Справа № 361/5977/21
Суддя: Радзівіл А. Г.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 361/5977/21
Провадження № 2-а/361/63/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2022 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Лелеки В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бровари справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Броварського районного відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м.Києві та Київської області про скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни від 02 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

07 липня 2021 року на адресу суду надійшов вказаний адміністративний позов у якому позивач просив скасувати протокол про адміністративне правопорушення, постанову про накладення адміністративного стягнення, рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни від 02 червня 2021 року.

12 липня 2021 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання на 04 серпня 2021 року на 14 год. 30 хв.

04 серпня 2021 року до суду представником відповідача поданий відзив на позовну заяву у якій він просив у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання позивач та його представник не з"явились, до суду подана заява про можливість розгляду справи у їх відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з"явився, будь яких заяв до суду не подав.

Суд, вивчивши матеріали справи, письмові докази у справі, вставновив обставини у справі та виниклі правовідносини, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 02 червня 2021 року прийнята постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 .

Позивачем 02 червня 2021 року були отримані рішення № 9 про примусове повернення до країни походження або третьої країни, протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКО № 000978, та постанова про накладення адміністративного стягнення від 02 червня 2021 року серії ПН МКО № 000980.

04 серпня 2021 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області позов був залишений без розгляду.

26 серпня 2021 року постановою Шостого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2021 року в частині залишення позову ОСОБА_1 до Броварського районного відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про скасування рішення про примусове повернення від 02.06.2021 року складене Броварським РВ ЦМУ у м. Києві та Київської області без розгляду - скасовано, а справу №361/5977/21 в цій частині направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.В іншій частині ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2021 року залишено без змін.

З матеріалів справи вбачається, що 02.06.2021 року о 15:10 год., за адресою: м.Бровари, бул. Незалежності 3, був виявлений позивач, який перебуває на території України без наявних законних підстав та документів, які б надавали право законного перебування його на території України на визначений термін.

В результаті проведення перевірки наявних у позивача документів встановлено, що він є громадянином Республіки Узбекистан, ІНФОРМАЦІЯ_1 , має паспорт № НОМЕР_1 виданий 01.07.2014 року, строком дії до 30.06.2024 року.

10.09.2019 року позивач через КПП "Бориспіль - Б" прибув до України на екскурсію терміном на 90 діб, територію України повинен покинути до 09.12.2019 року.

Позивач заходів щодо легалізації свого становища не вжив, не оформив необхідні документи для тимчасового перебування в Україні, і після закінчення встановленого 90 денного терміну перебування на протязі останніх 180 днів, територію України не покинув, залишився на території України нелегально.

Карантинні обмеження в Україні почали діяти від 18.03.2020 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 259.

Про те згідно за даними системи "Аркан" наявні відомості про позивача, який перетнув державний кордон України, з яких вбачається, що позивачем здійснено перший перетин державного кордону України 10.09.2019 року через КПП "Бориспіль - Б" на підставі того ж самого паспорту № НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 9 розділу II Закону 3773-УІ іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Відтак документом, що підтверджує факт перебування позивача на території України з порушенням строку перебування є паспортний документ № НОМЕР_1 в якому містяться відмітки Державної прикордонної служби України про в`їздита виїзди на територію України, які підтверджують факт порушення міграційного законодавства України позивачем.

02.06.2021 року стосовно позивача завідувачем сектору Броварського відділу складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) (протокол ПР МКО 000978 від 02.06.2021 року).

На підставі даного протоколу 02.06.2021 року начальником Броварського відділу відносно позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення (постанова ПН МКО 000980 від 02.06.2021 року) про порушення вимог ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Броварським відділом було прийнято рішення № 9 від 02.06.2021 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни позивача, яким повідомлено позивача про порушення ним законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства та прийняте відносно нього рішення про примусове повернення та зобов`язання покинути територію України у термін до 02.07.2021 року, а також роз`яснено про його право на залучення перекладача та адвоката.

Порядок примусового повернення іноземців з території України визначено Законом № 3773-УІ, Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 № 353/271/150 (далі - Інструкція №353/271/150).

Згідно ст. 26 Закону № 3773-УІ, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Аналогічні норми містяться в Інструкції № 353/271/150, відповідно до п. 1.6. підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців за межі України є:

дії іноземців, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

дії іноземців, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку;

якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

Відповідно до п. 1.7 Інструкції № 353/271/150, примусове повернення передбачає виїзд іноземця з України за рішенням територіальних органів, територіальних підрозділів ДМС, органів охорони державного кордону (стосовно іноземців, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів підчас спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), органів СБУ з подальшим повідомленням протягом 24 годин про підстави прийняття такого рішення прокурора з оформленням відповідних документів, доведенням до іноземця зобов`язання про його добровільний виїзд з України у визначений у рішенні строк та здійсненням подальшого контролю за виконанням іноземцем цього зобов`язання.

На виконання вищезазначеної вимоги Броварський відділ протягом 24 годин направив повідомлення до Броварської окружної прокуратури Київської області (вих. № 6801.7-903/80.3213.1-21 від 03.06.2021).

Положення цієї статті не застосовуються до осіб, на яких поширюється дія Закону України " Про біженців та осіб, які потребують додатковогоабо тимчасового захисту".

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про біженців та осіб,які потребують додаткового або тимчасового захисту", біженець - це особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не можекористуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства)і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань

Відповідно до п. 13 ст. 1 Закону України "Про біженців та осіб,які потребують додаткового або тимчасового захисту", особа, яка потребує додаткового захисту, - особа, яка не є біженцем відповідно до Конвенції про статус біженців 1951 року і Протоколу щодо статусу біженців 1967 року та цього Закону, але потребує захисту, оскільки така особа змушена була прибути в Україну або залишитися в Україні внаслідок загрози її життю, безпеці чи свободі в країні походження через побоювання застосування щодо неї смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання або загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини і не може чи не бажає повернутися до такої країни внаслідок зазначених побоювань.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, перетнула державний кордон України в порядку, встановленому законодавством України, повинна протягом п`яти робочих днів звернутися до центрального органувиконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Проте позивач не звертався до територіальних підрозділів ДМС з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту.

Як вбачається з вищенаведеного, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача або підстав за яких захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим, не вбачається, та таких доказів суду не надано.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок регулювання суспільних відносин у сфері примусового повернення чи примусового видворення іноземця або осіб без громадянства за межі території України визначається Законом України від 22.09.2011 № 3773-VІ "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства"(далі - Закон № 3773-VІ).

Частиною третьою статті 3 Закону № 3773-VІ передбачено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 3773-VІ, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України).

Частиною п`ятою статті 26 Закону № 3773-VІ передбачено, що іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Положенням абзацу першого частини першої статті 30 Закону № 3773-VІ визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

За правилами абзацу першого частини четвертої статті 30 Закону № 3773-VІ іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Статтею 31 Закону України №3773-VІ визначено вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Також забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

Згідно з пунктом 14 частини першої статті 1 Закону № 3773-VІ нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Таким чином суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) (протокол ПР МКО 000978 від 02.06.2021 року), та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення (постанова ПН МКО 000980 від 02.06.2021 року) за порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 203 КУпАП, а саме: порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через територію України, відповідно правомірно прийнято рішення № 9 від 02.06.2021 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни відносно позивача, діючи в межах повноважень наданих законом та при прийнятті оскаржуваного рішення працівниками були дотримані всі вимоги чинного законодавства України, а тому позовні вимоги в частині скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни від 02 червня 2021 року задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.29, 30, 31, 32 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", ст.ст. 2, 5, 6-11, 13-15, 90, 268-271, 288 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Броварського районного відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м.Києві та Київської області про скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни від 02 червня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Радзівіл А.Г.