Справа № 160/13775/21
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮхно І. В.
при секретаріКручині Ю.Д.
за участю представників:
позивача відповідача Крикуна П.А. Писаревського О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
12.08.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, у якому позивач просить суд:
- задовольнити позовну заяву, а саме: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків: форми «В1» №000117/32-00-07-01-03-32 від 21.05.2021 та форми «В4» №000118/32-00-07-01-03-32 від 21.05.2021.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.08.2021 адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишено без руху.
Вказану ухвалу направлено позивачу засобами електронного зв`язку 20.08.2021, що підтверджується матеріалами справи.
20.08.2021 до суду засобами електронної пошти від представника позивача надійшла уточнена позовна заява з аналогічними позовними вимогами, із зазначенням відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків і серії паспорта громадянина України представника позивача.
В обґрунтування позовних вимог позивачем було зазначено, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення такими, що прийняті без достатніх на те правових підстав. В порушення норм ПК України Акт перевірки містить суб`єктивні припущення перевіряючих щодо порушення ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» діючого законодавства, як-то: «недостовірність даних, відображених у паперових носіях», «обмін документами при відсутності факту здійснення господарської діяльності», «відсутність факту надання послуг», «формально складені недостовірні документи», «нереальність вчинення господарських операцій», «відсутність вчинення господарської операції», «відсутність реально вчиненої операції», «юридична дефектність первинних документів» тощо.
Позивач вказує, що контролюючим органом зроблено безпідставний висновок про нереальність здійснення господарських операцій за перевірений період між позивачем та ТОВ «ЕКОТЕХЗАХИСТ», ТОВ «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ПРОМГІДРОМАШ», ТОВ «ЕКСПО-ТРЕЙДІНГ», ТОВ «УКРПРОМАЗІЯ», ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ РОКАДА», ТОВ «КОРТАС», ТОВ «ЄВРОСТИЛЬ-ІНСТРУМЕНТ», КОМПАНІЯ «ЗІК» ТОВ, а господарські операції позивача та його контрагентів-постачальників не були безтоварними, позивач і його контрагенти мали розумні економічні причини для здійснення господарських операцій. Здійснення господарських операцій між позивачем і його контрагентами підтверджується первинними та іншими документами та належним чином складеними податковими накладними. Крім того, під час укладення договорів та у період здійснення господарських операцій всі контрагенти позивача були належним чином зареєстровані як юридичні особи, перебували на обліку у податкових органах та були зареєстровані як платники податку на додану вартість, що не оспорюється відповідачем в акті перевірки. Під час перевірки надавались всі первинні документи, що підтверджується актом перевірки та додатками до нього. Договори, укладені між позивачем та контрагентами у судовому порядку недійсними не визнані.
На думку позивача, відповідачем не наведено обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.
Позивачем наголошено, що документи, які були надані для перевірки, відповідають вимогам чинного законодавства, а відтак в повній мірі підтверджують реальність господарських операцій позивача з контрагентами-постачальниками, а також право на формування податкового кредиту та валових витрат, відтак, спростовано висновки перевірки, викладені в Акті про результати документальної перевірки № 315/32-00-07-01-03-97/24432974 від 23.04.2021 р.
Вказану ухвалу 30.08.2021 направлено засобами електронного зв`язку учасникам справи, відповідачу разом із копією позовної заяви, що підтверджується матеріалами справи.
10.09.2021 засобами електронного зв`язку до суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого судового засідання.
13.09.2021 до суду від відповідача надійшла заява про долучення доказів.
13.09.2021 в підготовче судове засідання з`явився представника відповідача, представник позивача не з`явився про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Судом за клопотанням представника позивача відкладено підготовче судове засідання до 21.09.2021 о 14:00 год.
Повістки про виклик направлені учасникам справи 14.09.2021 засобами електронного зв`язку, що підтверджується матеріалами справи.
14.09.2021 засобами поштового зв`язку від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків позовні вимоги не визнало та просило суд відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що позовні вимоги ПАТ «АМКР» є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам податкового законодавства, а отже не підлягають задоволенню. Актом проведеної перевірки зафіксовано неправомірність віднесення до податкового кредиту суми ПДВ, у січні 2021 року, та фінансово-господарських взаємовідносин з контрагентами, які декларують господарські операції при відсутності можливості їх здійснення по декларації з ПДВ за січень 2021 року ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» з контрагентами продавцями робіт та послуг.
На думку відповідача, перевіркою доведено намір суб`єкта господарювання на ухилення від сплати податків, виключно шляхом отримання податкової вигоди за рахунок чи переважно з бюджету (відсутність розумної, економічно-обґрунтованої господарської мети вчинення правочину тощо), у результаті чого застосовуються податкові наслідки, яких сторони прагнули уникнути, без визнання угоди недійсною.
Відповідачем зазначено, що несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності мають покладатися на особу, якою були укладені відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов`язань та здійснення необґрунтованих виплат з бюджету. У разі недобросовісності контрагентів покупець несе певний ризик не лише невиконання цивільно-правового договору, але й в рамках податкових правовідносин, позаяк в силу вимог податкового законодавства позбавляється можливості скористатися правом на податковий кредит в силу відсутності документів, що мають силу первинних документів. Згідно з нормами чинного законодавства платники податку зобов`язані самостійно декларувати свої податкові зобов`язання та визначати сутність і відповідність здійснюваних ними операцій тим, які перераховані ПКУ. Отже, податковий орган стверджує, що наявність у покупця належно оформлених документів, необхідних для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцем податкових накладних, не є безумовною підставою формування податкового кредиту, у разі не доведення реальності здійснених господарських операцій та факту використання придбаних товарів/робіт/послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), оскільки саме він є суб`єктом, який зменшує суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість, що підлягає перерахуванню до бюджету, на суму податкового кредиту, визначеного постачальником.
Таким чином, відповідачем зазначено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 21.05.2021 року №000117/32-00-07-01-03-32, №000118/32-00-07-01-03-32 повністю відповідають вимогам податкового законодавства, відповідно позовні вимоги ПАТ «АМКР» задоволенню не підлягають.
14.09.2021 від представника позивача адвоката Крикуна П.А. засобами поштового зв`язку до суду надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів.
21.09.2021 в підготовчому судовому засідання за участю представників позивача та відповідача судом з метою забезпечення права позивача на подання відповіді на відзив оголошено перерву до 13.10.2021 о 13:15 год.
21.09.2021 засобами електронного зв`язку до суду від представника позивача адвоката Крикуна П.А. надійшла відповідь на відзив.
13.10.2021 засобами електронного зв`язку до суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого судового засідання на іншу дату у зв`язку з обмежувально-карантинними заходами.
13.10.2021 в підготовчому судовому засіданні за участю представника позивача судом протокольною ухвалою було продовжено строки підготовчого провадження у справі та за клопотанням представника відповідача оголошено перерву до 09.11.2021 о 10:00 год.
Повістки про виклик направлені учасникам справи 13.10.2021 засобами електронного зв`язку, що підтверджується матеріалами справи.
09.11.2021 в підготовчому судовому засідання за участю представників позивача та відповідача судом з метою забезпечення права позивача подати додаткові докази у справі судом оголошено перерву до 17.11.2021 о 13:15 год.
17.11.2021 засобами електронного зв`язку до суду від представника позивача адвоката Крикуна П.А. надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів.
17.11.2021 в підготовчому судовому засідання за участю представників позивача та відповідача судом з метою забезпечення права всіх учасників справи отримати письмові докази та ознайомитись з останніми судом було оголошено перерву до 09.12.2021 о 13:15 год.
23.11.2021 та 29.11.2021 засобами поштового зв`язку до суду від представника позивача адвоката Крикуна П.А. надійшли клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів.
09.12.2021 в підготовчому судовому засідання представники позивача та відповідача підтримали раніше обрані правові позиції, а також не заперечували проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, а також надали письмові згоди щодо розгляду справи по суті в цей же день після закінчення підготовчого судового засідання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.12.2021 закрито підготовче провадження у справі та вирішено розпочати судовий розгляд по суті у цей самий день після закінчення підготовчого судового засідання.
У судовому засіданні перед судовими дебатами судом оголошено перерву до 23.12.2021 о 10:00 год.
23.12.2021 в судовому засіданні представники позивач та відповідача підтримали раніше обрані правові позиції.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
За інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності позивача є: 24.10 Виробництво чавуну сталі та феросплавів (основний); 07.10 Добування залізних руд; 19.10. Виробництво коксу та коксопродуктів; 24.10 Виробництво чавуну, сталі та феросплавів; 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи; 85.32. Професійно-технічна освіта; 85.59 Інші види освіти, н.в.і.у.; 86.10 Діяльність лікарняних закладів; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах; 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 36.00 Забір, очищення та постачання води; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель; 42.21 Будівництво трубопроводів.
29.03.2021 копію вищевказаного наказу разом з направленнями на перевірку від 25.03.2021 №113/32-00-07-01-02-25, №114/32-00-07-01-02-25, №115/32-00-07-01-02-25 вручено начальнику відділу управління оподаткування адміністрації з фінансів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Задорожній Т.І., про що свідчить особистий підпис останньої на наявних в матеріалах справи копіях направлень.
Правомірність призначення та проведення вказаної перевірки в межах заявленого до розгляду спору ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не оскаржується.
За результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Східним міжрегіональним управління ДПС по роботі з великими платниками податків складено акт від 23.04.2021 №315/32-00-07-01-03-27/24432974, у висновках якого зазначено, що наведена в акті податкова інформація, яка наявна в інформаційних базах даних ДПС та зібрана в рамках організації і проведення цієї перевірки, у тому числі представлена платником податків, та результати її опрацювання є відповідно до п.п. 19-1.1.46 п.19-1 ст. 19-1, п.74.3 ст.74 і п,п.83.1.2 п.83.1 ст.83 ПК України підставою для висновків, що документальною позаплановою виїзною перевіркою ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» встановлено порушення:
- п.п. «а» п. 198.1, абзаців першого - третього п. 198.2, абзаців першого - другого п.198.3, 198,6, ст. 198, з урахуванням норм п.44.1 ст. 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (зі змінами), завищено суму податкового кредиту у січні 2021 року у сумі 5 127 934 грн. внаслідок чого порушено:
- порушення п.200.1, абз. «в» п.200.4 ст.200 розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010 за №2755-VІ (зі змінами) в частині завищеним суми від`ємною значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 4 992 грн.
- порушення п.200.1, абз. «б» п.200.4 ст.200 розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010 за №2755-VІ (зі змінами) в частині завищення суми, шо підлягає бюджетному відшкодуванню, на рахунок платника у банку на 5 122 942 грн.
На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом було прийнято:
- податкове повідомлення-рішення форми «В1» №000117/32-00-07-01-03-32 від 21.05.2021, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку, за січень 2021 року на суму 5 122 942,00 грн. та застосовано штрафні санкції у сумі 2 561 471,00 грн. (відповідно до розрахунку зменшення суми бюджетного відшкодування та штрафних (фінансових) санкцій розмір штрафу відповідно до п.123.2 ст.123 ПК України складає 50%);
- податкове повідомлення рішення форми «В4» №000118/32-00-07-01-03-32 від 21.05.2021, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за січень 2021 року на суму 4 992,00 грн.
Вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» звернулось за захистом своїх прав та законних інтересів до суду з адміністративним позовом.
Крім того, з матеріалів справи судом встановлено, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», вважаючи вищевказані податкові повідомлення-рішення такими, що прийняті без достатніх на те правових підстав, оскаржило їх в адміністративному порядку до Державної податкової служби України (скарга за вих. № 851-12/32 від 02.06.2021).
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення- (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегулювано Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі ПК України; в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Пунктом 198.2. ст.198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Пункт 198.5 статті 198 ПК України передбачає, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Згідно з положеннями п. 198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Водночас, згідно із п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду; й) індивідуальний податковий номер.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-ХІV від 16.07.1999 року (далі Закон №996-ХІV; тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Статтею 2 Закону №996-ХІV визначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.
Виходячи з вимог п.2 ст.3 вказаного Закону, бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 року, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704 (зі змінами та доповненнями), відповідно до яких господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення. Первинні документи це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
Зокрема, ст.9 Закону №996-ХІV встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Із системного аналізу вказаних вище правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на формування податкового кредиту із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), та права на віднесення витрат по його придбанню до складу валових витрат, платник повинен мати податкові накладні, первинні бухгалтерські документи, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначені для використання у власній господарській діяльності. Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватися відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.
Наведені норми вказують, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
При цьому, довести правомірність своїх дій чи рішень, відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві, зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.
Бюджетне відшкодування за визначенням, наведеним у підпункті 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України, це відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.
Пунктом 200.1 статті 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Згідно з п.200.2 ст.200 ПК України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.
Приписами п.200.4 статті 200 ПК України передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
У строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання). Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу (п.200.10 ст.200 ПК України).
Так, податковий орган в обґрунтування наведених висновків щодо порушень ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» вимог чинного законодавства посилався, зокрема, на таке:
З матеріалів справи судом встановлено, що між ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» як Замовником, у перевіряємому періоді здійснювались правовідносини з контрагентами за наступним договорами:
- з ТОВ «ЕКОТЕХЗАХИСТ» (Постачальник) договір № 1600 від 08.10.2020 про надання послуг з вивозу відходів, накопичених на полігоні для захоронення промислових і будівельних відходів шлакопереробної дільниці Доменного цеху № 1, для видалення екологічно безпечним способом згідно Технічного завдання;
- з ТОВ «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ПРОМГІДРОМАШ» (Постачальник) договір № 37 від 22.01.2018 про ремонтні та відновлювальні роботи обладнання;
- з ТОВ «ЕКСПО-ТРЕЙДІНГ» (Постачальник) договір № 140 від 24.01.2019 про поставку мазуту 100 паливного малозольного, малосірчистого;
- з ТОВ «УКРПРОМАЗІЯ» (Постачальник) було укладено договір № 584 від 14.03.2019 про поставку коврик брудопоглинаючий;
- з ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ РОКАДА» (Постачальник) договір № 2015 від 04.10.2019 про поставку послуг своїм технологічним транспортом, екскаватор типу «зворотна лопата»;
- з ТОВ «КОРТАС» (постачальник) договір № 1586 від 20.10.20 про поставку дисків муфти;
- з ТОВ «ЄВРОСТИЛЬ - ІНСТРУМЕНТ» (постачальник) договір № 1984 від 27.09.2019 про поставку слюсарного інструменту (ножиці 8"(20мм) для холодної вулканізації, круглогубці 1-200 з ізольованою ручкою до 1000 В, свердла, набір гир, бур по бетону, краскопульт для компресора, дробина, тросоріз, ланцюг круглозвенний, тачка);
- з ТОВ «КОМПАНІЯ «ЗІК» (постачальник) договір № 428 від 19.03.2020 про поставку елементу ущільнюючого 1190x1070x40, газоущільнюючого клапана завантажувального пристрою доменої печі.
На підтвердження виконання умов вищевказаних договорів позивачем до перевірки надавались, зокрема: податкові накладні, рахунки-фактури, акт здачі-приймання робіт (надання послуг), акт прийому-передачі відходів, договір, інформацію щодо стану розрахунків між підприємствами, що підтверджується додатками № 9-9.9 до акту перевірки.
Суд звертає увагу, що в Акті перевірки контролюючим органом не вказано жодних недоліків наданих ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» первинних документів.
Водночас, щодо посилань податкового органу на відсутність у контрагентів позивача достатньої кількості працівників/фахівців, дозвільних документів, основних засобів та виробничих потужностей, орендованих приміщень та обладнання для виконання даних робіт), значну територіальну віддаленість від об`єктів ремонту, суд зазначає, що наявність реєстрації контрагента як платника ПДВ на час вчинення спірних операцій є свідченням наявності у них необхідного обсягу правосуб`єктності для здійснення таких операцій, тоді як перевірка проведення контрагентами дотриманням вимог законодавства перебуває поза межами можливого контролю платника.
Статтею 61 Конституції України закріплений індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, тобто, до відповідальності повинен бути притягнений правопорушник та притягнення до відповідальності добросовісного платника податків суперечить конституційним нормам та нормам чинного законодавства.
Податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу, відсутність за юридичною адресою на момент звірки тощо. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.01.2018 №К/9901/873/18 та від 16.03.2021 у справі № 1.380.2019.006624.
Суд додатково наголошує, що всі вищезазначені доводи контролюючого органу щодо постачальників фактично суперечать правилу індивідуальної відповідальності платника податків, який Європейський суд з прав людини визначив як «добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом». Вказаний підхід до визначення недопустимості порушення майнових прав особи знайшов своє продовження у праві Європейського Союзу, зокрема, в Шостій Директиві від 17.05.1977 № 77/388/EU щодо гармонізації законодавства держав-членів стосовно податків з обороту.
Так, у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності».
Аналогічна позиція Європейського суду з прав людини викладена у рішенні від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав проти України» (заява № 803/02), в якому зокрема зазначено: «На думку Суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань».
Суд також не приймає до уваги доводи відповідача про проведення «безтоварних» та «ризикових» господарських операцій по ланцюгу постачання, оскільки в матеріалах справи відсутні докази обізнаності позивача щодо протиправного характеру діяльності підприємств у ланцюгах постачання, прямої чи опосередкованої причетності до такої протиправної діяльності з метою отримання податкової вигоди, а відтак правовідносини учасників попередніх поставок не можуть впливати на оцінку реальності операції, вчиненої останнім у ланцюгу постачання платником (позивачем у справі) та його безпосереднім постачальником.
Тобто, за відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів, які б свідчили, що господарські операції позивача із вказаним контрагентом були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди, обізнаності платника щодо протиправного характеру діяльності підприємств у ланцюгах постачання, прямої чи опосередкованої причетності до такої протиправної діяльності, наявності недоліків у первинних документах тощо, суд дійшов висновку, що у позивача наявні всі необхідні документи, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для формування витрат та податкового кредиту, а аналіз наданих позивачем первинних документів свідчить про дотримання ним спеціальних вимог щодо документального підтвердження по операціям з ТОВ «ЕКОТЕХЗАХИСТ», ТОВ «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ПРОМГІДРОМАШ», ТОВ «ЕКСПО-ТРЕЙДІНГ», ТОВ «УКРПРОМАЗІЯ», ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ РОКАДА», ТОВ «КОРТАС», ТОВ «ЄВРОСТИЛЬ-ІНСТРУМЕНТ», КОМПАНІЯ «ЗІК» ТОВ.
Крім того, не можуть бути самостійною підставою для висновку про «безтоварність» господарських операцій посилання податкового органу на наявність по окремим контрагентам контрагентів-постачальників ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» інформації про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
Посилання контролюючого органу на наявність кримінальних проваджень щодо ТОВ «ЕКО-ФОРС», ТОВ «СОЛЬВАДОР», ТОВ «Свєтстрой», які є контрагентами контрагентів-постачальників ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не приймаються до уваги судом, оскільки відповідно до положень частини 6 статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, проте відповідачем, всупереч вимог частини2 статті 77 КАС України, а такого доказу як вирок/вироки судів щодо вказаних підприємств надано не було.
Наведеної правової позиції неодноразового дотримувався Верховний Суд, зокрема, у постанові від 19.11.2021 у справі № 160/568/20.
В свою чергу, суд наголошує, що формальне посилання фіскального органу на існування досудового розслідування в межах кримінального провадження не може бути підставою для висновків щодо нереальності здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами.
Таким чином, надані ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» первинні документи бухгалтерського та податкового обліку підтверджують реальність та здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом у перевіряємий період.
Тобто, правовідносини ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з вищевказаними контрагентами-постачальниками є реальними та підтверджуються долученими до матеріалів справи належним чином оформленими копіями документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій.
Контролюючим органом, у свою чергу, в ході судового розгляду не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, а також не зазначено об`єктивних обґрунтувань про здійснення ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» вищевказаних господарських операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо. Не подано відповідачем і жодних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку на додану вартість.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків форми «В1» №000117/32-00-07-01-03-32 від 21.05.2021 та форми «В4» №000118/32-00-07-01-03-32 від 21.05.2021, у зв`язку з чим з метою ефективного захисту порушених прав позивача суд приходить до необхідності їх скасування.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 1 статті 139 КАС України, згідно з якими при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, судовий збір у загальному розмірі 22 700 грн, сплачений ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» при поданні до суду адміністративного позову відповідно до платіжного доручення №600025919 від 05.08.2021, підлягає стягненню з Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись статтями 9, 73-77, 86, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків форми «В1» №000117/32-00-07-01-03-32 від 21.05.2021 та форми «В4» №000118/32-00-07-01-03-32 від 21.05.2021
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» судові витрати у розмірі 22 700,00 грн. (двадцять дві тисячі сімсот гривень нуль копійок).

Суддя І.В. Юхно