС України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду (суддя Танцюра К.О.) від 02 лютого 2022 року, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Стефанова С.О. від 31.01.2022 року - відмовлено.

11 лютого 2022 рок від Державної казначейської служби України надійшли додаткові документи (вхід. №ЕП/5647/22).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року продовжено підготовче провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Голови Державної казначейської служби України, Державної казначейської служби України про визнання протиправними дії та зобов`язання здійснити безспірне списання коштів на 30 днів. Задоволено клопотання представника позивача та оголошено перерву у підготовчому засіданні. Наступне засідання по справі, за погодженням зі сторонами, призначено на 14 березня 2022 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15 березня 2022 року відкладено розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Голови Державної казначейської служби України, Державної казначейської служби України про визнання протиправними дії та зобов`язання здійснити безспірне списання та призначено судове засідання на 05 квітня 2022 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2022 року вирішено вважати заявлений позивачем відвід судді Одеського окружного адміністративного суду Стефанова Сергія Олександровича у справі №420/11844/21 необґрунтованим та передано справу №420/11844/21 до відділу надання судово-адміністративних послуг та аналітичної роботи (канцелярія) Одеського окружного адміністративного суду для визначення судді у порядку встановленому ч. 1 ст. 31 КАС України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду (Левчук О.А.) від 25 березня 2022 року у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді Стефанова С.О. по справі № 420/11844/21 (вхід. № ЕП/8346/22 від 23.03.2022 року), - відмовлено.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28 березня 2022 року задоволено клопотання Державної казначейської служби України про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Голови Державної казначейської служби України, Державної казначейської служби України про визнання протиправними дії та зобов`язання здійснити безспірне списання коштів та вирішено продовжити розгляд адміністративної справи №420/11844/21 за позовом ОСОБА_1 до Голови Державної казначейської служби України, Державної казначейської служби України про визнання протиправними дії та зобов`язання в режимі відеоконференції за допомогою системи Easycon.

У підготовче засідання у режимі відеоконференції 05 квітня 2022 року відповідач - Голова Державної казначейської служби України Слюз Т.Я. не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час та місце проведення судового засідання, від якої за вх.№5071/22 від 24.01.2022 року надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У підготовче засідання у режимі відеоконференції 05 квітня 2022 року до приміщення Котовського міськрайонного суду Одеської області з`явився представник позивача за довіреністю Десятніков М.І.

Однак, з урахуванням оголошення на території Одеської області о 10 год. 02 хв. повітряної тривоги розпочате судове засідання було перервано.

Після повідомлення про завершення повітряної тривоги о 10 год.15 хв., розпочате судове засідання було продовжено. Проте, за повідомленням відповідального за відеоконференцію працівника Котовського міськрайонного суду Одеської області, представник позивача за довіреністю Десятніков М.І. приміщення суду покинув, жодних заяв та клопотань не подавав.

У підготовчому засіданні 05 квітня 2022 року судом поставлено на обговорення питання щодо можливості закінчення підготовчого провадження, враховуючи вирішення всіх питань, передбачених ч. 2 ст. 180 КАС України, а також положення ст.ст. 163-165 КАС України. Представник Державної казначейської служби України відносно закінчення підготовчого провадження не заперечувала та зазначила, що додаткових доказів на підтвердження фактів та обстави, що мають суттєве значення для вирішення спору по суті, окрім наявних у матеріалах справи, немає.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на значну тривалість розгляду даної справи в Одеському окружному адміністративному суді, враховуючи Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні та відсутність додаткових заяв, клопотань від представників сторін, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2022 року, закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Голови Державної казначейської служби України, Державної казначейської служби України про визнання протиправними дії та зобов`язання здійснити безспірне списання коштів та призначено справу до судового розгляду по суті у порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиції позивача та відповідачів, вислухавши пояснення сторін та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року по справі №420/6322/19, адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Яворської Тетяни Павлівни (адреса місця служби: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107) та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107; ідентифікаційний код юридичної особи: 20987385) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково:

визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи для призначення пенсії періоду з 1 грудня 1979 року по 31 серпня 1980 року, а саме часу навчання на підготовчому відділенні Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова - денна форма навчання;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , призначеної з 09.08.2019 року, у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення» у вигляді врахування до стажу його роботи періоду з 1 грудня 1979 року по 31 серпня 1980 року та здійснити її виплату з урахуванням фактично виплачених сум;

в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено;

стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) та суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2900,00 грн. (дві тисячі дев`ятсот гривень).

Вищевказане судове рішення набрало законної сили 07.08.2020 року.

07.08.2020 року Одеський окружний адміністративний суд видав позивачу два виконавчих листа №420/6322/19, а саме про:

стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) та суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2900,00 грн. (дві тисячі дев`ятсот гривень);

зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , призначеної з 09.08.2019 року, у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення» у вигляді врахування до стажу його роботи періоду з 1 грудня 1979 року по 31 серпня 1980 року та здійснити її виплату з урахуванням фактично виплачених сум.

12.03.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Державної казначейської служби України у Подільському районі Одеської області з оригіналом виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду від 07.08.2020 року по справі № 420/6322/19 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) та суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2900,00 грн. (дві тисячі дев`ятсот гривень).

19.03.2021 року на адресу Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області засобами поштового зв`язку надійшов лист Управління Державної казначейської служби України у Подільському районі Одеської області щодо направлення оригіналу виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду від 07.08.2020 року по справі №420/6322/19 разом з заявою ОСОБА_1 та іншими документами по справі № 420/6322/19.

22.03.2021 року у зв`язку з тим, що у Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області не має відкритих рахунків в органах Державної казначейської служби України, на яких можуть обліковуватись кошти безпосередньо цього органу, Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області звернулось до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з запитом-вимогою щодо необхідності вжиття заходів щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року по справі № 420/6322/19, на виконання якого 07.08.2020 року був виданий виконавчий лист (а.с. 183-184 т.1).

24.03.2021 року на адресу Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області засобами електронного зв`язку надійшов лист-відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, з якого вбачається, що боржнику не передбачені бюджетні призначення на виплату стягнутої суми судового збору та суми витрат на професійну допомогу за рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року та виплата коштів за виконавчим листом від 07.08.2020 року по справі № 420/6322/19 може бути здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України (а.с.185-186 т.1).

Вважаючи протиправними дії відповідача, що виразились у відмови здійснити безспірне списання коштів, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Джерела права та висновки суду

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання встановлює Закон України від 05.06.2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі - Закон № 4901-VI).

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 4901-VI держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Частиною четвертою статті 3 Закону № 4901-VI встановлено, що перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Згідно з абзацом 2 пункту 2 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 03.08.2011 року № 845 (далі - Порядок № 845) безспірним списанням є операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання рішень про стягнення коштів Казначейством та його територіальними органами без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Державна казначейська служба України, відповідно до наданих повноважень, здійснює виконання рішень судів, дотримуючись пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України та пункту 3 Порядку виконання рішень, якими передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів та у межах суми, передбаченої законом про Державний бюджет України на відповідний рік за бюджетною програмою КПКВК 3504040, що відповідає принципу справедливості та забезпечує рівні права стягувачів на одержання коштів Державного бюджету за рішенням суду.

Стаття 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачає обов`язок нарахування центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, компенсації за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу.

Згідно з рекомендаціями, викладеними у Висновку Консультативної ради Європейських суддів №13 (2010) "Щодо ролі суддів у виконанні судових рішень", КРЄС уважає, що в державі, яка керується верховенством права, державні органи, насамперед, зобов`язані поважати судові рішення і якнайшвидше реалізувати їх "ex-officio". Сама думка, що державний орган може відмовитися від виконання рішення суду підриває концепцію примата права. Виконання рішення повинно бути справедливим, швидким, ефективним і пропорційним. Тому для цього мають бути забезпечені необхідні кошти. Чіткі правові норми повинні визначати доступні ресурси, відповідальні органи та відповідну процедуру їхнього розподілу.

Як вже встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, виконавчий лист №420/6322/19 прийнято на облік для виконання за рахунок бюджетної програми КПКВК 3504040 «Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою».

Суд зазначає, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 року № 4901-VI встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» (далі - рішення суду), та особливості їх виконання.

Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Частиною 2 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV встановлено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На виконання зазначеного прийнято Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845.

Пункт 1 Порядку визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Згідно пункту 24 Порядку стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів за його платіжними дорученнями здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.

У разі наявності у боржника окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів з боржника (виконання рішень суду про стягнення коштів з боржника) здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому пункти 24-34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми.

Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду.

У разі здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку стягувачі подають документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду.

Орган Казначейства повідомляє зазначеному органу протягом п`яти робочих днів після надходження документів про їх надходження.

Для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок (п.38 Порядку).

Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.

У разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом одного місяця з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України або виділення коштів з резервного фонду державного бюджету на зазначену мету.

Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України або рішенням про виділення коштів з резервного фонду державного бюджету (п.39 Порядку).

Судом встановлено з наявних в матеріалах справи доказів, що Державна казначейська служба України вживала заходів з метою належного виконання виконавчого листа №420/6322/19, за яким стягувачем є позивач, а саме, Казначейством направлялись листи від 26.01.2021 року №5-05-1-05/2084, від 12.04.2021 року №5-05-1-05/7744, від 06.05.2021 року №5-05-1-05/9445, від 23.06.2021 року №5-05-1-05/12684, від 07.07.2021 року №5-05-1-05/13523, від 02.08.2021 року №5-03-1-05/15905, від 17.08.2021 року №5-05-1-05/17173 та №19-05-1-05/17112, від 26.08.2021 року №5-05-1-05/17663, від 10.09.2021 року №5-05-1-05/18807, від 21.09.2021 року №5-05-1-05/19561, від 05.10.2021 року №5-05-1-05/20500, від 18.10.2021 року №5-05-1-05/21167, від 02.11.2021 року №5-05-1-05/22438, від 11.11.2021 року №5-05-1-05/23541, від 22.11.2021 року №5-05-1-05/24458 до Міністерства фінансів України із пропозиціями щодо необхідності внесення змін до Закону «Про Державний бюджет України у частині збільшення видатків на виконання бюджетної програми КПКВК 3504040 (а.с.156-169 т.1).

На вказані листи Державної казначейської служби України щодо збільшення видатків на виконання бюджетної програми КПКВК 3504040 Міністерством фінансів України надавались відповіді в яких зазначено, що питання збільшення бюджетних призначень Казначейству для виконання судових рішень може бути розглянуто у разі внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік та виходячи з можливостей дохідної частини державного бюджету (а.с.155, 170-174 т.1.

Також, враховуючи недостатність бюджетних коштів за програмою КПКВК 3504040, Казначейством направлено до Міністерства фінансів України бюджетний запит до проектів державного бюджету на 2022-2024 роки з пропозиціями збільшити бюджетні призначення за цією програмою (а.с.175-182 т.1).

Крім цього, на підставі витягу з бюджетної програми Державної казначейської служби України, яка крім цього розміщена на офіціальному сайті вказаного органу, судом встановлено, що позивач перебуває в черзі на виплату за №67744 (а.с.19 т.2) .

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що відповідачем прийнято до виконання виконавчий лист позивача і вживаються всі передбачені законодавством заходи щодо його виконання із дотриманням принципу черговості, тобто на виконанні у ДКС України знаходились рішення судів, що надійшли та зареєстровані раніше виконавчого листа позивача, а списання коштів на користь позивача відкладено в зв`язку з недостатністю коштів для здійснення безспірного списання.

При цьому, наявність заборгованості з виконання судових рішень підтверджена державою Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», тому обставини наявності такої заборгованості не підлягають доказуванню, так як є загальновідомими. Питання передбачення коштів на певну мету у Законі про Державний бюджет України віднесено виключно до прерогативи Верховної Ради України, а не Казначейства.

Крім цього, суд зазначає, що перерахування коштів стягувачам із затримкою відбувається не через протиправні дії або бездіяльність ДКС України або Голови ДКС України, а виключно у зв`язку з наявністю сформованої черги, в якій перебуває на виконанні значна кількість виконавчих документів та передбаченими у Законах про Державної бюджет України обмеженими асигнуваннями для погашення наявної заборгованості за поданими судовими рішеннями.

До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд у постановах від 14.08.2018 року по справі №804/3242/17, від 25.07.2018 року по справі №466/3828/17, від 30.09.2019 року по справі №820/287/18, від 15.05.2019 року по справі №688/4324/17, від 13.08.2020 року по справі №818/1653/17 та від 06.11.2019 року по справі №803/1449/16.

До суду не надано доказів порушення прав позивача шляхом безпідставного затягування виконання судового рішення у справі №420/6322/19, оскільки, як встановлено судом, відповідачем вживаються всі передбачені законодавством заходи щодо його виконання із дотриманням принципу черговості.

Крім цього, суд критично відноситься до твердження позивача щодо вчинення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області адміністративного правопорушення у зв`язку з невиконанням судового рішення по справі №420/6322/19 з огляду на те, що нормами Кодексу України про адміністративне правопорушення не визначеного, що не зарахування Пенсійним фондом України чи його територіальними органами стажу роботи для призначення пенсії є адміністративним правопорушенням.

Щодо зобов`язання відповідача провести службове розслідування за фактом неналежного виконання своїх посадових обов`язків директором юридичного департаменту Державної казначейської служби України В.Воліком, судом встановлено, що дана посадова особа звільнена із займаної посади відповідно до наказу Казначейства від 28.04.2021 року №257-о.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 моральної та матеріальної шкоди у розмірі 1 500 000 гривень суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Засади та сутність інституту моральної шкоди розкриваються в Цивільному кодексі України, у частині 2 статті 23 якого встановлено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» наголошується, що право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із Конституцією та законами України, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.

Відповідно до зазначеної постанови під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з нормами чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Поряд з цим, суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог про вирішення питання про відшкодування позивачу моральної та матеріальної шкоди, оскільки обґрунтування спричинення моральної шкоди повністю покладається на позивача, а суд зобов`язаний виключно надати оцінку таким доводам.

Суд зазначає, що позивачем не підтверджено належними доказами заподіяння йому моральної та/або матеріальної шкоди у зв`язку з чим суд вважає, що вимоги в цій частині не можуть бути задоволені.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст.8 Конституції України та ст.6 КАС України, суд на підставі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в справі «Золотас проти Греції» стаття 1 Протоколу № 1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, заява № 66610/09). Подібний висновок викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Капітал Банк АД проти Болгарії» (Capital Bank AD v. Bulgaria, заява № 49429/99).

У пункті 29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року (справа «РуїзТоріха проти Іспанії») суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України, судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 14, 139, 242-246, 258, 261, 262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Голови Державної казначейської служби України, Державної казначейської служби України про визнання протиправними дії та зобов`язання здійснити безспірне списання коштів - відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Державна казначейська служба України (вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01014, ).

Відповідач: Голова Державної казначейської служби України (вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01014, ).

Суддя С.О. Cтефанов

.