Справа № 420/26114/21
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2022-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення від 16.12.2021 року

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 20 грудня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

1.Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 від 16.12.2021 року за № 24481-24598/Ш-02/8-1500/21;

2.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 призначену пенсію за віком починаючи з дати звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 06.12.2021 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вона є громадянкою України та на даний момент проживає на території Держави Ізраїль. З 01.12.2020 року припинена виплата пенсії позивачці у зв`язку з її виїздом на постійне місце проживання за кордон. При цьому, для відновлення виплати пенсій відповідач рекомендує позивачці особисто з`явитися до пенсійного органу.

Вважаючи зазначені дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з позовною заявою.

28 грудня 2021 року ухвалою суду прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у адміністративній справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

13 січня 2022 року до суду (вх.№ЕП/2708/22) від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив, в якому відповідач зазначає, що листами Головного управління №3272-2871/Ш-02/8/1500/21 від 09.03.2021 та №24481-24598/Ш-02/8-1500/21 від 16.12.2021 не було відмовлено позивачу у поновленні виплати пенсії, а лише дано роз`яснення, щодо порядку вчинення дій. З питань поновлення виплати пенсії позивачу необхідно особисто звертатися до відділу обслуговування громадян (сервісний центр) за місцем мешкання (реєстрації) та надати наступні документи: паспорт громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків, заяву про виплату пенсії через банківську установу. Зазначає, що дії Головного управління є правомірними та повністю відповідають чинному законодавству.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 25 січня 2022 року було повернуто позивачу ОСОБА_1 відповідь на відзив по справі №420/26114/21.

Ухвалою суду від 27 січня 2022 року вирішено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання неправомірними дій щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії, проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи відповідно до ст.262 КАС України та витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належним чином засвідчену копію листа Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 04.12.2020 №5100.4.1-13395/51.2-20.

02 лютого 2022 року (вх.№8239/22) від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до суду надійшов лист на виконання вимог узвали суду від 27.01.2022 року.

Станом на дату вирішення даної справи інших заяв на адресу суду не надходило.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено таке.

Відповідно до протоколу №11235 від 14.11.2000 (а.с.38), позивачу було призначено пенсію за віком.

Відповідно до листа Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (а.с.113) 02.11.2001 року щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнято рішення щодо оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання до Держави Ізраїль.

З листа Департаменту надання інформаційних послуг Одеської міської ради (а.с.114) судом встановлено, що інформація про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в реєстрі територіальної громади відсутня.

Судом встановлено, що з 01.12.2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду в Одеській області припинено виплату пенсії позивачу.

Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області, на електронне звернення ОСОБА_1 , надало відповідь листом від 09.03.2021 №3272-2871/Ш-02/8-1500/21 (а.с.11) та було повідомлено, що з 01.12.2020 виплату пенсії їй припинено. З питанням поновлення виплати пенсії, їй необхідно особисто звернутися до відділу обслуговування громадян (сервісний центр) за місцем мешкання (реєстрації) та надати наступні документи: паспорт громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків, заяву про виплату пенсії через банківську установу.

06 грудня 2021 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою (а.с.12), в якій зазначила, що її звернення через представника, на підставі належним чином засвідченої довіреності апостильованої нотаріусом держави Ізраїль, відповідає вимогам чинного законодавства.

До вказаної заяви було додано:

- копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон заявника;

- копію паспорту, РНОКПП заявника;

- заяву на виплату пенсії через банківську установу;

- копію довіреності, виданої заявником представнику;

- копію паспорту громадянина України представника.

Так, з наданої до суду копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , який видано 10.03.2016 року із строком дії до 10.03.2025 року.

На вищезазначену заяву позивача, Головним управлінням Пенсійного фонду в Одеській області, надало відповідь листом від 16.12.2021 року № 24481-24598/Ш-02/8-1500/21 (а.с. 15) та було повідомлено, що з питанням поновлення виплати пенсії, їй необхідно особисто звернутися до відділу обслуговування громадян (сервісний центр) за місцем мешкання (реєстрації) та надати наступні документи: паспорт громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків, заяву про виплату пенсії через банківську установу.

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 від 16.12.2021 за № 24481-24598/Ш-02/8-1500/21 протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи дану адміністративну справу, суд виходить з наступного.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Передбачене Конституцією України право громадян на соціальний захист конкретизоване у Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Законі України «Про пенсійне забезпечення», якими встановлено порядок нарахування та виплати пенсії.

Частиною третьою статті 2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Виходячи з наведених законодавчих норм позивач, проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція Україні та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Тобто, кожен громадянин України має право на вибір місця свого проживання із збереженням всіх конституційних прав.

Рішенням Конституційного суду України від 07.10.2009 №25-рп/2009 визнано неконституційними пункт 2 частини першої статті 49 та друге речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з рішенням Конституційного Суду України право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Європейський суд з прав людини у пункті 51 рішення у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 02.02.2014 року, зазначив, що право на отримання пенсії, як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України.

Крім того, Україна гарантує піклування та захист громадян, які перебувають за її межами (частина третя статті 25 Конституції України).

Отже, громадянин України, проживаючи в Ізраїлі, має такі ж самі конституційні права, як і громадян України, який проживає на території України.

Так, єдиною підставою, яка, на думку Головного управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області перешкоджає у поновленні виплати пенсії позивачу є те, що відповідна заява про поновлення виплати пенсії має бути подана позивачем особисто.

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

За змістом статті 46 Закону №1058-IV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Пунктами 1.1 - 1.5 розділу І Порядку №22-1 (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436 (пункт 1.1).

Заява про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (пункт 1.2)

Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може бути подана представником заявника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (пункт 1.3).

Заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника, який працював на (в) підприємстві, установі, організації, може бути подана через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі - посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи, організації (пункт 1.4).

За осіб, які не досягли повноліття або є недієздатними, заява подається батьками, усиновителями, батьками-вихователями, прийомними батьками, патронатними вихователями, опікунами, піклувальниками, представниками закладів (органів опіки і піклування), які виконують функції опікунів і піклувальників, за місцезнаходженням таких закладів (органів) (далі - законні представники).

Заява про переведення виплати пенсії за новим місцем проживання особі, яка потребує опіки (піклування), якій опікуна (піклувальника) не призначено і яка перебуває на довготривалому лікуванні у закладі охорони здоров`я, подається адміністрацією цього закладу (пункт 1.5).

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отриманням пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням), початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів) (абзац 6 пункту 1.9 розділу І Порядку №22-1).

Перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії або поновлення виплати раніше призначеної пенсії, визначений у розд. ІІ Порядку №22-1. Зокрема, пунктом 2.8 розділу ІІ Порядку №22-1 передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Суд зазначає, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні або відсутність міжнародного договору, ратифікованого Верховною Радою України; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія - в Україні чи за її межами, що також передбачено в статті 46 Конституції України.

З пункту 3 резолютивної частини рішення Конституційного суду України від 07.10.2009 №25-рп/2009 вбачається, що Конституційний Суд України звернув увагу Верховної Ради України на необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, а також прийняття закону про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними.

Проте, відповідні зміни до законодавства до цього часу не були внесені.

Відсутність чіткого законодавчого механізму щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, призвела до ситуації, за якої громадяни України були позбавлені можливості отримувати належні їм пенсійні виплати, або створювалися умови за яких пенсіонерам, які проживають за межами України, для отримання належних їм пенсійних виплат необхідно було докласти значних зусиль, зокрема, звертатись до суду.

Суд зазначає, що жоден з пунктів Порядку №22-1 не містить обов`язку пенсіонера звертатись із заявою про поновлення виплати пенсії особисто. Вжитий у пункті 1.1 термін «заявник», на переконання колегії суддів, дає підстави стверджувати, що таким заявником може бути і представник за довіреністю.

Відсутність у пункті 1.3 Порядку №22-1 згадки про заяви з приводу поновлення виплати пенсії не можна тлумачити як заборону подання таких заяв представниками пенсіонерів, що виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Крім того, як вже зазначено вище, наразі відсутній чіткий механізм щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, а тому існуючі «загальні» норми не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, зважаючи на те, що непроведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів.

Очевидним є те, що необхідність приїзду людей похилого віку, які виїхали на постійне проживання за межі України, виключно з метою особистого звернення до Пенсійного органу задля виправлення помилки, допущеної державою, є додатковим тягарем для таких осіб і не сприяє відновленню їх порушеного права. Такий підхід суперечить тезам, покладеним Конституційним судом України в основу рішення від 07.10.2009 №25-рп/2009.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 20.01.2022 року по справі №280/4551/21.

Так, у постанові Верховного Суду від 20.01.2022 по справі №280/4551/21 судом сформовано наступний правовий висновок: «Подання заяви про поновлення виплати пенсії пенсіонеру, який виїхав на постійне проживання за межі України, у період дії Порядку №22-1 у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 та від 16.12.2020 №25-1 допускається, у тому числі, представником такого пенсіонера за довіреністю і така заява повинна бути розглянута Пенсійним органом з урахуванням інших вимог Порядку №22-1».

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області після отримання заяви позивача, яка подана через представника зобов`язаний був здійснити її розгляд по суті, а отже допустило протиправну бездіяльність при її розгляді.

При цьому варто наголосити, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 від 16.12.2021 року за №24481-24598/Ш-02/8-1500/21.

Зі змісту документу, який датовано 16.12.2021 року за №24481-24598/Ш-02/8-1500/21 вбачається, що він складено у відповідь на заяву про поновлення виплати пенсії та містить роз`яснення щодо порядку звернення із відповідною заявою.

Тобто, з вказано вбачається, що відповідач фактично не розглядав заяву позивача про поновлення пенсії по суті через недотримання порядку її подання.

За вказаних обставин, оскільки листом від 16.12.2021 року за №24481-24598/Ш-02/8-1500/21 відповідачем не було відмовлено у поновленні виплати пенсії, суд вважає, що вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 від 16.12.2021 року за №24481-24598/Ш-02/8-1500/21 є такими, що не підлягають задоволенню.

В той же час, зважаючи на висновки суду про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області після отримання заяви позивача, яка подана через представника, зобов`язане було здійснити її розгляд по суті, а отже допустило протиправну бездіяльність при її розгляді, суд вважає за необхідне на підставі ст.9 КАС України вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яка полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 від 06.12.2021 року про поновлення виплати пенсії.

Зважаючи на вищевказані висновки суду, суд вважає, що похідні вимоги позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.12.2021 року про поновлення виплати пенсії з дати звернення, яка була припинена з 01.12.2020 року та прийняти відповідне рішення з урахування висновків суду у даній справі.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення від 16.12.2021 року - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яка полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 від 06.12.2021 року про поновлення виплати пенсії з дати звернення, яка була припинена з 01.12.2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.12.2021 року про поновлення виплати пенсії з дати звернення, яка була припинена з 01.12.2020 року та прийняти відповідне рішення з урахування висновків суду у даній справі.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65107, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА