Справа № 160/23740/21
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Голобутовського Р.З. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),
Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач зазначає, що з 03.03.2009 року він перебуває на обліку в Кам`янському управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області, ДПІ у м. Кам`янському (Дніпродзержинську) як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю, що підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №1859 від 10.06.2008 року. 16.12.2016 року позивач був прийнятий на посаду члена Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «НПО ДНІПРОПРЕС» терміном на 3 роки, а 11.01.2017 року був прийнятий на посаду Голови Наглядової ради ПрАТ «НПО ДНІПРОПРЕС», що підтверджується протоколами ПрАТ «НПО ДНІПРОПРЕС» від 15.12.2016 року та від 11.01.2017 року №1. Згідно довідок про доходи за 2018-2020 роки роботодавцем ПрАТ «НПО ДНІПРОПРЕС» за період з січня 2018 року по грудень 2020 року сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за найманого працівника - ОСОБА_1 , в розмірі 22% від суми нарахованого позивачу доходу (винагороди) за вказані періоди, що склало в середньому більше 4000,00 грн. на місяць, тобто в сумі, що перевищує розмір мінімального страхового внеску на місяць. Про вимогу №Ф-4352-23 від 12.02.2021 року позивачу стало відомо через відкриття виконавчого провадження ВП №67581549, про яке він дізнався 21.11.2021 року. З урахуванням викладеного позивач звернуся з позовом до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) - залишено без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання копії цієї ухвали, шляхом:
- надання доказів надсилання відповідачу листом з описом вкладенням копії позовної заяви з додатками у відповідності до ч.9 ст.44 Кодексу адміністративного судочинства України.
13.12.2021 року через систему «Електронний суд» позивачем подано заяву про усунення недоліків.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
18.01.2022 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, яким відповідач проти задоволення позову заперечує та просить відмовити у його задоволення у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначає наступне. Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області, Кам`янська ДПІ (м. Кам`янське), як особа, яка займається незалежною професійною діяльністю, форма адвокатської діяльності індивідуальна. Роботодавці та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, розглядаються законодавцем як окремі платники ЄСВ. Те, що ПрАТ «НПО ДНІПРОПРЕС» сплачує єдиний внесок, як роботодавець, не звільняє позивача від обов`язку сплачувати єдиний внесок, як особи, які провадять незалежну професійну діяльність. Крім того, позивачем до позовної заяви не надано жодних належних та допустимих доказів сплати роботодавцем ЄСВ за спірний період.
18.01.2022 року представником відповідача подано клопотання про витребування доказів, яким останній просить витребувати від позивача відомості та належним чином засвідчені докази, зокрема:
- відомості про розмір щомісячно нарахованих доходів, утриманих та сплачених сум ЄСВ до бюджету за оспорюваний період, а саме з 01.01.2017 року по 31.01.2021 року;
- довідку за формою ОК-5 за аналогічний період.
- відомості про розмір щомісячного нарахованих доходів, утриманих та сплачених сум ЄСВ до бюджету за оспорюваний період, а саме: з 01.01.2017 року по 31.01.2021 року;
- довідку за формою ОК-5 за аналогічний період.
18.01.2022 року представником відповідача подано клопотання про заміну сторони у справі, у якому просить:
Ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2022 року про витребування доказів позивачу надано строк для надання суду доказів протягом 5 (п`яти) днів з моменту отримання цієї ухвали.

Зазначену ухвалу позивачем отримано 20.01.2022 року, що підтверджується матеріалами справи. Витребуваних доказів до суду у визначений ухвалою строк позивачем не надано.

Згідно з ч.ч.5, 8 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 на підставі рішення Дніпропетровської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури №6 від 10.06.2008 року отримав право на заняття адвокатською діяльністю, що підтверджується свідоцтвом №1859 від 16.06.2008 року.

З 16.12.2016 року протоколом позачергових загальних зборів від 15.12.2016 року ОСОБА_1 прийнятий на посаду члена Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «НПО ДНІПРОПРЕС» терміном на 3 роки.

З 11.01.2017 року протоколом засідання Наглядової ради №1 від 11.01.2017 року ОСОБА_1 прийнятий на посаду Голови Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «НПО ДНІПРОПРЕС».

Довідкою про доходи, виданою ПрАТ «НПО ДНІПРОПРЕС», підтверджено, що ОСОБА_1 працював в ПрАТ «НПО ДНІПРОПРЕС» за договором цивільно-правового характеру та за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року отримував дохід у розмірі 18615,00 грн. за місяць, з якого до бюджету щомісяця за вказаний період перераховувався єдиний соціальний внесок у розмірі 4095,30 грн. за місяць.

Довідкою від 20.11.2020 року №3 виданою ПрАТ «НПО ДНІПРОПРЕС», підтверджено, що ОСОБА_1 працював в ПрАТ «НПО ДНІПРОПРЕС» за договором цивільно-правового характеру та за періоди з січня 2019 року по березень 2019 року та з червня 2019 року по грудень 2019 року отримував дохід у розмірі 20865,00 грн. за місяць, у квітні 2019 року отримував дохід у розмірі 24203,40 грн. за місяць, у травні 2019 року отримував дохід у розмірі 17526,60 грн. за місяць. З отриманого доходу здійснено відрахування у періоди з січня 2019 року по березень 2019 року та з червня 2019 року по грудень 2019 року у розмірі 4068,68 грн., у квітні 2019 року у розмірі 4719,66 грн., у травні 2019 року у розмірі 3417,69 грн.

Довідкою від 23.02.2021 року №8 виданою ПрАТ «НПО ДНІПРОПРЕС», підтверджено, що ОСОБА_1 працював в ПрАТ «НПО ДНІПРОПРЕС» за договором цивільно-правового характеру та за періоди з січня 2020 року по вересень 2020 року отримував дохід у розмірі 23615,00 грн. за місяць, у жовтні 2020 року отримував дохід у розмірі 26385,00 грн. за місяць, за період з листопада 2020 року по грудень 2020 року отримував дохід у розмірі 25000,00 грн. за місяць. З отриманого доходу здійснено відрахування у періоди з січня 2020 року по вересень 2020 року у розмірі 4604,93 грн., у жовтні 2020 року у розмірі 5145,08 грн., у період з листопада 2020 року по грудень 2020 року 4875,00 грн.

Довідкою від 07.02.2022 року №3 виданою ПрАТ «НПО ДНІПРОПРЕС», підтверджено, що ОСОБА_1 працював в ПрАТ «НПО ДНІПРОПРЕС» за договором цивільно-правового характеру та за період з січня 2021 року по листопад 2021 року отримував дохід у розмірі 30000,00 грн. за місяць, за період з грудень 2021 року по січень 2022 року отримував дохід у розмірі 32500,00 грн. за місяць. З отриманого доходу здійснено відрахування, зокрема, у періоди з січня 2021 року по листопад 2021 року у розмірі 5850,00 грн., у періоди з грудня 2021 року по січень 2022 року у розмірі 6337,50 грн.

Крім того, у відповідності до довідки пенсійного фонду форми ОК-5 позивач отримував дохід, з якого було сплачено страхові платежі за січень 2017 року самостійно позивачем та за період з лютого 2017 року по грудень 2021 року сплачено ПрАТ «НПО ДНІПРОПРЕС», у розмірі більшому за встановлений мінімум. Вказані період зараховані позивачу як страховий стаж найманого працівника, а отже, зазначеним підтверджується сплата єдиного соціального внеску.

12.02.2021 року відповідачем на підставі даних інформаційної системи податкового органу прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.02.2021 року №Ф-4352-23У, якою позивачу визначено до сплати недоїмку з єдиного внеску в сумі 26372,34 грн.

Разом з відзивом відповідач, також, надав корінець від відправленої 30.09.2021 року на адресу позивача вимоги від 12.02.2021 року №Ф-4352-23У на суму, яка склала вже 29831,62 грн.

Тобто, станом на дату розгляду позовної заяви судом, сума недоїмки з єдиного внеску згідно вимоги від 12.02.2021 року №Ф-4352-23У складає 29831,62 грн.

Відповідачем у відзиві зазначено, що сума у вимозі є недоїмкою, розраховується автоматично, загальна сума нарахувань з урахуванням здійснених позивачем виплат та наявності переплати з єдиного внеску на момент спірних відносин складає 29831,62 грн.:

- за 1 квартал 2018 року суму у розмірі 2457,18 грн.;

- за 2 квартал 2018 року суму у розмірі 2457,18 грн.;

- за 3 квартал 2018 року суму у розмірі 2457,18 грн.;

- за 4 квартал 2018 року суму у розмірі 2457,18 грн.;

- за 1 квартал 2019 року суму у розмірі 2754,18 грн.;

- за 2 квартал 2019 року суму у розмірі 2754,18 грн.;

- за 3 квартал 2019 року суму у розмірі 2754,18 грн.;

- за 4 квартал 2019 року суму у розмірі 2754,18 грн.;

- за 1 квартал 2020 року суму у розмірі 2078,12 грн.;

- за 2 квартал 2020 року суму у розмірі 1039,06 грн.;

- за 3 квартал 2020 року суму у розмірі 3178,12 грн.;

- за 4 квартал 2020 року суму у розмірі 3300,00 грн.

Предметом спору у цій справі є оцінка правомірності вимоги з огляду на наявність у позивача (який протягом 2018-2020 років був найманим працівником та його роботодавець сплачував за нього ЄСВ у сумі, що не була меншою за мінімальний розмір), як адвоката (самозайнятої особи) обов`язку сплачувати ЄСВ у мінімальному розмірі.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, і виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

Нормами Податкового кодексу України врегульовані відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства; нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Пункт 14.1.195 пункту 14.1 статті 14 ПК України дає визначення поняттю «працівник» - фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Згідно до підпункту 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 ПК України роботодавець - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ чи її представництво) або самозайнята особа, яка використовує найману працю фізичних осіб на підставі укладених трудових договорів (контрактів) та несе обов`язки із сплати їм заробітної плати, а також нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету, нарахувань на фонд оплати праці, інші обов`язки, передбачені законами.

Для цілей розділу IV цього Кодексу до роботодавця прирівнюються юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ чи її представництво), постійне представництво нерезидента або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) дохід за виконання роботи та/або надання послуги згідно із цивільно-правовим договором у разі, якщо буде встановлено, що відносини за таким договором фактично є трудовими;

Як передбачено пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI), єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 2 Закону №2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Пунктами 3 і 10 частини 1статті 1 Закону №2464-VI надано визначення поняттям:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок;

страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно з пунктами 63.1, 63.2 статті 63 Податкового кодексу України, облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.

Взяття на облік у контролюючих органах юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, а також самозайнятих осіб здійснюється незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того або іншого податку та збору.

Пунктом 63.5 статті 63 Податкового кодексу України визначено, що всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 65.2 статті 65 Податкового кодексу України, облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

Згідно з підпунктом 65.4.4 пункту 65.4 статті 65 Податкового кодексу України, контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Таким чином, Податковий кодекс України передбачає обов`язок самозайнятих осіб стати на облік у контролюючому органі. При цьому, такий обов`язок передбачено у разі коли особа здійснює підприємницьку діяльність, а також у разі, коли особа здійснює незалежну професійну діяльність. Однак, слід зазначити, що Кодексом передбачено, що контролюючий орган відмовляє у повторному взятті на облік особи, яка вже взята на облік як самозайнята особа, тобто, якщо особа взята на облік як самозайнята особа, яка здійснює підприємницьку діяльність, вона не повинна повторно ставати на облік та подавати документи як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

У свою чергу, відповідно до положень частини 4 пункту 6.7 Розділу VI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 № 1588, якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

У такому разі фізична особа зобов`язана подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем свого постійного проживання заяву за формою №5-ОПП з позначкою «Зміни» та копію документа, що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності, визначеного у підпункті 1 цього пункту.

Відповідно до положень пункту 178.1, пункту 178.2 статті 178 Податкового кодексу України, особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу. Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 13 Закону України №5076-VI від 05.07.2012 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (ч.2 ст.13 Закону України №5076-VI від 05.07.2012 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є: особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Законодавець у поняття «платника єдиного внеску» у контексті пункту 5 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачив дві одночасні умови: а) провадження незалежної професійної діяльності; б) отримання доходу від цієї діяльності.

Суд вважає, що норма передбачена пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» є спеціальною стосовно осіб, які провадять незалежну професійну діяльність. Інші норми Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не можуть суперечити нормі, передбаченій пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Згідно з абзацом 2 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, у цьому Кодексі поняття вживаються в такому значенні: дохід з джерелом їх походження з України будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Розмір єдиного внеску для кожної категорії платників, визначених цим Законом, та пропорції його розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлюються з урахуванням того, що вони повинні забезпечувати застрахованим особам страхові виплати і соціальні послуги, передбачені законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; фінансування заходів, спрямованих на профілактику страхових випадків; створення резерву коштів для забезпечення страхових виплат та надання соціальних послуг застрахованим особам; покриття адміністративних витрат із забезпечення функціонування системи загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч.1 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Такий розмір єдиного внеску є обов`язковим для всіх платників, у тому числі і передбачених пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрати спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Також, у відповідності до частини 5 статті 8 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Водночас, перелік платників та особливості сплати єдиного внеску в залежності від категорії унормовано статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Так, особи, які провадять в тому числі адвокатську діяльність та отримують дохід від цієї діяльності, віднесені згідно з пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» до платників єдиного внеску.

Отже, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема незалежної професійної адвокатської діяльності та отримання доходу від такої діяльності. При цьому, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак, не є підставою та доказом здійснення адвокатської діяльності.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 05.11.2018 року (справа № 820/1538/17).

Так, згідно наданих позивачем довідок про отримання доходу, протоколів загальних та позачергових зборів, а також даних довідки ОК-5 підтверджено, що ОСОБА_1 працював в ПрАТ «НПО ДНІПРОПРЕС» за договором цивільно-правового характеру спочатку на посаді члена Наглядової ради та згодом голови Наглядової ради ПрАТ «НПО ДНІПРОПРЕС»

На підставі викладеного суд робить висновок, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема, адвокатську, вважається самозайнятою особою і платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування лише при умові, що така особа отримує дохід саме від такої незалежної професійної діяльності, як адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально.

У випадку позивача, ОСОБА_1 є найманим працівником ПрАТ «НПО ДНІПРОПРЕС», який, в свою чергу, як його роботодавець, є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено, що заборгованість (недоїмка) зі сплати єдиного внеску виникла у позивача через його несплату за 2018-2020 роки.

Водночас, у вказаний період позивач був найманим працівником ПрАТ «НПО ДНІПРОПРЕС», що підтверджується даними протоколів загальних зборів, довідок ПрАТ «НПО ДНІПРОПРЕС» та довідкою ОК-5.

Отже, роботодавець - ПрАТ «НПО ДНІПРОПРЕС», нараховуючи позивачу заробітну плату (дохід), сплачував за позивача, як страхувальник, єдиний соціальний внесок.

Відповідачем доказів здійснення позивачем адвокатської діяльності у 2018-2020 роках, отримання інших доходів, ніж від трудової діяльності як найманого працівника, суду не надано.

Законом №2464-VI не врегульовано відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в статусі найманого працівника та здійсненні діяльності самозайнятої особи. Проте, із системного аналізу його норм видно, що єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Вказана мета досягається шляхом регулярної сплати мінімального страхового внеску.

Таким чином, у розумінні Закону №2464-VI, позивач є застрахованою особою і єдиний внесок за нього у період, за який винесена спірна вимога, нараховував та сплачував роботодавець, що виключає обов`язок зі сплати єдиного внеску позивачем ще й як особою, що займається незалежною професійною діяльністю.

Зобов`язання позивача сплатити ЄСВ за період (2018-2020 роки) в який він, як самозайнята особа не отримував доходу та одночасно був найманим працівником, призводить до подвійної сплати єдиного внеску (безпосередньо позивачем та її роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

При цьому, факт перебування особи на обліку в податковому органі не змінює зазначеного, оскільки взяття на облік осіб, у тому числі юридичних або самозайнятих, здійснюється контролюючим органом незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того чи іншого податку або збору.

Відтак, вимога Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску №Ф-4352-23 від 12.02.2021 року є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Стосовно позовних вимог в частині визнання протиправними дій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо нарахування заборгованості зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені, в розмірі 26372,34 грн., ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Положеннями Податкового кодексу України та Закону №2464-VI визначено, що на податкові органи покладено контролюючі функції з питань порядку нарахування та сплати податків і зборів.

Відповідно до абзаців 5-7 частини 4 статті 25 Закону №2464-VI вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

З аналізу наведеної норми, судом встановлено, що належним способом захисту порушеного права, у випадку незгоди платника податку з нарахованою сумою єдиного внеску, є звернення до суду з позовом про оскарження вимоги.

Відтак, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо нарахування заборгованості зі сплати єдиного внеску є неналежним способом правового захисту, а отже в цій частині позовних вимог має бути відмовлено.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області відкоригувати в інформаційній системі органів ДПС дані інтегрованої картки платника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) шляхом виключення недоїмки - заборгованості з єдиного соціального внеску у розмірі 26372,34 грн., суд зазначає наступне.

Так, згідно із Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №5 від 12.01.2021 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.03.2021 року за №321/35943, інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу.

Відповідно до пункту 1 глави 1 Розділу II Порядку, з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Згідно із главою 2 Розділу II Порядку, з метою забезпечення контролю за правильністю відкриття/закриття ІКП в інформаційній системі щодекадно забезпечується автоматичне формування реєстрів контролю:

- реєстр контролю ІКП, відкритих в інформаційній системі, які не відповідають Переліку форм ІКП;

- реєстр контролю наявності відкритої ІКП за платником, стосовно якого в ЄДР внесено запис про припинення;

- реєстр контролю наявності ІКП без ознаки "Платник відсутній в реєстрі" відкритої платнику, якого не включено/виключено з реєстру платників певного податку;

Наявні записи в реєстрах контролю не пізніше наступного робочого дня з дня їх виявлення відпрацьовуються підрозділом, що здійснює облік платежів, шляхом усунення помилок:

- у разі виявлення невідповідностей між ІКП, відкритими в інформаційній системі, та Переліком форм ІКП - здійснюється перекодування ІКП на відповідну форму обліку ІКП;

- у разі виявлення ІКП, відкритої за платником, якого не включено/виключено з реєстру платників певного податку, - здійснюється перекодування такої ІКП з ознакою «Платник відсутній в реєстрі».

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу щодо вірного та об`єктивного відображення в інтегрованій картці фактичного стану розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган зобов`язаний вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Аналогічна правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 25.03.2020 року в адміністративній справі №826/9288/18.

Отже, з огляду на викладене суд вважає, що в даному випадку слід зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області відкоригувати в інформаційній системі органів ДПС дані інтегрованої картки платника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) шляхом виключення недоїмки - заборгованості з єдиного соціального внеску у розмірі 26372,34 грн.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності спірної вимоги. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Виходячи із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 908 грн., що документально підтверджується квитанцією від 12.12.2021 року №2135272.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 681 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17А, м. Дніпро, 49005, ) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №Ф-4352-23 від 12.02.2021 року на суму 26372,34 грн.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області відкоригувати в інформаційній системі органів ДПС дані інтегрованої картки платника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) шляхом виключення недоїмки - заборгованості з єдиного соціального внеску у розмірі 26372,34 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17А, м. Дніпро, 49005, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 681,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський