Справа № 160/16609/21
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2022-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2022 року м.Дніпросправа № 160/16609/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Кругового О.О., Щербака А.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року у справі № 160/16609/21 (суддя Олійник В.М., справа розглянута в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровської області (правонаступником є Головного управління ДПС у Дніпропетровській області ) (далі відповідач) щодо не складення подання до Головного управління Державної казначейської служби у Дніпропетровській області (далі третя особа) про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого боргу (недоїмки) у сумі 20499,73 грн.;

- зобов`язати відповідача сформувати подання до Головного управління Державної казначейської служби у Дніпропетровській області про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого боргу (недоїмки) у сумі 20499,73 грн..

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Суд першої інстанції:

- визнав протиправною та скасував вимогу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 10 травня 2019 року №Ф-1589-55 на суму 20499,73 грн., виставлену позивачу;

- визнав протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Дніпропетровської області щодо не складення та не подання до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області подання про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого боргу (недоїмки) у сумі 20499,73 грн..

- зобов`язав Головне управління ДПС у Дніпропетровській області сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області подання про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого боргу (недоїмки) у сумі 20499,73 грн..

Із рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач, ним була подана апеляційна скарга. У скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що оскаржена податкова вимога прийнята відповідно до вимог чинного законодавства України і підстави для її скасування відсутні. Наполягає, що позивач не надав, а суд не дослідив доказів на підтвердження того, що за період нарахування боргу ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з роботодавцем, який , в свою чергу, сплачував за позивача єдиний внесок. Вважає, що підстави для повернення грошових коштів у розмірі 20499,73 грн. відсутні.

Позивач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача. У відзиві стверджує, що суд прийняв законне і обґрунтоване рішення, підстави для його скасування відсутні. Наполягає, що ним надано суду достатньо доказів на підтвердження безпідставного виставлення контролюючим органом вимоги з нарахуванням до сплати єдиного соціального внеску. Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються матеріалами справи.

Третя особа у справі не скористалася своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є учасником бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_2 від 16 липня 2015 року), місце його знаходження: АДРЕСА_1 .

09 березня 2004 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1253, видане на підставі рішення Дніпропетровської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

У період з 04 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року ОСОБА_1 "лейтенант юстиції" безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах Донецької області, що документально підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_3 від 29 вересня 2015 року.

05.01.2017 року позивач офіційно зупинив адвокатську діяльність, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру адвокатів України та заявами форми 7-ЕСВ, форми 8-ОПП, які знаходяться у справах відділення ДПС міста Вільногірська.

31 травня 2018 року ОСОБА_1 підписав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу строком на 3 роки.

10.05.2019 контролюючим органом сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1589-55 на суму 20499,73 грн., яка включає в себе наступні нарахування:

- по строку 19.04.2018 нарахований єдиний внесок у сумі 2457,18 грн. за перший квартал 2018 року (не сплачений залишок 1926,01 грн.);

- по строку 02.05.2018 нарахований єдиний внесок у сумі 8448,00 грн. за 2017 рік;

- по строку 19.07.2018 нарахований єдиний внесок у сумі 2457,18 грн. за другий квартал 2018 року;

- по строку 19.10.2018 нарахований єдиний внесок у сумі 2457,18 грн. за третій квартал 2018 року;

- по строку 21.01.2019 нарахований єдиний внесок у сумі 2457,18 грн. за четвертий квартал 2018 року;

- по строку 19.04.2019 нарахований єдиний внесок у сумі 2754,18 грн. за перший квартал 2019 року;

Загальна сума нарахувань становить 20 499,73 грн..

Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.05.2019 №Ф-1589-55 направлено на податкову адресу платника податків - ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 у повному обсязі сплатив суму ЄСВ по вимозі Головного ДФС у Дніпропетровській області від 10.05.2019 року №Ф-1589-55, що підтверджується платіжними дорученнями від 19.12.2019 року:

- квитанція АТ КБ "Приватбанк" №0.0..1 на суму 4500,00 грн. ;

- квитанція АТ КБ "Приватбанк" №0.0..1 на суму 6900,00 грн.;

- квитанція АТ КБ "Приватбанк" №0.0..1 на суму 9100,00 грн.

15 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області із заявою про повернення безпідставно отриманих коштів, однак станом на дату звернення до суду позивач відповіді не отримав.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не складення подання до Головного управління Державної казначейської служби у Дніпропетровській області про повернення позивачу помилково сплаченого боргу (недоїмки) у сумі 20499,73грн., позивач звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявних підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, та нормами Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі -Закон № 2464-VI) в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Так, відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі-ПК України) самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 5076-VI адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Статтею 13 Закону № 5076-VI визначено, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 2 Закону № 2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Пунктом 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI до платників єдиного внеску віднесено зокрема і осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 3 частини першої статті 7 Закону №2464-VI (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується:

для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України Про оплату праці, та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Таким чином, особи, які зареєстровані як фізичні особи-підприємці, зобов`язані починаючи з 01.01.2017 року сплачувати кожного місяця ЄСВ не менше мінімального розміру незалежно від отриманого розміру отриманого доходу від господарської діяльності.

У свою чергу фізична особа відповідно до ст.50 ЦК України здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Згідно з нормами частини п`ятої статті 8 Закону №2464 єдиний внесок для всіх платників єдиного внеску (крім пільгових категорій) встановлено у розмірі 22 відсотки до визначеної бази нарахування єдиного внеску.

Отже, сума мінімального страхового внеску за місяць у 2017 році складала 704,00 грн., так як відповідно до Закону України від 21.12.2016 року №1801-VIII Про Державний бюджет України на 2017 рік розмір мінімальної заробітної плати складав 3200,00 грн. (3200 х 22 відсотки).

Сума мінімального страхового внеску за місяць у 2018 році складала 819,06 грн., так як відповідно до Закону України від 07.12.2017 року №2246-VIII Про Державний бюджет України на 2018 рік розмір мінімальної заробітної плати складав 3723,00 грн. (3723 х 22 відсотки).

Сума мінімального страхового внеску за місяць у 2019 році складала 918,06 грн., так як відповідно до Закону України від 23.11.2018 року №2629-VIII Про Державний бюджет України на 2019 рік розмір мінімальної заробітної плати за місяць у 2019 році складав 4173,00 грн. (4173 х 22 відсотки).

Сума мінімального страхового внеску за місяць у 2020 році складала спочатку 1039, 06 грн., так як відповідно до Закону України від 14.11.2019 року №294-ІХ Про Державний бюджет України на 2020 рік станом на 01.01.2020 розмір мінімальної заробітної плати складав 4723,00 грн. (4723 х 22 відсотки), надалі з 01.09.2020 розмір мінімальної заробітної плати складав 5000,00 грн. (5000 х 22 відсотки).

З урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме за для досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Тобто, особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Інше тлумачення норм Закону № 2464-VI, на якому наполягає ГУ ДПС, щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДПС і мають свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, та які одночасно перебувають у трудових відносинах в межах цієї діяльності, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 09 березня 2004 року отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1253, яке видане на підставі рішення Дніпропетровської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

ОСОБА_1 05.01.2017 року офіційно зупинив свою адвокатську діяльність, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру адвокатів України та заявами форми 7-ЕСВ, форми 8-ОПП.

У період з 04 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року позивач безпосередньо брав участь в антитерористичній операцій, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах Донецької області, що документально підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_3 від 29 вересня 2015 року.

31 травня 2018 року ОСОБА_1 підписаний контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу на 3 роки.

Таким чином, нарахування ЄСВ позивачу, який у спірний період з 19.04.2018 по 19.04.2019 роки, не отримуючи доходу від незалежної діяльності, проходив військову службу у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу, спричиняє подвійну його сплату, що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

З урахуванням встановленого факту, що нарахування позивачу ЄСВ є протиправним та безпідставним, суд обгрунтовано вийшов за межі позовних вимог та скасував вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 10 травня 2019 року №Ф-1589-55 на суму 20499,73 грн., виставлену Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області.

Процедуру повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії визначено Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 року №787.

Відповідно до п.3 Порядку №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, зокрема, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою з найменуванням та ідентифікаційним кодом установи (у разі наявності), з обов`язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи готівкою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у повному обсязі сплатив суму ЄСВ по вимозі Головного ДФС у Дніпропетровській області від 10.05.2019 року №Ф-1589-55 на суму 20 500,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 19.12.2019 року.

15.02.2021р. позивач подав до контролюючого органу відповідну заяву про повернення безпідставно сплачених коштів (а.с.29-31), проте на виконання вимог Порядку №787 подання органом, що контролює справляння надходжень бюджету, оформлене не було.

В даному випадку має місце протиправна бездіяльність контролюючого органу відповідача у справі, що полягає у не складенні та неподанні до Головного управління Державної казначейської служби у Дніпропетровській області подання про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого боргу (недоїмки).

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року у справі №160/16609/21 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя О.О. Круговий

суддя А.А. Щербак