Справа № 227/1838/17
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2022-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 227/1838/17

адміністративне провадження № К/9901/38690/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стародуба О.П.,

суддів - Єзерова А.А., Кравчука В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради на постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22.08.2017 (суддя - Мацишин Л.С.) та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017 (судді - Ястребова Л.В., Васильєва І.А., Компанієць І.Д.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, встановив:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:

визнати дії відповідача неправомірними;

зобов`язати відповідача провести дії відповідно до вимог чинного законодавства та призначити і виплатити їй щомісячну адресну допомогу, як внутрішньо переміщеній особі, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з моменту звернення - 03.10.2016 та з 04.04.2017.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, яка у 2014 році була вимушена залишити своє постійне місце проживання у м. Донецьку та у зв`язку із проведенням антитерористичної операції перемістилась з тимчасово окупованої території разом із донькою ОСОБА_2 до м. Білозерське Донецької області.

Згідно довідки Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради від 13.01.2015 № позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу.

03.11.2014 вона звернулася до відповідача із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Розглянувши заяву, відповідач призначив таку допомогу на періоди з 16.01.2015 по 15.03.2015 в розмірі 1326 грн; з 16.03.2015 по 15.05.2015 в розмірі 1105,00 грн, з 16.05.2015 по 15.07.2015 в розмірі 884,00 грн. (а.с. 38 - 39)

На підставі заяв позивача від 31.07.2015, 30.01.2016, 16.08.2016, 03.10.2016, 27.01.2017 грошова допомога була призначена на наступні періоди, а саме - з 16.07.2015 по 15.01.2016, з 30.01.2016 по 12.07.2016, з 16.08.2016 по 15.02.2017 у розмірі 884 грн та з 03.10.2016 по 02.04.2017 в розмірі 1768 грн.

Листом від 23.03.2017 у відповідь на звернення позивача від 02.02.2017 з питання призначення державної адресної допомоги переміщеним особам відповідач зазначив, що згідно пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України №505 особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається, а тому відмовив позивачу у призначенні адресної допомоги. (а.с. 17)

Вважаючи дії відповідача протиправними позивач звернулась до суду з цим позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно відмовив їй у призначенні щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з посиланням на пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №505, яким встановлено, що особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається. Вважає такі дії відповідача протиправними, а відмову у виплаті їй допомоги такою, що порушує її конституційні гарантії прав і свобод, як заявника на отримання соціальної допомоги.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ

Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22.08.2017 позов задоволено.

Визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачу у виплаті допомоги.

Зобов`язано відповідача призначити і виплатити позивачу щомісячну адресну допомогу як особі, що переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з 03.10.2016 та з 04.04.2017.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017 змінено постанову суду першої інстанції шляхом доповнення її резолютивної частини абзацом третім наступного змісту: «Скасувати розпорядження Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради від 01.12.2016, яким позивачу відмовлено в призначенні щомісячної адресної допомоги як особі, що переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг».

Абзаци 3, 4, 5, 6, 7 резолютивної частини постанови Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22.08.2017 вважати абзацами 4, 5, 6, 7, 8 відповідно.

В іншій частині постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22.08.2017 залишено без змін.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходили з того, що відповідно до пунктів 2, 3, 5, 6 Порядку №505 грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі не працевлаштованої (безробітної) особи та у разі, якщо така особа іншого статусу, в тому рахунку набула статусу особи, що доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку, і її статус не суперечить пунктам 2, 3, 5, 6 Порядку №505, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.

Суди дійшли висновку, що до позивача не може бути застосовано наслідки не працевлаштування визначені пунктом 7 Порядку №505, оскільки її статус не суперечить пунктам 2, 3, 5, 6 цього Порядку, у зв`язку з чим позивач підпадає під вичерпний перелік винятків для осіб, які не працевлаштовані та набула право на призначення щомісячної адресної допомоги.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

В обґрунтування касаційної скарги відповідач посилається на те, що дії управління соціального захисту населення узгоджуються з приписами Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №505, оскільки особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Просив скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, і прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відзиву на касаційну скаргу до суду не надходило.

ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Відповідно до статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно частини 1 статті 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №505 затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - Порядок №505).

Згідно пункту 2 Порядку №505, тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Пунктом 3 Порядку №505 грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) у таких розмірах для непрацездатних осіб (пенсіонери, діти) - 884 гривні на одну особу (члена сім`ї); для інвалідів - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність; для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім`ї). Загальна сума допомоги на сім`ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім`ї та не може перевищувати 2 400 гривень.

Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Згідно пункту 6 Порядку №505 грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 7 Порядку №505 якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, або інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Відповідно до пункту 12 Порядку №505 виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі подання уповноваженим представником сім`ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім`ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи; виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім`ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

Під час розгляду справи судами встановлено, що позивач має на утриманні двох неповнолітніх дітей, в т.ч. віком до 3-х років, перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа, передбачені Порядком №505 підстави для відмови у призначенні адресної допомоги відсутні.

За таких обставин суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано дійшли висновку щодо протиправності відмови відповідача у призначенні позивачу адресної допомоги та прийняли рішення про задоволення позову.

Покликання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на те, що виплату адресної допомоги позивачу раніше було припинено на підставі пункту 3 Порядку №505, що виключає можливість її призначення на наступний строк є безпідставним, оскільки з часу припинення виплати адресної допомоги у складі сім?ї позивача відбулись зміни, пов`язані з народженням дитини, за якою позивач здійснює догляд, що надає право на новий перерахунок адресної допомоги.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права..

Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустили, тому суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 КАС України,

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017 та змінену постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22.08.2017 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук