Справа № 557/553/21
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2022-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 557/553/21 пров. № А/857/1393/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Затолочного В.С., Качмара В.Я.

з участю секретаря судового засідання Хомича О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації про стягнення заробітної плати за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року про закриття провадження у справі (суддя першої інстанції Щербаков В.В., м. Рівне, повний текст складено 22.12.2021)

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації про стягнення заробітної плати за період роботи в Гощанському районному управлінні соціального захисту населення за період з 01.02.1996 і до вступу на виборну посаду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказала, що у листопаді 1992 року ОСОБА_1 була працевлаштована до Гощанського районного відділення соціальної допомоги. У лютому 1996 доку по переводу була призначена на посаду бухгалтера відділення соціальної допомоги Гощанського районного управління соціального захисту населення. Зазначає, що відділення соціальної допомоги являлось структурним підрозділом Управління соціального захисту населення, який мав окремо свій штатний розпис та фінансові асигнування. Вказує, що вела бухгалтерських облік як відділення соціальної допомоги, так і Управління соціального захисту населення. Через службову недбалість посаду бухгалтера Управління не було введено до штатного розпису всупереч наявності вакансії на вказану посаду. У березні 1998 року пройшла реорганізація відділення соціальної допомоги в Територіальний центр соціального обслуговування пенсіонерів та інвалідів. У квітні 2000 року знову пройшла реорганізація, і до Управління соціального захисту населення був приєднаний Відділ субсидій. Водночас, вона продовжувала бути бухгалтером двох установ. Згодом, позивачу стало відомо, що особа, яка займає посаду бухгалтера Управління соціального захисту населення повинна мати статус державного службовця, оскільки посада відноситься до посад державної служби. У травні 2000 року було оголошено конкурс на заміщення вакантної посади по нарахуванню пенсій та допомоги і позивачу було запропоновано написати заяву про участь в конкурсі на заміщена вищезазначеної вакантної посади. Однак, остання відмовилась з тих підстав, що у назві вакантної посади не було чітко зазначено «по веденню бухгалтерського обліку». 17 липня 2000 року позивачу стало відомо, що на посаду бухгалтера Управління працевлаштувалась інша особа, а посаду головного бухгалтера Територіального центру скорочують. Вказує, що під час її перебування на лікарняному, в її відсутності начальник Управління, видав наказу про її звільнення з займаної посади бухгалтера. Отже, оскільки з 01.02.1996 вона вела бухгалтерський облік в Управлінні соціального захисту населення райдержадміністрації та відділенні соціальної допомоги (в подальшому реорганізовано в територіальний центр соціального обслуговування пенсіонерів та інвалідів) не отримувала заробітної плати, наведене свідчить про порушення її прав.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року провадження у справі закрито.

Із таким судовим рішенням не погодилася позивач та подала апеляційну скаргу. Вважає, ухвалу постановленою з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначила, що суд дійшов помилкового висновку щодо закриття провадження у справі за її адміністративним позовом. Вказує на те, що вона тричі зверталася до суду, однак предметами спору не було стягнення заробітної плати за виконану роботу, ведення бухгалтерського обліку по Гощанському районному управлінню соціального захисту населення за період з 01.02.1996 до її обрання на виборну посаду у квітні 2002 року.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи.

Так, позивач була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду шляхом надіслання повідомлення на номер телефону, зазначений нею у матеріалах справи, вказане повідомлення прийняте нею 22.03.2022 о 13:25 год, що підтверджено телефонограмою.

Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду шляхом надіслання судової повістки на електронну адресу, судова повістка одержана відповідачем 22.03.2022, що підтверджено звітом про доставку електронного листа.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що заявлені позивачем вимоги вже були предметом судового розгляду, по і якому винесено рішення, що набрало законної сили, тому є підстави для закриття провадження по справі на підставі п.4 ч.1 ст. 328 КАС України.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 зверталася до Гощанського районного суду Рівненської області з позовом до Гощанського районного управління праці та соціального захисту населення про поновлення на посаді бухгалтера управління та виплату доплати по заробітній платі (за період роботи з 01.02.1996 до вступу на виборну посаду) і зарахування стажу державної служби.

Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 20.12.2000 у справі №2-414/00, що набрало законної сили, вказаний позов залишено без задоволення.

Із судового рішення видно, що підставами звернення до суду у даній справах було те, що позивач у період з лютого 1996 року вела бухгалтерський облік як в управлінні соціального захисту населення, так і у відділенні соціальної допомоги (в подальшому реорганізовано в територіальний центр соціального обслуговування пенсіонерів та інвалідів), яке на той час входило у склад управління, а також, та обставина, що позивач вважаючи, що посада бухгалтера управління соціального захисту населення відноситься до посад державної служби, просила провести їй відповідні доплати.

У судовому рішенні від 20.12.2000 у справі №2-414/00 суд встановив, що роботу по веденню бухгалтерського обліку в управлінні соціального захисту населення (з 01.02.1996 по 2000 рік) позивач виконувала по особистому проханню керівника управління соціального захисту населення. Ніякі угоди про оплату праці за виконану роботу в управлінні соціального хисту між вказаною установою та позивачем не укладались, накази не видавались.

Також судовим рішенням встановлено, що положення Закону України «Про державну службу» на працівників бухгалтерії та територіального центру, в тому числі і ОСОБА_1 не поширюється.

У той же час, у розглядуваній справі №557/553/21 позивач просить задовольнити позовні вимоги та стягнути заробітну плату за період з 01.02.1996 до вступу на виборну посаду, коли вона виконувала обов`язки бухгалтера управління соціального захисту населення, та відділення соціальної допомоги, яке на той час входило у склад управління, а також здійснити доплату з тих підстав, що займана нею посада повинна була відноситись до посад державної служби.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що первісний відповідач у справі №557/553/21 Управління соціального захисту заселення Гощанської районної державної адміністрації є правонаступником відповідача у справі №2-414/00, зокрема Гощанського районного управління праці та соціального захисту і заселення. Водночас, новий відповідач Управління соціального захисту населення Рівненської райдержадміністрації залучений до участі у справі як правонаступник Управління соціального захисту населення Гощанської районної державної адміністрації.

Таким чином, предметом розгляду у справі №557/553/21 є аналогічні позовні вимоги між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що й по справі №2-414/00, яка вирішена судом і рішення суду набрало законної сили.

Отже, є рішення суду, яке набрало законної сили у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до пункту 4 ч.1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно частини 2 статті 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до наведених норм позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про закриття провадження у справі з огляду на наявність рішення суду, яке набрало законної сили у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши судове рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при постановленні ухвали про закриття провадження у справі, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

З огляду на викладене вище підстав для скасування ухвали суду немає.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року про закриття провадження у справі без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. С. Затолочний
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 06.04.2022.