Справа № 300/4390/21
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2022-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/4390/21 пров. № А/857/1939/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Курильця А.Р., Пліша М.А.

за участю секретаря судового засідання Єршової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові у режимі відео конференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року, прийняте суддею Боршовським Т.І. в м. Івано-Франківськ, о 15 годині 50 хвилині, повний текст складено 10 грудня 2021, у справі № 300/4390/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Коломийської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання нечинним та протиправним рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2021 року ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та нечинним рішення 14 сесії Коломийської міської ради № 723-14/2021-14 від 20.05.2021 щодо надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1200 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для індивідуального садівництва.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на розгляд 14 сесії Коломийської міської ради було поставлено одночасно два питання щодо надання дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення однієї і тієї ж земельної ділянки, яка фактично розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Незважаючи на те, що в графічних матеріалах ОСОБА_2 вказано помилкове місце розташування земельної ділянки: АДРЕСА_1 не АДРЕСА_1 , відповідач всупереч абзацу 1 частини третьої статті 123 Земельного кодексу України надав ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Водночас питання про надання такого дозволу ОСОБА_1 за її заявою на вказану земельну ділянку на даний час не вирішено. Так, незважаючи на існування рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 в справі № 300/748/21, яким визнано протиправною відмову Коломийської міської ради у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.08.2020, Коломийська міська рада не виконала вказане судове рішення та не прийняла жодного рішення щодо надання чи відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач подала апеляційну скаргу, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та неповного з`ясування обставин справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано на те, що підставою позову є порушення Коломийською міською радою, її прав та інтересів щодо отримання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 шляхом надання незаконної переваги в отриманні такого дозволу третій особі ОСОБА_2 . Предметом оскарження є рішення Коломийської міської ради № 723-14/2021 від 20 травня 2021 року, яким відповідач без належних правових підстав надав ОСОБА_2 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку.

Крім того, вказане ОСОБА_2 у заяві та відповідачем у оспорюваному рішенні від 20 травня 2021 року місце розташування земельної ділянки не відповідає її дійсному місцю знаходження та відомостям Державного земельного кадастру.

Відповідно до даних Публічної кадастрової карти спірна земельна ділянка має своїм місцем розташування місто Коломия Івано-Франківської області.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_2 від 14 квітня 2021 року та оскаржуваного рішення земельна ділянка, на яку він отримав дозвіл на виготовлення проекту землеустрою та виготовив такий проект, знаходиться в селі Королівка Коломийського району.

Зазначає, що судом встановлено та не заперечується представником відповідача, що на час розгляду справи в суді першої інстанції адміністративні межі міста Коломия не затверджені в установленому законом порядку.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про Державний земельний кадастр» дані публічної кадастрової карти формуються, в тому числі, на підставі адміністративно- територіального поділу відповідно до меж адміністративно-територіальної одиниці.

Таким чином, до затвердження в установленому статтею 174 Земельного Кодексу України порядку адміністративних меж міста Коломия, дії Коломийської міської ради щодо затвердження Генерального Плану міста та Схеми зонування є передчасним та суперечить вимогам чинного законодавства України та нормі ст. 19 Конституції України щодо неухильного дотримання органами самоврядування вимог закону.

Невідповідність місця розташування земельної ділянки, вказана в оспорюваному рішенні, підтверджується і іншими матеріалами справи.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» кадастровий номер ділянки присвоюється земельній ділянці під час проведення її державної реєстрації та має чотирьохрівневу ієрархічну структуру, в якій перші десять знаків - це код одиниці адміністративно-територіального устрою України.

При внесенні відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру державний реєстратор, відповідно до вимог закону та відомостей, що містяться в Державному земельному кадастрі, визначив місце розташування земельної ділянки в межах адміністративно-територіальної одиниці м. Коломия. Державним реєстратором було присвоєно спірній земельній ділянці відповідний кадастровий номер, де перші десять знаків це код , що належить саме місту Коломия , а не селу Королівка.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою позов задоволити.

Відповідачем та третьою особою подано відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, позивачку, яка просить задоволити апеляційну скаргу, представника відповідача та представника третьої особи, які просять залишити без змін рішення суду, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 13.08.2020 ОСОБА_1 звернулась до Коломийської міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 . Вказана заява зареєстрована за № 84892 в Центрі надання адміністративних послуг Коломийської міської ради, до якої було долучено копію паспорта позивача, копію довідки про присвоєння їй ідентифікаційного коду, кадастровий план, погоджений управлінням Держгеокадастру та відділом архітектури та містобудування, інші документи.

Оскільки заява позивача від 13.08.2020 не була розглянута у встановлений законом термін, 02.03.2021 ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Коломийської міської ради Івано-Франківської області про визнання протиправною бездіяльності щодо розгляду заяви.

18.05.2021 постійною комісією відповідача з питань екології, використання земель, природних ресурсів та регулювання земельних відносин на засіданні за наслідками розгляду питання по суті заяви позивача від 13.08.2020, за результатом голосування не прийнято рішення про погодження проекту рішення про задоволення заяви позивача та надання їй запитуваного дозволу, що відображено в пункт 28 протоколу засідання цієї комісії від 18.05.2021.

ОСОБА_2 14.04.2021 подано до Коломийської міської ради заяву про надання йому дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки площею 1200 кв.м. розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . До заяви долучено, окрім документів що посвідчують особу та спеціальний статус: паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 від 03.12.2009, довідки про реєстраційний номер платника податків, посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 20.11.2020, також долучено: схему експлікація земельних угідь, ситуаційну схему; викопіювання з кадастрової карти (плану); абрис земельної ділянки.

18.05.2011 профільна комісії міської ради погодила проект рішення про надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за заявою від 14.04.2021, що підтверджується копією протоколу засідання комісії.

20.05.2011 на засідання Коломийської міської ради внесено на розгляд проект рішення про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 . Питання за наслідками голосування не отримало необхідної кількості голосів депутатів місцевої ради, про що відповідач повідомив позивача листом від 21.05.2021.

Цього ж дня, Коломийська міська рада прийняла рішення № 723-14/2021-14 від 20.05.2021 про надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1200 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для індивідуального садівництва.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 у справі № 300/748/21, яке набрало законної сили 09.07.2021, визнано протиправною відмову Коломийської міської ради у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,1 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 та зобов`язано Коломийську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.08.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,1 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 .

На виконання зазначеного рішення суду в справі № 300/748/21, Коломийська міська рада на пленарному засіданні 02.09.2021 повторно розглянула заяву ОСОБА_1 від 13.08.2020, за результатами якої, проект рішення про задоволення заяви не набрав необхідної кількості голосів, що підтверджується витягом з протоколу 18 сесії Коломийської міської ради восьмого демократичного скликання від 02.09.2021, і таке окремо оскаржується позивачкою в судовому порядку.

21.09.2021 постійна комісія з питань екології, використання земель, природних ресурсів та регулювання земельних відносин Коломийської міської ради вирішила погодити ОСОБА_2 надання у власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується протоколом № 36-3 від 21.09.2021.

Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з позовом.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що прийняття відповідачем рішення про погодження надання третій особі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, не встановлює обмежень щодо реалізації позивачем права на отримання у встановленому законом порядку цієї земельної ділянки, виходячи з наступного.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правовий статус сільських, селищних, міських рад визначено Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР із змінами та доповненнями станом на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 10 Закону № 280/97-ВР визначено, що ради є органами місцевого самоврядування, що представляють інтереси відповідних територіальних громад та здійснюють повноваження, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону № 280/97-ВР, передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття рішень щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Статтею 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до статті 118 ЗК України, порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів: - звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; - надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування; - розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; - погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 ЗК України; - затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 ЗК України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок.

Тобто, наведеними нормами права встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлені особи звертаються до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Відповідно абз. 1 ч. 3 ст. 123 ЗК України, якою визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Земельним кодексом України визначено чіткий алгоритм розгляду заяв громадян про відведення у власність земельних ділянок та вичерпний перелік підстав для відмови особі у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 в справі № 300/748/21 визнано протиправною відмову Коломийської міської ради у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.08.2020 (рішення набрало законної сили 09.07.2021. Рішенням суду встановлено, що розгляд та вирішення заяви від 13.08.2021 здійснено Коломийською міською радою на пленарному засіданні сесії 20.05.2021 не в порядку та у спосіб, які передбачені статтями 118, 122 Земельного кодексу України, статтями 26, 33, 59 Закону України «Про місце самоврядування в Україні». На виконання вказаного судового рішення Коломийською міської радою на пленарної засіданні 02.09.2021 повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 : проект рішення не набрав необхідної кількості голосів. Такі дії Коломийської міської ради є предметом судового розгляду у справі № 300/6004/21.

ОСОБА_2 14.04.2021 подано до Коломийської міської ради заяву про надання йому дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки площею 0,12 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . За його заявою прийнято рішення від 20.05.2021 № 723-14/2021-14. Ним же розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва, земельна ділянка кадастровий номер :27:004:0096. Однак такий проект землеустрою не затверджений Коломийською міською радою, оскільки ухвалою суду від 18.10.2021 у цій адміністративній справі вжито заходів забезпечення позову у спосіб заборони розгляду такого питання.

Таким чином, на момент прийняття спірного рішення від 20.05.2021 № 723-14/2021-14, заява позивачки від 13.08.2021 не вирішена.

Разом з тим, відповідно до приписів статті 79-1 статті 118 Земельного кодексу України, метою надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок є формування земельної ділянки, яке полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Отже, надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. При цьому, не суттєво за чиїм замовленням такий проект буде розроблено. Закон не виключає ситуації, коли проекти одночасно розробляються різними замовниками.

Під час розробки проекту, серед іншого, визначаються (узгоджуються) її межі та з`ясовується наявність правових та фактичних перешкод для надання її у власність, зокрема спірність прав щодо ділянки. Ці обставини повинні враховуватися органом, що розпоряджається землями, під час затвердження проекту та надання земельної ділянки у власність, а не на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Надання дозволу на розробку проекту відведення не свідчить, що проект радою буде затверджено. Якщо буде виявлено обставини, що за законом є підставами для відмови у затвердженні проекту, рада може відмовити.

Апеляційний суд зазначає, що надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1200 га хоча і зачіпає інтереси позивачки, але не порушує її прав та інтересів, оскільки ще не свідчить про отримання в майбутньому позитивного рішення про надання такої земельної ділянки у власність.

Відповідно до даних Публічної кадастрової карти земельна ділянка на яку надано дозвіл на розроблення проекту розташована в АДРЕСА_2 . В той час, як ОСОБА_2 отримав від Коломийської міської ради дозвіл на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки з розташування в с.Королівка Коломийського району.

Судом встановлено і таке вбачається з викопіювання з Генерального плану м.Коломия та викопіювання з Схеми зонування території м. Коломия відповідно до яких земельна ділянка, яку просив надати ОСОБА_2 знаходиться за межами м. Коломиї в АДРЕСА_1. Надані документи дають можливість ідентифікувати земельну ділянку на місцевості та містять прив`язку до населеного пункту.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представником відповідача зазначено та судом встановлено, що межа міста Коломия не затверджена в установленому законом порядку, що підтверджується листом відділу земельних ресурсів Коломийської міської ради від 05.11.2021 № 198/023-23, а, відтак, покликання позивача на розбіжності між даними Публічної кадастрової карти та місцезнаходженням земельної ділянки, вказаним в спірному рішенні згідно даних містобудівної документації міста Коломия, не заслуговують на увагу, оскільки не внесені зміни в Публічну кадастрову карту, які б враховували зміни в генеральному плані міста Коломия та його зонуванні.

Рішеннями Коломийської міської ради від 03.09.2015 за № 2257-56/2015 та від 26.12.2018 за № 3336-40/2018 затверджено «План зонування території м.Коломиї» та містобудівну документацію «Внесення змін до генерального плану міста Коломия Івано- Франківської області.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач правомірно користувався при розгляді заяви ОСОБА_2 відповідною містобудівною документацією (Генеральним планом м.Коломия, Схемою зонування території м.Коломия) при визначенні того, чи бажана земельна ділянка знаходиться в фактичних межах міста Коломия чи за її межами (с.Королівка). Дане підтверджується схемою міста Коломиї в частині прилеглій до с.Королівка, накладеній на Публічну кадастрову карту.

Відповідно вимог статті 173 Земельного Кодексу України, межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій. Межі району, села, селища, міста, району у місті встановлюються і змінюються за проектами землеустрою, які розробляються відповідно до техніко-економічного обґрунтування їх розвитку, генеральних планів населених пунктів.

Частиною 1 статті 174 Земельного Кодексу України встановлено, що рішення про встановлення і зміну меж районів і міст приймається Верховною Радою України за поданням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, Київської чи Севастопольської міської рад.

Згідно листа відділу земельних відносин від 03.11.2021р. № 198/023-23 підтверджено, що проект землеустрою щодо встановлення межі міста Коломия розроблений ПП «Прикарпатський земельний центр» погоджений рішенням міської ради «Про погодження проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж міста Коломия від 26.12.2018р. за № 3367-40/2018 року, погоджений рішенням сесії Івано-Франківської обласної ради від 19.02.2021р. № 110-4/2021 та направлений до розгляду Кабінетом Міністрів України до Верховної ради.

Відповідно до п.26 Порядку ведення Державного земельного кадастру, що затв. постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012р. № 1051 передбачено, що система кадастрової ідентифікації об`єктів Державного земельного кадастру є єдиною на всій території України.

Ідентифікатором земель у межах державного кордону, земель у межах територій адміністративно-територіальних одиниць, обмежень у використанні земель, частини земельної ділянки, на яку поширюється дія обмеження у використанні земельної ділянки, сервітуту, договору суборенди у Державному земельному кадастрі є їх обліковий номер.

Ідентифікатором земельної ділянки у Державному земельному кадастрі є її кадастровий номер.

Кадастровий номер земельної ділянки не відображає її приналежність до будь-якої адміністративно-територіальної одиниці.

Колегія суддів погоджується, що рішення відповідача про надання третій особі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не встановлює обмежень щодо реалізації позивачем права на отримання у встановленому законом порядку цієї земельної ділянки. Заява ОСОБА_2 від 14.04.2021 відповідала вимогам статті 118 Земельного кодексу України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що спірна земельна ділянка є однією і тією ж, і чинне законодавство не обмежує право інших осіб подати заяви на виготовлення проекту землеустрою на одну і ту ж земельну ділянку, а, відтак, колегія суддів вважає, що право позивачки про яке вона стверджувала і в апеляційній інстанції, не порушено та не позбавляє її можливості подати таку заяву.

Судом першої інстанції вірно застосовано судову практику в спірних правовідносинах.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29)

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ч.3 ст.243, ст..ст.308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року у справі № 300/4390/21, - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 07.04.22