Справа № 380/24005/21
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2022-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач-1, Головне управління ПФУ у Львівській області) Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач-2, Головне управління ПФУ у Вінницькій області), у якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 134750004 від 19.05.2021 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу;

- зобов`язати відповідача призначити та нарахувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до пільгового стажу: період навчання з 01.09.1981 по 20.07.1984; періоди роботи з 20.07.1984 по 21.11.2007; з 11.08.2008 по 28.01.2009; з 01.09.2009 по 13.04.2018; з 07.06.2018 по 27.11.2021 на посаді тракториста-машиніста.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив щодо неврахування часу навчання з 01.09.1981 по 20.07.1984 та стажу роботи з 20.07.1984 по 21.11.2007; з 11.08.2008 по 28.01.2009; з 01.09.2009 по 13.04.2018; з 07.06.2018 по 27.11.2021 на посаді тракториста-машиніста до пільгового стажу позивача у зв`язку з неналежністю документів, які підтверджують трудовий стаж є протиправним. Також вказав, що відповідачем безпідставно не враховано вказані періоди роботи з трудової книжки позивача, так як остання є основним документом, який підтверджує стаж особи. Зазначив, що позивач має достатній стаж роботи, передбачений п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для призначення пенсії на пільгових умовах. Відтак позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом права на призначення пенсії.

Ухвалою від 17.01.2022 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 03.02.2022 залучено до участі у справі як співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100 м. Вінниця Хмельницьке шосе 7; ); встановлено відповідачу-2 п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву з дня отримання копії ухвали про залучення співвідповідача.

На адресу від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 3890 від 13.01.2022), у якому проти позову заперечив. В обґрунтування зазначив, що головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу. Вказав, що страховий стаж позивача склав 37 років 08 місяців 27 днів. Також стверджує, що період роботи позивача у ПП «Агрофірма «Лугове»» з 07.06.2018 не зараховано до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 , оскільки він прийнятий на роботу на посаду «механізатор», яка, в свою чергу, не передбачена п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058. Щодо періоду роботи позивача з 11.08.2008 по 28.08.2009, з 01.09.2009 по 13.04.2018 у приватному підприємстві «Шостак» зазначив, що у відповідача відсутня інформація, що вказане підприємство займається виробництвом сільськогосподарської продукції. Крім того, повідомив, що період навчання у сільському професійно-технічному училищі з 01.09.1981 по 20.07.1984 не може зараховуватися до пільгового стажу роботи, оскільки законодавством чітко зазначено умови набуття права на пільгову пенсію як тракториста-машиніста: виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Копію ухвали від 03.02.2022 та позовної заяви відповідач-2 отримав 09.02.2022 на електронну адресу, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про доставку електронного листа. Станом на день розгляду справи відзиву на позовну заяву на адресу суду від відповідача-2 не надходило відтак суд, керуючись ч. 6 ст. 162 КАС України вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі обставини справи.

Відповідно до диплому серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 01.09.1981 по 20.07.1984 навчався в Олеському ССПТУ-45 смт. Олесько Буського району Львівської області та здобув загальну середню освіту. Рішенням екзаменаційної комісії позивачу присвоєно кваліфікацію тракторист-машиніст 2 класу, слюсаря 3 розряду, водія категорії «С», та зазначено, що ОСОБА_1 має право працювати на Т-150, Т-150«к».

Згідно із записами в трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 20.07.1984 позивач, ОСОБА_1 , працював, зокрема:

- з 20.07.1984 по 21.11.2007 - трактористом 3 класу у тракторній бригаді № 2 колгоспу ім. Чапаєва Бродівського району Львівської області;

- з 14.12.2007 по 10.08.2008 позивачу виплачувалася допомога по безробіттю;

- з 11.08.2008 по 28.08.2009 - трактористом-машиністом категорії С, D, E у приватному підприємстві «Шостак»;

- з 01.09.2009 по 13.04.2018 - трактористом-машиністом С, D, E у приватному підприємстві «Шостак»;

- з 07.06.2018 - працює механізатором у приватному підприємстві «Агрофірма «Лугове»».

Відповідно до запису № 5 трудової книжки позивача, колгосп ім. Чапаєва перейменовано на селянську спілку «Хлібороб». Селянську спілку «Хлібороб» реорганізовано в СТзОВ «Хлібороб» (запис № 6).

ОСОБА_1 17.05.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 43 від 19.05.2021 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Відмову обґрунтовано тим, що необхідний страховий стаж для призначення пенсії позивачу становить 28 років 06 місяців, з них: 20 років - необхідний стаж роботи трактористом-машиністом, безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, визначений пунктом 3 частини другої статті 114 Закону № 1058. Зазначено, що страховий стаж позивача становить 37 років 08 місяців 27 днів, однак пільговий стаж особи не підтверджений, оскільки уточнюючі довідки про пільговий характер роботи оформлені не належним чином, а також відсутні довідка або витяг із Положення або Статуту підприємств, що такі підприємства займаються виробництвом сільськогосподарської продукції.

Позивач не погоджується з прийнятим рішення, вважає таке протиправним, відтак звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З аналізу частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, статті 23 Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України слідує, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV).

Частиною першою статті 114 вказаного Закону визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій вказаної статті. Розміри пенсій для осіб, визначених вказаною статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 зазначеного Закону.

Пунктом 3 частини другої згаданої статті встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим вказаного пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим вказаного пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, з наступними змінами та доповненнями, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Суд встановив, що згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_2 від 20.07.1984 позивач працював, зокрема:

- з 20.07.1984 по 21.11.2007 - трактористом 3 класу у тракторній бригаді № 2 колгоспу ім. Чапаєва Бродівського району Львівської області;

- з 14.12.2007 по 10.08.2008 позивачу виплачувалася допомога по безробіттю;

- з 11.08.2008 по 28.08.2009 - трактористом-машиністом категорії С, D, E у приватному підприємстві «Шостак»;

- з 01.09.2009 по 13.04.2018 - трактористом-машиністом С, D, E у приватному підприємстві «Шостак»;

- з 07.06.2018 - працює механізатором у приватному підприємстві «Агрофірма «Лугове»».

Крім цього, позивач для підтвердження стажу роботи на вказаних посадах подав довідку від 13.04.2021 № 493, видану Заболотцівською сільською радою Бродівського району Львівської області, та витяг з книги обліку трудового стажу та заробітку колгоспника № 4 (стаж роботи з 20.07.1984 по 21.11.2007).

З довідки від 17.05.2021 № 28, виданої приватним підприємством «Шостак», слідує, що ОСОБА_1 працював з 11.08.2008 по 28.08.2009 та з 01.09.2009 по 13.04.2018 в якості тракториста-машиніста і був безпосередньо зайнятий на виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві або протягом календарного року в тваринництві та виконував поставлені норми виробітку. Також вказано, що ці періоди зараховуються до стажу роботи і дають право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Як слідує з довідки № 25 від 29.04.2021, виданої приватним підприємством «Агрофірма «Лугове»», позивач з 07.06.2018 по день видачі довідки працював у вказаному підприємстві в якості тракториста-машиніста і був безпосередньо зайнятий на виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві або протягом календарного року в тваринництві та виконував поставлені норми виробітку. Також вказано, що ці періоди зараховуються до стажу роботи і дають право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Надаючи оцінку аргументам відповідача, про те, що період роботи позивача у ПП «Агрофірма «Лугове»» з 07.06.2018 не зараховано до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 , оскільки він прийнятий на роботу на посаду «механізатор», яка, в свою чергу, не передбачена п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, суд зазначає, що термін «механізатор» є загальновживаним й більш широким родовим поняттям професії тракториста, зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції.

Єдине найменування професії механізаторів сільського господарства «тракторист-машиніст» було запроваджено в 1961 році і охоплює такі професії: бульдозеристи, бульдозеристи-скреперисти, грейдеристи, комбайнери, машиністи дощувальних машин, машиністи льоноконоплезбиральних машин, машиністи скреперів, скреперисти, машиністи чаєзбиральних машин, машиністи екскаваторів, механіки-водії бавовнозбиральних машин, механіки-водії самохідних широкозахватних сінокосарок, механіки-комбайнери, трактористи, трактористи-бульдозеристи.

Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому разі, якщо в між польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, проводиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

Відповідно до «Загальносоюзного класифікатора професій робітників, посад службовців і тарифних розрядів 186016», затвердженого постановою Державного комітету СРСР по стандартах від 27.08.1986 № 016, введеного в дію з 01.01.1987 та класифікатора професій ДК 003:2010 на зміну ДК 003:2005, затвердженого та введеного в дію наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327, чинного на теперішній час, професія «механізатор» відсутня, а міститься професійна назва роботи тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 20.02.2020 у справі № 182/6635/16-а.

Більше того, суд зауважує, що в уточнюючих довідках від 17.05.2021 № 28 (щодо періоду роботи позивача з 11.08.2008 по 28.08.2009 та з 01.09.2009 по 13.04.2018), від 29.04.2021 № 25 (з 07.06.2018 по 29.04.2021) зазначено, що позивач працював трактористом-машиністом і був безпосередньо зайнятий на виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві, або на протязі календарного року в тваринництві.

Щодо періоду стажу роботи ОСОБА_1 з 20.07.1984 по 21.11.2007 суд зазначає, що наявними в матеріалах справи доказами, зокрема трудовою книжкою, підтверджується факт роботи позивача трактористом 3 класу у вказаний період.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що подані позивачем документи у повній мірі підтверджують зайнятість його на роботах, передбачених пунктом 3 частини другої статті 114 Закону України № 1058-IV.

Крім того суд зазначає, що нормою п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, не передбачено надання заявником додаткових документів для підтвердження виду професійної діяльності.

Враховуючи наведене, виходячи з того, що позивач станом на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії досяг 55 років, мав страховий стаж понад 30 років, з них понад 20 років пільгового стажу, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача призначити та нарахувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до пільгового стажу періоду навчання з 01.09.1981 по 20.07.1984 суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» від 10 лютого 1998 року № 103/98-ВР час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 20.07.1984 закінчив Олеське середнє спеціальне професійно-технічне училище № 45 за спеціальністю «тракториста-машиніста широкого профілю з вмінням виконувати роботи слюсаря-ремонтника та водія автомобіля» та з 20.07.1984 зарахований на посаду тракториста 3 класу у тракторну бригаду № 2 колгоспу ім. Чапаєва Бродівського району Львівської області.

Оскільки перерва між днем закінчення позивачем навчання в ПТУ і днем зарахування на роботу за професією не перевищує 3 місяців, то період навчання позивача в ПТУ має бути зарахований до пільгового трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 683/1774/16-а.

Відтак суд відхиляє доводи відповідача про те, що період навчання позивача у сільському професійно-технічному училищі з 01.09.1981 по 20.07.1984 не може зараховуватися до пільгового стажу роботи, оскільки законодавством чітко зазначено умови набуття права на пільгову пенсію як тракториста-машиніста: виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства та доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 134750004 від 19.05.2021 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу, суд зазначає, що відповідач-1 у своєму відзиві зазначив, що оскаржуване рішення прийнято Головним управління Пенсійного фонду у Вінницькій області за принципом екстериторіальності.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним і скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії № 134750004 від 19.05.2021.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до приписів Закону № 1058 позивач (у випадку призначення йому пенсії) перебуватиме на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача-2 про відмову в призначенні пенсії № 134750004 від 19.05.2021 та про необхідність зобов`язання відповідача-1 призначити позивачу пенсію відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003, зарахувавши до пільгового стажу: періоди роботи з 20.07.1984 по 21.11.2007; з 11.08.2008 по 28.01.2009; з 01.09.2009 по 13.04.2018; з 07.06.2018 по 27.11.2021 на посаді тракториста-машиніста.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, з метою повного та ефективного захисту прав позивача суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, рішенням у справі визнано протиправним та скасовано рішення про відмову в призначення пенсії відповідача-2, а зобов`язання щодо відновлення порушеного права позивача покладено на відповідача-1, то суд доходить висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів по 454,00 грн сплаченого судового збору на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (80631 Львівська область Золочівський район с. Лугове; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016 м. Львів вул. Митрополита Андрея 10; код ЄДРОПУ 13814885), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100 м. Вінниця Хмельницьке шосе 7; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії № 43 від 19.05.2021.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003, зарахувавши до пільгового стажу: періоди роботи з 20.07.1984 по 21.11.2007; з 11.08.2008 по 28.01.2009; з 01.09.2009 по 13.04.2018; з 07.06.2018 по 27.11.2021 на посаді тракториста-машиніста.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 коп сплаченого судового збору.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 коп сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.П. Качур