Справа № 161/23493/21
Суддя: Олексюк А. В.
Дата ухвалення: 2022-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/39/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Олексюка А.В.,

за участю секретаря судових засідань - Міліщук Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Луцьк адміністративну справу за позовом адвоката Хомич Олени Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 до Тернопільської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

установив:

30.12.2021 до суду надійшов вищевказаний позов, в якому представник позивача просила скасувати постанову Тернопільської митниці Державної митної служби України у справі про порушення митних правил №0010/40300/21 від 06.12.2021, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.4 ст.469 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 грн. та закрити провадження у справі, стягнути з позивача понесені судові витрати.

На обґрунтування позову зазначено, що 21.12.2021 позивач дізнався про складення стосовно нього постанови про порушення митних правил №0010/40300/21 від 06.12.2021 за ч. 4 ст. 469 МК України, відповідно до змісту якої 03.08.2021 в зону митного контролю Тернопільської митниці з метою митного оформлення гр. ОСОБА_2 ввезено транспортний засіб марки Volkswagen Passat, VIN № НОМЕР_1 . Для митного оформлення даного автомобіля був наданий інвойс б/н від 28.07.2021 на купівлю-продаж автомобіля, де продавцем виступає ОСОБА_3 , а покупцем ОСОБА_2 . Відповідно до інформації з електронної бази даних АСМО «Інспектор», транспортний засіб марки Volkswagen Passat, VIN № НОМЕР_1 , ввезений на територію України 22.10.2018 гр. ОСОБА_1 в режимі «транзит» в зоні діяльності Волинської митниці. Згідно автоматизованої системи митного оформлення Держмитслужби України від 24.11.2021, ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України за перевищення строку доставки вказаного автомобіля до митного органу призначення більш як на десять діб, про що Волинською митницею Держмитслужби України складено відповідно постанову №1678/UA205000/219. На переконання митного органу, ОСОБА_1 передав у володіння, користування транспортний засіб марки Volkswagen Passat, VIN № НОМЕР_1 , який він ввіз на митну територію України у митному режимі «транзит», особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України.

Не погоджуючись із висновками митного органу викладеними в оскаржуваній постанові, представник позивача зазначила, що дана постанова винесена без фактичного встановлення обставин щодо наявності вини правопорушника та без зібрання необхідних доказів, а відтак є необгрунтованою та такою, що підлягає до скасування.

Додатково відзначено, що постанова у даній справі виносилась за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, внаслідок чого останнього позбавлено права надавати пояснення та докази щодо відсутності вини у вчиненні порушення митних правил. Так, ОСОБА_1 ввіз на митну територію України транспортний засіб марки Volkswagen Passat, VIN № НОМЕР_1 , що на час ввезення був у неналежному стані та потребував ремонту, що значно перевищувала його вартість, у зв`язку із чим позивач здав автомобіль для розборки на автозапчаснити.

Зауважено, що позивачу не були відомі подальші дії щодо переданого на розборку транспортного засобу, будь-якого умислу щодо порушення митних правил не мав. З моменту ввезення транспортного засобу на територію України, позивач не вивозив його за межі держави, у зв`язку із чим його і було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України постановою Волинської митниці Держмитслужби №1678/UA205000/219 від 24.04.2019.

Окрім того, представник позивача вказала, що у митного органу відсутні будь-які докази, які б підтверджували той факт, що саме ОСОБА_1 передав транспортний засіб у володіння ОСОБА_3, який є нерезидентом України та перебуває поза її межами, та який є продавцем, чи ОСОБА_2 , який є покупцем згідно договору купівлі-продажу від 28.07.2021.

З огляду на викладене, представник позивача переконана у відсутності в діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил за ч.4 ст.469 МК України.

07.02.2022 до суду надійшов відзив Тернопільської митниці Держмитслужби України на адміністративний позов, відповідно до змісту якого представник останнього просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв`язку із неправильним застосуванням представником позивача норм матеріального права в обгрунтування своєї позиції та невідповідності викладених у позові висновків фактичним обставинам справи.

На обгрунтування вищевказаних заперечень представник відповідача вказав, що митницею вживалися заходи щодо забезпечення присутності ОСОБА_1 при розгляді справи, а саме на його адресу надсилались виклики та примірник протоколу про порушення митних правил, які позивач ігнорував.

Також зазначено, що позивач свідомо передав автомобіль марки Volkswagen Passat, VIN № НОМЕР_1 , іншій особі, оскільки це підтверджується митною декларацією №UA403030/2021/002616, відповідно до якої вказаний автомобіль оформлений ОСОБА_2 у митний режим «імпорт», тобто у вільний обіг на митній території України, електронним видруком «За даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску» з автоматичної системи митного оформлення «Інспектор» Держмитслужби України від 27.08.2021, копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , копією договору купівлі-продажу від 28.07.2021, їх офіційними перекладами, які є у матеріалах справи. Акцентовано увагу на тому, що навіть винесення щодо ОСОБА_1 постанови про порушення митних правил за ч.3 ст.470 МК України у 2019 році, не вплинула на дії останнього, щоб він вивіз даний транспортний засіб за межі території України або оформив його особисто у митний режим «імпорт» зі сплатою належних митних платежів відповідно до пільгового режиму оподаткування, як це було передбачено законодавством. А тому у зв`язку із тим, що позивач особисто ввіз даний автомобіль в митному режимі «транзит» на територію України, саме він є особою, на яку покладається обов`язок дотримання вимог митного режиму «транзит» стосовно цього автомобіля, зокрема передбаченими положеннями ст.ст.90, 92, 95, 102 МК України.

Окрім того, представник відповідача заперечує щодо задоволення вимоги про стягнення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн, оскільки такі витрати є надмірними та неспівмірними з даною категорією справ, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, адвокатом не було здійснено детального розрахунку затраченого часу на надання відповідних послуг.

Згідно відповіді представника позивача на відзив, яка надійшла до суду 14.07.2022, адвокат Хомич О.В. не погодилась із доводами представника позивача та вказала, що адреса реєстрації місця проживання та фактичне місце проживання позивача є АДРЕСА_1 , а не АДРЕСА_2 , як те було вказано у повідомленнях та листах Тернопільської митниці Держмитслужби України. Окрім того, дослідивши трек-номери поштових відправлень, зазначені у відзиві на позовну заяву, представником позивача виявлено, що зазначені листи за адресою реєстрації особи не надходили та не були вручені, однак категорично заперечувала ігнорування ОСОБА_1 будь-якої кореспонденції, в тому числі від відповідача.

Окрім того, зауважено, що позивач ОСОБА_1 не володіє інформацією про гр. ОСОБА_2 , що унеможливлює факт свідомої передачі транспортного засобу даній особі. Також наголошено, що згідно протоколу опитування в справі про порушення митних правил №0010/40300/21 від 06.12.2021, ОСОБА_2 придбав автомобіль у м.Івано-Франківську у липні 2021 року, а особа ОСОБА_1 йому не відома.

30.03.2022 до суду надійшло клопотання представника відповідача про підтримання відзиву на позов ОСОБА_1 , просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

30.03.2022 надійшли також додаткові письмові пояснення та клопотання представника позивача, у яких адвокат Хомич О.В. просила заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а розгляд справи здійснювати у відсутності позивача та його представника.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені судомпро час, дату та місце розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи, у зв`язку з чим суд розглянув справу за відсутності сторін.

Ураховуючи положення ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши доводи сторін, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Статтею 489 МК України визначені права осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, зокрема, їх права знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Судом встановлено, що 06.12.2021 головним державним інспектором-кінологом оперативного відділу управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Тернопільської митниці Хархутом А.І. стосовно позивача складено протокол про порушення митних правил №0010/40300/21, згідно з яким у діях ОСОБА_1 наявні ознаки порушення митних правил, передбачених ч.4 ст.469 МК України, що були направлені на передачу (володіння, користування) т/з марки марки Volkswagen Passat, VIN № НОМЕР_1 , який перебував під митним контролем в митному режимі «транзит», іншій особі, а саме ОСОБА_2 .

У протоколі зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повідомлення митного органу на адресу ОСОБА_1 (с.Білосток) №7.25-08-1/7.25-20-1/10/507 від 13.08.2021 про виклик на 14 год. 00 хв 20.08.2021 в Тернопільську митницю для з`ясування питання щодо ввезення на територію України транспортного засобу марки Volkswagen Passat, VIN № НОМЕР_1 та можливого подальшого складання протоколу про порушення митних правил було направлено поштовим відправленням 13.08.2021 на відділення пошти №45641 у с.Білосток (№800).

З дослідженого судом скрін-шоту даних щодо руху поштового відправлення з сайту «Укрпошта», наданих представником відповідача, вбачається, що поштове відправлення №800 прийнято для надсилання відділенням №46001 м.Тернопіль 13.08.2022 та вручено у поштовому відділенні №46004 м.Тернопіль.

Одночасно з цим, станом на день розгляду справи, згідно даних сервісу «Трекінг Укрпошта», які перебувають у відкритому доступі, дані про поштове відправлення за №800 відсутні, тому що не зареєстровані в системі.

З огляду на наведене суд відхиляє твердження представника відповідача про те, що ОСОБА_1 , був належним чином повідомлений митним органом про час, дату та місце вирішення питання про складання стосовно нього протоколу у справі про порушення митних правил, оскільки зворотнє не підтверджується належними та допустими доказами.

Згідно копії листа Тернопільської митниці Держмитслужби України №7.25-08-1/7.25-20/10/1188 від 05.10.2021, ОСОБА_1 повідомляється про те, що 27.08.2021 відносно нього порушено справу про порушення митних правил за ознаками ч.4 ст.469 МК України (№0010/40300/21), направлено копію протоколу та роз`яснюються права, якими останній може користуватися під час розгляду справи.

Відповідно копії конверта за номером поштового відправлення 640 та довідки Ф.20, таке повідомлення з додатками на двох аркушах направлено митним органом12.10.2021 на адресу реєстрації позивача у АДРЕСА_3 на поштове відділення №45641, однак повернуто адресанту у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.

Одночасно з цим, станом на день розгляд справи, згідно даних сервісу «Трекінг Укрпошта», які перебувають у відкритому доступі, поштове відправлення за №640 повернуто поштовим відділенням №43464 м.Луцьк адресату у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання. Дані про надходження поштового відправлення у поштове відділення №45641 с.Білосток відсутні.

Згідно копії листа №7.25-08-3/7.25-20/10/1676 від 09.11.2021, ОСОБА_1 повідомляється про те, що об 11 год 00 хв 23.11.2021 за адресою: м.Тернопіль, вул. Текстильна, 38, Тернопільською митницею буде здійснюватись розгляд справи №0010/40300/21 про порушення митних правил за ч.4 ст.469 МК України. Вказане повідомлення надіслано митним органом 10.11.2021 поштовим відправленням №029 для вручення позивачу у поштовому відділенні №45641 с.Білосток Луцького району.

Відповідно до скрін-шоту даних щодо руху поштового відправлення №029, наданого представником відповідача до відзиву на позовну заяву, воно було вручене особисто у поштовому відділенні №43464 м.Луцьк, а не у відділення №45641 с.Білосток за місцем проживання позивача, як про те зазначається у квитанції про дане поштове відправлення від 10.11.2021. Дана обставина також стверджується відкритими даними сервісу «Трекер Укрпошта».

Лист Тернопільської митниці №7.25-08-3/7.25-20/10/1868 від 23.11.2021 про повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи об 11 год 06.12.2021 за міцезнаходженням митниці, так само направлявся на відділення пошти №45641 у с.Білосток, однак був вручений особисто 20.12.2021 у поштовому відділенні №43464 м.Луцьк, що підтверджується наданим скрін-шотом даних щодо руху поштового відправлення №678 та відкритими даними сервісу «Трекер Укрпошта».

Позивач та його представник заперечували щодо факту отримання позивачем будь-яких повідомлень Тернопільської митниці Держмитслужби України, окрім як поштового відправлення з постановою у справі про порушення митних правил №0010/40300/21 від 06.12.2021, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 469 МК України, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000,00 грн.

Вказана постанова разом із супровідним листом №7.25-08-1/7.25-20/10/2077 від 06.12.2021 була відправлена представником відповідача поштовим відправлення №749 на відділення пошти №45641 у с.Білосток, та була отримана позивачем особисто 21.12.2021, що стверджується копією конверта, наданого представником позивача до позову.

Отже, з копії матеріалів справи про порушення митних правил, наданих відповідачем, вбачається, що розгляд справи здійснено без участі позивача, в матеріалах вказаної справи відсутні докази повідомлення позивача про час та місце її розгляду на зазначену дату відповідно до вимог ч. 2 ст. 526 МК України. Неповідомлення позивача про час та місце розгляду справи про порушення митних правил є обмеженням його прав як учасника провадження у справі про порушення митних правил, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 531 МК України є підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 МК України, передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що для притягнення позивача до адміністративної відповідальності передбаченої ч.4 ст.469 МК України, має бути встановлено, що транспортний засіб, який ввозився на митну територію України, перебував у володінні, користуванні чи розпорядженні ОСОБА_1 ; ОСОБА_1 безпосередньо ввозив такий транспортний засіб на митну територію України та поміщував його у митний режим транзит (в тому числі має бути встановлено, що саме він заявляв митний режим транзит з наданням митнику відповідних документів на підтвердження права власності або користуванням транспортним засобом); ОСОБА_2 , який подав митну декларацію UA403030/2021/002616, з метою митного оформлення транспортного засобу марки Volkswagen Passat, VIN № НОМЕР_1 , дійсно отримав у володіння вказаний транспортний засіб від ОСОБА_1 та безпосередньо сам не ввозив транспортний засіб на митну територію України.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до витягу з АСМО «Інспектор», ОСОБА_1 ввіз на митну територію України транспортний засіб марки Volkswagen Passat, VIN № НОМЕР_1 у митному режимі «транзит» 22.10.2018.

Згідно автоматизованої системи митного оформлення Держмитслужби України від 24.11.2021, ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України за перевищення строку доставки вказаного автомобіля до митного органу призначення більш як на десять діб, про що Волинською митницею Держмитслужби України складено відповідно постанову №1678/UA205000/219, що позивачем не заперечується.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3 транспортного засобу марки Volkswagen Passat, VIN № НОМЕР_1 власником такого транспортного засобу є ОСОБА_5 , громадянин Литовської Республіки. 07.28.2021 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу вищевказаного автомобіля. Дані докази надані представником відповідача до матеріалів справи разом із відзивом на позовну заяву.

З копії протоколу опитування в справі про порушення митних правил від 06.12.2021, ОСОБА_2 вказав, що придбав даний транспортний засіб у липні 2021 року у м.Івано-Франківськ, особа, у якої такий транспортний засіб був ним придбаний йому не знайома, ім`я такої особи також не відоме.

Отже, будь-яких даних, що ОСОБА_1 був власником або мав право користування Volkswagen Passat, VIN № НОМЕР_1 відповідач не надав. Сам по собі протокол про порушення митних правил та АСМО «Інспектор» без підтвердження іншими доказами не є підставою для притягнення позивача до адмінвідповідальності.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній склад порушення митних правил, передбаченого ч.4 ст.469 Митного кодексу України, оскільки останній не міг передати транспортний засіб марки АСМО «Інспектор», ОСОБА_1 будь-кому в користування, у зв`язку з тим, що в його володінні, користуванні та розпорядженні не перебував даний транспортний засіб.

Крім того, договір купівлі-продажу транспортного засобу було укладено без участі позивача, митне оформлення транспортного засобу було здійснено відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України», яким не передбачено, що таке митне оформлення має бути здійснено виключно особами, які ввезли транспортні засоби на митну територію України, тому суд доходить висновку про відсутність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 469 МК України.

Дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні в судовому засіданні всіх доказів, що є в матеріалах справи, в їх сукупності, враховуючи, що суб`єкт владних повноважень не надав суду доказів правомірності свого рішення, суд приходить до висновку, що постанову начальника Тернопільської митниці Дорофія Д.О. у справі про порушення митних правил 0010/40300/21 від 06.12.2021 про накладення на позивача стягнення за порушення митних правил слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Зважаючи на те, що суд задовольняє позовні вимоги, сплачений позивачем судовий збір суд стягує на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в порядку, визначеному ч.1 ст.139 КАС України.

При вирішенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат останнього, пов`язаних із наданням йому професійної правничої допомоги, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відповідності до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та адвокатом Хомич О.В. 28.12.2021 був укладений договір про надання правової допомоги №10/28-12.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 понесено витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 10 000 грн., на підтвердження розміру якої представником позивача надано акт здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) №1/12 від 28.12.2021, квитанцію №1/12 від 28.12.2021 та додаткову угоду №1/112 до договору №10/28-12 від 28.12.2021.

Враховуючи заперечення представника відповідача щодо розміру таких витрат а також визначені у ч. 5 ст. 134 КАС України обставини, а саме, складність справи, характер та кількість підготовлених та поданих адвокатом документів, його участі у судовому засіданні, значення справи для сторони та публічний інтерес до справи, суд ухвалює стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань в користь позивача слід стягнути суму в розмірі 4 000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст.1, 77, 139, 242, 246, 271, 286Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.90, 381, 458, 469, 531 Митного Кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Постанову начальника Тернопільської митниці Державної митної служби України Дорофея Д.О. по справі про порушення митних правил №0010/40300/21 від 06 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 469 МК України - скасувати, провадження у справі - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці Держмитслужби () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні, та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня вручення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 03.04.2022.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк