Справа № 120/8658/21-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 січня 2022 р. Справа № 120/8658/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Заброцької Людмили Олександрівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Пахольчак С.С.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Балік О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсіі.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області №55 від 14.05.2021, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Позивач вважає таке рішення протиправним, таким, що порушує право позивача на пенсійне забезпечення, в зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 04.08.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Також даною ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представниця відповідача зазначила, що відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058 (далі - Закон №1058), починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до п.4.2 та п.4.7 "Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 № 1566/11846", орган, що призначає пенсію, перевіряє зміст та належність оформлення наданих для призначення пенсії документів.

Згідно з п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, інші документи, видані за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до ст.24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж ОСОБА_1 згідно наданих документів становить 24 роки 03 місяці 7 днів.

Відповідно до наданих документів до заяви про призначення пенсії до страхового стажу не зарахований період робити з 13.04.2002 по 19.01.2005, оскільки відсутні відомості про нарахування та сплату страхових внесків в системі персоніфікованого обліку.

Головним управлінням направлено запит на проведення зустрічної перевірки періоду роботи з 13.04.2002 по 19.01.2005 водієм в ДП "Візаторг" ЗАТ "Вінницький універмаг", проте відповідь на вказаний запит не надходила по теперішній час.

Отже, Головне управління рішенням від 14.05.2021 №55 відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 28 років.

З огляду на викладене відповідач вважає, що рішення від 14.05.2021 №55 прийняте правомірно, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про його скасування ( а.с. 39 - 41 ).

Ухвалою суду від 31.08.2021 вирішено подальший розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Також, вирішено витребувати у сторін додаткові докази.

06.09.2021 представником позивача подано додаткові пояснення у справі.

07.09.2021 представницею відповідача подано до суду додаткові докази, що були витребуванні ухвалою суду від 31.08.2021.

Ухвалою суду від 08.09.2021 витребувано у відповідача письмові пояснення щодо окремих питань, оголошено перерву в судовому засіданні.

08.09.2021 представником позивача подано до суду заяву про уточнення прохальної частини позову, в якій позивач уточнює позовні вимоги, в частині дати та номеру оскаржуваного рішення.

22.09.2021 представником відповідача подано до суду письмові пояснення.

13.12.2021 у зв`язку з необхідністю заслухати особисті пояснення сторін, відкладено розгляд справи на іншу дату.

29.12.2021 року представник позивача подав додаткові письмові пояснення.

У судовому засіданні 12.01.2022 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві, заяві про уточнення прохальної частини позову, додаткових письмових поясненнях.

Представниця відповідача проти позовних вимог заперечувала, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву та додаткових письмових поясненнях, просила в позові відмовити.

Суд, з`ясувавши доводи сторін, викладені в заявах по суті справи, заслухавши усні пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

24.03.2021 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням №55 від 31.03.2021 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю достатнього страхового стажу - не менше 28 років, в той час, як згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж ОСОБА_1 25 років 09 місяців 04 дні.

У вказаному рішенні зазначено, що пенсійним органом до моменту додаткового уточнення не зараховано до загального стажу ОСОБА_1 періоди трудової діяльності, згідно записів у трудовій книжці, а саме:

- з 27.07.1981 по 24.12.1981 - навчання у Вінницькому облавтоучкомбінаті, з огляду на відсутність дати видачі документу, який виступав підставою внесення запису;

- з 03.07.2001 - період отримання допомоги по безробіттю, з огляду на відсутність запису про припинення виплати такої допомоги;

- з 04.07.2001 по 19.01.2005 - робота водієм в ДП "Візаторг ЗАТ "Вінницький універмаг", з огляду на те, що за відповідний період відсутні відомості про нарахування та сплату страхових внесків в системі персоніфікованого обліку;

- трудової діяльності у колгоспі ім. Жданова протягом 1975-1977 років, з огляду на те, що в 1975 році заявнику виповнилося 14 років, а дані про вступ в члени колгоспу відсутні. Таким чином, для зарахування відповідного періоду роботи до моменту додаткового уточнення законні підстави відсутні.

В подальшому, 07.05.2021 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. До заяви були надані додаткові документи, які підтверджують наявність страхового стажу для призначення пенсії.

Рішенням про відмову у призначенні пенсії без номеру та без дати ( підписане начальником відділу з питань призначення, перерахунків та виплати пенсії Кравцовою Наталією та головним спеціалістом Бровко Іриною ), позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу ( 28 років ) та зазначено, що страховий стаж позивача складає 25 років 11 місяців 26 днів.

При цьому не зараховано до стажу періоди:

- з 27.07.1981 по 24.12.1981 - навчання у Вінницькому облавтоучкомбінаті, з огляду на відсутність дати видачі документу, який виступав підставою внесення запису,

- з 01.01.2004 по 19.01.2005 - робота водієм в ДП "Візаторг ЗАТ "Вінницький універмаг", з огляду на те, що відсутні суми нарахованої заробітної плати в СПОВ.

Разом з тим зазначено, що стаж згідно з трудовою книжкою колгоспника №428 від 01.12.1977 було підтверджено архівною довідкою №25-01-14 від 07.04.2021 року, де значаться вихододні з серпня 1977 року по листопад 1977 року, зараховано відповідно до наданих документів.

Рішенням відповідача №55 від 14.05.2021 на звернення позивача від 07.05.2021 йому відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу ( 28 років ). Вказано, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 24 роки 03 місяці 7 днів.

Також зазначено, що за результатом розгляду документів, доданих до заяви, за доданими документами до страхового стажу не зараховано:

період з 13.04.2002 по 19.01.2005 оскільки відсутні відомості про нарахування та сплату страхових внесків в системі персоніфікованого обліку. Період з 13.04.2002 по 19.01.2005 буде зараховано до страхового стажу, в разі підтвердження в ході зустрічної перевірки.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходить з наступного.

Надаючи оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами та визначаючись стосовно заявлених позовних вимог, суд виходив з такого.

Перш за все, суд акцентує увагу, що відповідачем було розглянуто дві заяви позивача про призначення пенсії ( від 24.03.2021 року та від 07.05.2021 року ) за наслідками розгляду яких пенсійним органом прийнято три рішення про відмову в призначенні пенсії ( №55 від 31.03.2021; без номеру та дати; №55 від 14.05.2021).

При цьому, в кожному з рішень відповідачем по різному було обчислено страховий стаж позивача, який становив відповідно 25 років 09 місяців 04 дні, 25 років 11 місяців 26 днів; 24 роки 03 місяці 7 днів.

Більш того, кожного разу пенсійним органом не зараховувались до страхового стажу позивача різні періоди його трудової діяльності.

Відповідно до крайнього рішення № 55 від 14.05.2021 на звернення позивача від 07.05.2021 йому відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу ( 28 років ). Вказано, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 24 роки 03 місяці 7 днів, при цьому до страхового стажу не зараховано період з 13.04.2002 по 19.01.2005 оскільки відсутні відомості про нарахування та сплату страхових внесків в системі персоніфікованого обліку.

Згідно з приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із статтею 20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.

Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Відповідно, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки воно здійснює нарахування страхових внесків та їх сплату ( утримання ) із заробітної плати застрахованої особи.

Фактично, внаслідок невиконання страхувальником обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків за відповідний період ( з 13.04.2002 по 19.01.2005 ) для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення позивача права на призначення та виплату пенсії.

Суд наголошує, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи з 13.04.2002 по 19.01.2005 року.

Вказаний висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі №199/1852/15-а та від 17 липня 2019 року у справі №144/669/17.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі по тексту також - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з записами у трудовій книжці НОМЕР_1 , ОСОБА_1 працював в ДП "Візаторг" ЗАТ "Вінницький універмаг" з 04.07.2001 по 19.01.2005 водієм автобуса.

На переконання суду, записи у трудовій книжці позивача містять чіткі та достатні відомості щодо роботи позивача на вищевказаному підприємстві у спірний період, а позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу в зарахуванні до його страхового стажу періоду роботи в 13.04.2002 року по 19.01.2005 в ДП "Візаторг" ЗАТ "Вінницький універмаг".

Відтак, рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області №55 від 14.05.2021 є протиправним, таким, що порушує права позивача та підлягає скасуванню.

При цьому суд наголошує, що згідно з оскаржуваним рішенням відповідача №55 від 14.05.2021 на звернення позивача від 07.05.2021 йому відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу ( 28 років), при цьому вказано, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 24 роки 03 місяці 7 днів, оскільки до страхового стажу не зараховано саме період з 13.04.2002 по 19.01.2005 року.

Таким чином мотивація оскаржуваного рішення свідчить, що відповідачем весь інший стаж позивача ( який підтверджується трудовою книжкою ) визнається.

Поряд з цим, виходячи з мотивів попередніх рішень відповідача на заяви позивача про призначення пенсії, суд вважає за необхідне зазначити ще таке.

Щодо періоду роботи позивача в колгоспі імені ОСОБА_3 в 1975-1977 роках.

Відповідно до частин 1, 2 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктом 1 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до Типового уставу колгоспу, затвердженого постановою ЦК КПРС і Радою Міністрів СРСР від 28.11.1969 № 910, членами колгоспу могли бути громадяни, які досягли 16-річного віку. У деяких випадках членами колгоспу могли бути громадяни, які досягли 14-річного віку.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність імперативної заборони прийняття на роботу в якості члена колгоспу чи за трудовим договором особи, яка досягла 14 років.

На кожного члена колгоспу повинна була вестися "трудова книжка колгоспника" єдиного зразка. Період роботи в колгоспі малолітнім та неповнолітнім дітям, членство в колгоспі яких не підтверджено, зараховується до стажу роботи тільки за умови підтвердження цього факту архівними документами.

Позивачем надано до суду копію трудової книжки колгоспника, в якій зазначено, що ОСОБА_1 працював в колгоспі ім. Жданова з 1975-1977 роках, та вироблено трудоднів: у 1975 році - 7; у 1976 - 56; у 1977 - 61. Поряд з цим, судом встановлено, що позивачу 12.03.1975 виповнилося 14 років.

Відповідно до пункту 27 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, у тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця.

За наведених вище обставин, не зарахування відповідачем до стажу роботи позивача періоду його роботи в 1975-1977 роках (відповідно до вироблених трудоднів) в колгоспі ім. Жданова не можна вважати обґрунтованим.

Щодо періоду навчання позивача у Вінницькому облавтоучкомбінаті з 27.07.1981 по 24.12.1981, суд зазначає наступне.

На момент проходження позивачем курсів про підвищення кваліфікації водіїв діяв Закон УРСР "Про народну освіту" від 01.10.1974.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 вказаного закону для молоді, яка поступає на виробництво після закінчення загальноосвітньої школи, і для осіб, що працюють у народному господарстві і бажають здобути нову професію або підвищити кваліфікацію, організуються вечірні (змінні) професійно-технічні училища, а також курси, навчально-курсові комбінати та інші форми підготовки і підвищення кваліфікації безпосередньо на виробництві.

Частиною 4 ст. 48 зазначеного закону визначено, що особам, які пройшли навчання з нової професії або підвищили кваліфікацію безпосередньо на виробництві і успішно склали кваліфікаційний екзамен, видається свідоцтво єдиної форми про здобуту спеціальність і присвоєний розряд, клас, категорію.

Відповідно до п. "д" ч. 3 ст. 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Пунктом 8 Порядку №637, встановлено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

На підтвердження навчання на курсах водіїв позивачем надано суду копію довідки від 08.06.2021 №82, в якій зазначено, що ОСОБА_1 був зарахований на навчання у Вінницький обласний автоучбовий комбінат в групу №101 категорія "ВС", яка навчалась з 27.07.1981 по 25.12.1981. Вказана інформація відповідає відомостям запису №8 трудової книжки позивача про період його навчання на зазначених курсах ( а.с. 15, 20 ).

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що період навчання у Вінницькому обласному автоучбовому комбінаті з 27.07.1981 по 25.12.1981 має бути зарахований до стажу роботи позивача, оскільки підтверджуються належними доказами.

Щодо періоду отримання позивачем допомоги по безробіттю з 03.07.2001 по 11.06.2002, слід зазначити таке.

Пунктом "а" частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується також: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Згідно із частиною 1 статті 24 Закону №1058-IV період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Матеріалами справи, а саме довідкою Вінницького обласного центру зайнятості № 10-30/1785-21 від 27.04.2021, підтверджено, що ОСОБА_1 перебував на обліку у Лівобережному міжрайонному центрі зайнятості м. Вінниці з 03.07.2001 по 11.06.2002 року. З 03.07.2001 року наданий статус безробітного та розпочата виплата по безробіттю (наказ № 123-б від 03.07.2001) та 13.04.2002 року припинена виплата допомоги по безробіттю. Знятий з обліку з 11.06.2002 року.

Відповідно до інформації зазначеній в індивідуальних відомостях про застраховану особу щодо ОСОБА_1 за звітні роки 2001 - 2002 зазначена тривалість стажу в 2001 році - 5 місяців 21 день, в 2002 році - 3 місяці 12 днів ( страхувальник за кодом 20097728 - Лівобережний міжрайонний центр зайнятості м. Вінниця ).

Відтак, відповідний період має бути включений до страхового стажу.

Щодо періоду зайняття підприємницькою діяльністю у якості фізичної-особи підприємця з 25.04.2007 по 31.12.2010, слід зауважити таке.

Так, в ході розгляду справи, судом з`ясовано, що пенсійним фондом частково зараховано період зайняття позивачем підприємницькою діяльністю відповідно до відомостей з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме страховий стаж за травень - грудень 2007 року.

Статтею 21 Закону №1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду ведуть облік усіх застрахованих осіб та персоніфікований облік надходження страхових внесків, створюють і забезпечують функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про застрахованих осіб. Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять у тому числі і від роботодавців.

У відповідності до частини п`ятої статті 21 Закону №1058-IV центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування надають Пенсійному фонду інформацію для ведення персоніфікованого обліку в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом за погодженням з фондами загальнообов`язкового державного соціальною страхування.

Пунктом 1 Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 1998 року №794 (далі - Положення №794) визначено, що персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з пунктом 5 Положення №794 персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (далі - уповноважений орган).

Пунктом 16 Положення №794 встановлено, що на кожну фізичну особу відкривається персональна облікова картка, в якій використовується постійний індивідуальний ідентифікаційний номер Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів. Персональна облікова картка фізичної особи повинна мати таку структуру: частина персональної облікової картки, де зберігаються анкетні дані про фізичну особу: ідентифікаційний номер; прізвище, ім`я та по батькові; дата народження: місце народження; стать; адреса постійного місця проживання; серія і номер документа, з якого взято відомості до персональної облікової картки: громадянство; номер домашнього телефону (за згодою); частина персональної облікової картки, що відображає сплату страхового збору (внесків) та стаж роботи фізичної особи: ідентифікаційний номер роботодавця; рік, за який внесено відомості; тривалість трудової або іншої діяльності, яка зараховується до стажу роботи: сума заробітку (доходу), на який нараховується страховий збір (внески) на пенсійне страхування (помісячно); розмір страхового збору (внесків) на пенсійне страхування за відповідний місяць; відомості, які підтверджують наявність особливих умов праці, які дають право на пенсію на пільгових умовах.

За наявними в матеріалах справи документами, в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (індивідуальні відомості про застраховану особу ) містяться відомості щодо сплати позивачем ( як фізичною особою - підприємцем ) страхових внесків за період з травня 2007 по грудень 2007 року включно.

Разом з тим, суд зауважує, що згідно з довідкою Головного управління ДПС у Вінницькій області №506/02-32-50-02-09 від 12.04.2021, яка видана для пред`явлення до Пенсійного фонду, зазначено, що ФОП ОСОБА_1 за періоди 01.05.2007 по 30.09.2009 та з 01.10.2010 по 31.12.2010 у повній мірі сплатив страхові внески.

Тобто, матеріалами справи підтверджується, що відповідно до відомостей податкового органу ( бази даних АІС «Облік податків і платежів»), який у відповідний період здійснював адміністрування єдиного внеску, в зазначені періоди позивачем сплачено страхові внески, відтак такі періоди зараховуються до трудового стажу.

Разом з тим, відповідно до пунктів 3, 4 розділу IV Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 №10-1, відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У разі припинення страхувальника зміни та уточнення до відомостей Реєстру застрахованих осіб вносяться на підставі відомостей, поданих правонаступником.

У разі припинення або зняття з обліку у фіскальних органах страхувальника без визначення правонаступника зміни та уточнення до відомостей Реєстру застрахованих осіб вносяться відповідно до рішення суду, що набрало законної сили.

Внесення змін до відомостей про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб відповідно до рішення суду, що набрало законної сили, здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі наказу керівника відповідного органу у десятиденний строк після надходження (надання особою) рішення суду.

Отже, відсутність в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування всіх даних щодо сплати позивачем страхових внесків не є підставою для не зарахування вказаних періодів зайняття підприємницькою діяльності, за які позивачем сплачено страхові внески, до страхового стажу.

У зв`язку з викладеним періоди зайняття підприємницькою діяльністю з 01.05.2007 по 30.09.2009 та з 01.10.2010 по 31.12.2010 підлягають зарахуванню до трудового стажу позивача.

Разом з тим суд позбавлений можливості зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки відповідачем в ході розгляду заяв позивача про призначення пенсії не виконані всі умови для прийняття відповідного рішення, а саме належно не досліджена та достовірно не встановлена наявність щодо позивача необхідних умов для призначення пенсії, із зарахуванням спірних періодів, яким судом надана оцінка.

Наявні в матеріалах справи розрахунки страхового стажу з урахуванням перетину періодів, які зроблені відповідачем, є суперечливими.

В той же час здійснення розрахунку страхового стажу входить до безпосередньої компетенції органу Пенсійного фонду України.

Оскільки в спірних правовідносинах права позивача порушені протиправним рішенням відповідача, яке судом скасовано, і відповідачем в даному випадку не було належно обраховано загальний страховий стаж позивача, який дає право на призначення пенсії за віком, а суд не може перебирати на себе функції суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта, суд вважає за необхідне, на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України, для ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача вийти за межі заявлених позовних вимог та задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.05.2021 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням всіх доданих до неї документів, та прийняти мотивоване рішення, з урахуванням висновків суду, викладених в даному рішенні.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи викладене суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову відповідно до вищенаведених мотивів, з виходом за межі позовних вимог на підставі положень ч. 2 ст. 9 КАС України.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 55 від 14.05.2021 року Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Вийти за межі позовних вимог.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.05.2021 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням всіх доданих до неї документів, та прийняти мотивоване рішення, з урахуванням висновків суду, викладених в мотивувальній частині даного рішення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в сумі 908 гривень (дев`ятсот вісім гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, ).

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна