Справа № 260/4552/21
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2022-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 квітня 2022 рокум. Ужгород№ 260/4552/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючої судді Маєцької Н.Д., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 вернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), якою просить: 1) Скасувати постанову державного виконавця Ужгородського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Грицищука М.П. про відкриття виконавчого провадження № 58432098 від 20.02.2019 року; 2) Скасувати постанову головного державного виконавця Ужгородського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Грицищука М.П. про стягнення виконавчого збору № 48042022.

Ухвалою судді від 01 жовтня 2021 року позовна заява була залишена без руху, оскільки така не відповідає вимогам статей 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення вказаних недоліків.

Ухвалою судді від 22 жовтня 2021 року позовну заяву повернуто позивачу.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року про повернення позовної заяви скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

09 березня 2022 року вказана справа надійшла до Закарпатського окружного адміністративного суду, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі та справу передано на продовження розгляду судді Маєцькій Н.Д.

Ухвалою судді від 21 березня 2022 року відкрито провадження у адміністративній справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов та роз`яснено сторонам, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 липня 2015 року головним державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Грицищук М.П. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 48042022 на підставі виконавчого листа № 712/15088/12 від 25 травня 2015 року. 26 червня 2018 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження та постанова про стягнення з позивача виконавчого збору. 20 лютого 2019 року головним державним виконавцем Ужгородського міського відділу ГТУЮ у Закарпатській області винесено постанову про стягнення з позивача виконавчого збору. Позивач вважає протиправною постанову про стягнення виконавчого збору, з огляду на те, що на момент закінчення виконавчого провадження та винесення постанови про стягнення виконавчого збору державним виконавцем не вчинено заходів примусового виконання судового рішення, які призвели до виконання рішення. Також позивач зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору була винесена після закінчення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до яких просить відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що постанова про стягнення з позивача виконавчого збору винесена у відповідності до вимог статті 40 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, відповідач зазначив, що вищевказана постанова пред`явлена до виконання у межах строків, передбачених ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 08 липня 2015 року головним державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Грицищук М.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 48042022 з примусового виконання виконавчого листа № 712/15088/12, виданого від 25 травня 2015 року Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» заборгованості в розмірі 907365,67 грн.

26 червня 2018 року головним державним виконавцем Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Грицищуком М.П. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 48042022, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, 26 червня 2018 року головним державним виконавцем Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Грицищуком М.П. винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 90736,56 грн. у виконавчому провадженні № 48042022.

20 лютого 2019 року головним державним виконавцем Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Грицищуком М.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58432098 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору № 48042022 від 26 червня 2018 року.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

За приписами статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону № 1404 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно п. 9 ч. 1 статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

При цьому, за змістом частини 9 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Так, Законом № 1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі добровільного виконання рішення суду до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження починається примусове виконання рішення суду, за яке передбачено стягнення виконавчого збору у визначеному законом розмірі.

Положенням частини 3 статті 40 Закону №1404-VIII визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, у разі закінчення виконавчого провадження, у якому не сплачений виконавчий збір, з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII, державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження.

Тобто, якщо державний виконавець не встановить факту того, що виконання рішення відбулось до відкриття виконавчого провадження, то він не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому Законом № 1404-VІІІ (якщо виконавчий збір не було стягнуто) або виконує в примусовому порядку раніше прийняту постанову про стягнення виконавчого збору.

Як вже встановлено судом, 08 липня 2015 року головним державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Грицищук М.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 48042022 з примусового виконання виконавчого листа № 712/15088/12, виданого від 25 травня 2015 року Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» заборгованості в розмірі 907365,67 грн.

26 червня 2018 року головним державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Грицищук М.П. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 48042022, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону 1404, у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення згідно із виконавчим документом.

При цьому, з матеріалів виконавчого провадження ВП № 48042022 вбачається, що державний виконавець вживав заходи щодо забезпечення виконання виконавчого документу, так зокрема 26 серпня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Тобто, в межах виконавчого провадження державним виконавцем було вчинено дії, спрямовані на фактичне стягнення заборгованості щодо виконання виконавчого документа, що є заходами, які спонукають боржника до виконання своїх зобов`язань, передбачених виконавчим документом та в даному випадку мали б призвести до повного фактичного виконання з стягненням боргу виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Відповідно до постанови головного державного виконавця Ужгородського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Грицищуком М.П. стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 90736,56 грн.

При цьому, як вбачається із вищевказаної постанови, виконавчий збір розрахований державним виконавцем у відповідності до вимог статті 27 закону № 1404.

Враховуючи наведене, суд вважає, що головний державний виконавець Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Грицищук М.П., приймаючи оскаржену постану про стягнення з позивача виконавчого збору діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений законом України «Про виконавче провадження». Відтак, відсутні підстави для її скасування.

Щодо правомірності постанови головного державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Грицищука М.П. від 20 лютого 2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58432098 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 26 червня 2018 року № 48042022, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначається строк пред`явлення рішення до виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 12 вказаного Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до частини другої статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Судом встановлено, що в постанові про стягнення виконавчого збору від 26 червня 2018 року ВП 48042022 вказано, що дана постанова є виконавчим документом та набирає чинності з моменту її винесення, строк пред`явлення до виконання три місяці.

В той же час, виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого документу (постанови про стягнення виконавчого збору) відкрито відповідачем постановою від 20 лютого 2019 року, тобто після закінчення строку пред`явлення рішення до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404 виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 2 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З огляду на вищенаведене, та оскільки строк пред`явлення постанови про стягнення виконавчого збору від 26 червня 2018 року закінчився, на переконання суду правові підстави для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 58432098 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 48042022 від 26 червня 2018 року у державного виконавця були відсутні.

Таким чином, встановлені обставини справи в їх сукупності дають підстави для висновку, що приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58432098 від 20 лютого 2019 року державний виконавець діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законодавством України. Отже, вказана постанова прийнята без урахування всіх обставин, не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст.2 КАС України, є протиправною, а тому підлягає скасуванню.

Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності постанови про відкриття виконавчого провадження № 58432098 від 20 лютого 2019 року, у зв`язку з чим, суд приходить висновку що вищевказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню. В той же час, відсутні підстави для визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 26 червня 2018 року у виконавчому провадженні № 48042022. Таким чином, позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1816,00 грн. Враховуючи часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908, 00 грн.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Заньковецької, буд. 10, ) про визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Ужгородського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Грицищук М.П. від 20 лютого 2019 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 58432098.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4.Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Заньковецької, буд. 10, ) судові витрати у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяН.Д. Маєцька