Справа № 160/27224/21
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2022-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпрі в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 з 29.01.2020 до 21.07.2021 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 29.01.2020 до 21.07.2021, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1-14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, та здійснити виплату різниці з урахуванням виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 21.07.2016 до 21.07.2021 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018, яким були внесені зміни до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017. У зв`язку з цим з 29.01.2020 у позивача виникло право на визначення розміру грошового забезпечення відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017. Позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою про перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по день виключення зі списків особового складу військової частини, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1-14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017, однак відповіді від військової частини НОМЕР_1 не отримав. Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо не проведення перерахунку і виплати грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.01.2022 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 31.01.2022 поновлено строк звернення до суду; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами; встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи; витребувано від військової частини НОМЕР_1 : копії наказів про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу та виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , пояснення із підтверджуючими доказами щодо обчислення за період з 29.01.2020 до 21.07.2021 сум грошового забезпечення ОСОБА_1 (із зазначенням розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, складових такого розрахунку та чи використовувався при його проведенні показник розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного року).
01.03.2022 до суду надійшов відзив військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог. У відзиві та доданих до нього поясненнях щодо нарахування грошового забезпечення зазначено, що грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 до 21.07.2021 було нараховано відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 в редакції постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018, яким передбачено, що розміри посадових окладів, окладів за вйськовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 02.08.2017.
Згідно з копією військового квитка ОСОБА_1 21.07.2016 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 28 о/с він був прийнятий на військову службу до зазначеної військової частини за контрактом.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) № 168 від 21.07.2021 було припинено контракт про проходження громадяними України військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення старшого сержанта за контрактом ОСОБА_1 , звільненого відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби в запас наказом командира частини від 12.07.2021 № 27 о/с у зв`язку із закінченням строку контракту 21.07.2021. Вислуга років станом на 21.07.2020 становить: у календарному обчисленні 06 років 07 місяців 13 днів, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) 03 роки 06 місяців 05 днів.
Вважаючи, що відповідач протиправно не здійснив нарахування і виплату грошового забезпечення з 29.01.2020 до 21.07.2021 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року (2020 та 2021 років), позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною першою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991 (далі - Закон № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (частина друга статті 9 Закону № 2011-ХІІ).
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця (частина третя статті 9 Закону № 2011-ХІІ).
30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704), яка набрала чинності 01.03.2018, та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Постановою № 704 зокрема затверджено:
1) тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1;
2) схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.
У первинній редакції пункт 4 Постанови № 704 мав такий зміст: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14».
У первинній редакції, згідно із пунктом 10, Постанова № 704 набирає чинності з 01.01.2018.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1052 від 27.12.2017 внесено зміну до пункту 10 Постанови № 704 замінивши цифри « 2018» цифрами « 2019» .
Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018, яка набрала чинності 24.02.2018, до Постанови № 704 внесено зміни, зокрема пунктом 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, визначено:
«3. У постанові Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»:
1) пункт 4 викласти в такій редакції:
« 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.» ;
2) у пункті 10 цифри і слова « 1 січня 2019 року» замінити цифрами і словами « 1 березня 2018 року».
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».
У мотивувальній частині постанови суду апеляційної інстанції, зокрема, зазначено: «Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення спору та порушено норми матеріального права, що призвели до помилкового вирішення справи в частині позовних вимог, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині необхідно скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», за виключенням змін, що вносяться до пункту 2 частини третьої вказаних змін, а саме: щодо набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з 01.03.2018, які залишити в силі.
Позовна заява ОСОБА_1 стосується правильності обчислення з 29.01.2020 до 21.07.2021 військовою частиною НОМЕР_1 грошового забезпечення.
Зокрема, позивач зазначає, що посадовий оклад та оклад за військовим званням мав обчислюватись виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2020 Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» - 2102,00 грн та та станом на 01.01.2021 - Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» - 2270,00 грн, помноженого на відповідні тарифні коефіцієнти.
Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначає, що при обчисленні вказаних складових грошового забезпечення правомірно використано прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2018.
Фактично заявлений спір стосується застосування з 29.01.2020 до 21.07.2021 редакцій пункту 4 Постанови № 704, а саме розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб при обчисленні складових грошового забезпечення військовослужбовця.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає, що позовні вимоги у даній справі не стосуються перерахунку розміру грошового забезпечення та його складових шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на 50% мінімальної заробітної плати, а стосуються перерахунку цих складових грошового забезпечення з 29.01.2020 до 21.07.2021, шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня відповідного календарного року (2020 та 2021).
Тобто фактично спір виник з приводу того, який саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01.01.2018 або станом на 01.01.2020 та 01.01.2021) має бути застосований для розрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим званням позивача, що у свою чергу може призвести до зміни розміру грошового забезпечення військовослужбовця.
Суд зазначає, що Постановою № 704 було підвищено грошове забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та закладено механізм щорічного збільшення його розміру у подальшому.
Відповідно до пункту 4 Постанови № 704 у первісній редакції до 24.02.2018, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
З 24.02.2018 набула чинності Постанова № 103, якою пункт 4 Постанови № 704 викладено в новій редакції, яка передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Отже, з 24.02.2018 було змінено розрахункову величину, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, а саме - замість розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року) передбачено використання розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 було визнано протиправним та нечинним пункт 6 Постанови № 103, яким пункт 4 Постанови № 704 викладений у новій редакції.
Згідно із частиною другою статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Таким чином, з 29.01.2020 (дати набрання законної сили постановою суду апеляційної інстанції від 29.01.2020) пункт 4 Постанови № 704, у редакції Постанови № 103, втратив чинність.
Суд дійшов висновку, що з вказаної дати діє первісна редакція пункту 4 Постанови № 704, яка передбачає використання розрахункової величини, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).
Законами України не встановлені норми, відповідно до яких не може бути застосований нормативний акт, який був скасований іншим актом, який з часом припинив свою дію.
Пунктом 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VІІІ, який набрав чинності з 01.01.2017, установлено:
- мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат;
- до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017.
Таким чином, суд зазначає, що у розглянутих правовідносинах не є спірними та є застосовними норми пункту 3 розділу ІІ Закону № 1774-VІІІ, отже з 29.01.2020 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями слід визначати шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, а з 01.01.2021 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2021, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з відповідними додатками до Постанови № 704.
Розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законом на 01.01.2020 та 01.01.2021, на розрахунок складових грошового забезпечення військовослужбовця у спірних правовідносинах - не впливає.
Доводи відповідача щодо застосування у спірних правовідносинах для обчислення розміру складових грошового забезпечення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018, суд вважає помилковими, оскільки вказане обчислення з 01.01.2018 було запроваджено новою редакцією пункту 4 Постанови № 704, внесеною пунктом 6 Постанови № 103, однак вказаний пункт є нечинним з 29.01.2020, отже застосування нечинної норми права у спірних правовідносинах, тобто з 29.01.2020, є помилковим.
Виникнення з 29.01.2020, тобто з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/6453/18, підстав для визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими званнями військовослужбовців, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт (без застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів та інших виплат), підтверджено правовим висновком Третього апеляційного адміністративного суду у постанові від 24.11.2021 у справі № 160/7781/21.
З системного аналізу матеріалів справи та наведених норм законодавства, суд дійшов висновку, що позивач має право на обчислення з 29.01.2020 до 31.12.2020 включно грошового забезпечення та його складових із урахуванням пункту 4 Постанови № 704, якою встановлено, що визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими званнями військовослужбовців, здійснюється шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, а за період з 01.01.2021 до 21.07.2021 включно - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до такої постанови.
Судом встановлено, що при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням має застосовуватися механізм їх обчислення шляхом множення даних показників на відповідні тарифні коефіцієнти, що фактично здійснено та не заперечується відповідачем.
Не є спірним у цій справі застосування при визначенні розміру посадового окладу позивача та окладу за військовим званням відповідних тарифних коефіцієнтів згідно з додатками 1-14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704.
Право позивача на застосування такого порядку обрахунку не порушено відповідачем та зберігається за позивачем.
Застосування вказаних показників та механізму обчислення не було спірним на час подання цього позову, а перерахунок грошового забезпечення виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 та 01.01.2021, на виконання цього рішення ще не здійснено, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення позову у зазначеній частині.
Оскільки захисту підлягають лише порушені права, заявлений позов підлягає задоволенню в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо невизначення в період з 29.01.2020 до 31.12.2020 включно розміру посадового окладу та окладу за військовим званням позивача із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, та в період з 01.01.2021 до 21.07.2021 включно із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704.
Заявлений спір розглядається відповідно до статті 5 КАС України згідно заявлених позовних вимог, отже, є такими, що підлягають задоволенню похідні позовні вимоги про зобов`язання відповідача здійснити позивачу за період з 29.01.2020 до 21.07.2021 включно перерахунок та виплату донарахованих сум грошового забезпечення, із урахуванням здійснених платежів.
Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як ветеран війни - учасник бойових дій, у зв`язку із чим розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невизначення ОСОБА_1 в період з 29.01.2020 до 31.12.2020 включно розміру посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, та в період з 01.01.2021 до 21.07.2021 включно - із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату донарахованих сум грошового забезпечення за період з 29.01.2020 до 31.12.2020 - із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, та за період з 01.01.2021 до 21.07.2021 включно - із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017, із урахуванням здійснених платежів та із урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, місцезнаходженя: АДРЕСА_2 , .

Повний текст рішення складено 11.04.2022.

Суддя В.В. Рянська