Справа № 380/14894/21
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2022 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 380/14894/21 за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просила:

- Визнати протиправною бездіяльність Івано-Франківської селищної ради щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 від 31.05.2021 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, орієнтовною площею 0.25 га у с. Бірки;

- Зобов`язати Івано-Франківську селищну раду, у місячний строк з дня набрання рішенням законної сили, надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, орієнтовною площею 0,25 га у с. Бірки.

Позов обґрунтований тим, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягала у не прийнятті рішення щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою протягом встановленого законодавством строку для вирішення відповідного питання. Вважає, що ефективним способом захисту у спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, орієнтовною площею 0,25 га у с. Бірки.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відзив обґрунтований тим, що на черговому пленарному засіданні XIII сесії Івано-Франківської селищної ради був розглянутий проект рішення «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_1 ». За результатами голосування рішення не було прийняте (За - 0, проти - 3, утримались - 17). Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Враховуючи зазначене, Івано-Франківську селищну раду не можна вважати бездіяльною, так як вона діяла в межах Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» і кожен депутат вправі голосувати за власним переконанням.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 09.09.2021 відкрито спрощене провадження адміністративній справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлені наступні обставини:

31.05.2021 року позивач звернулась до голови Івано-Франківської ОТГ із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, орієнтовною площею 0.25 га у с. Бірки.

За результатами розгляду заяви, листом №02-15/2648 від 16.08.2021 року Івано-Франківською селищною радою повідомлено позивача, що вказана заява була розглянута на ХІІІ сесії VІІІ скликання Івано-Франківської селищної ради. За результатами голосування рішення не прийняте.

Окрім того, листом проінформовано додатково, що у відповідності до п. 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом, роз`яснено також, що рішення, які не отримали необхідної кількості голосів на підтримку вважаються відхиленими.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача в частині не розгляду заяви та неприйняття рішення щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Так, повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені ст..ст.118, 122, 123 Земельного кодексу України, ст.ст.26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до ч. 6 ст.118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями ч. 7 наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

За правилами ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, серед інших, вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

Отже, зі змісту вказаної норми вбачається, що законодавцем встановлений чіткий алгоритм дій суб`єкта владних повноважень розглянути клопотання у місячний строк і прийняти одне з відповідних рішень: або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні.

При цьому, законодавцем визначено виключну підставу для відмови у наданні такого дозволу, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність за результатом розгляду клопотання зацікавленої в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки особи зобов`язаний прийняти конкретне рішення: 1)надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або 2)мотивовану відмову у його наданні. Прийняття інших рішень за наслідками розгляду відповідного клопотання, у тому числі листів інформаційного характеру, зокрема, про відхилення проекту рішення щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою з підстав визначених частиною 2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» чинним законодавством не передбачено.

У свою чергу, як було встановлено судом відповідач за результатом розгляду звернення позивача від 31.05.2021 року не прийняв рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, що свідчить про недотримання суб`єктом владних повноважень вимог ст.118 Земельного кодексу України.

З приводу посилань відповідача у листі від 16.08.2021 року №02-15/2648 на те, що питання про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку не набрало достатньої кількості голосів на пленарному засіданні селищної ради, то суд такі оцінює критично та відзначає, що чинним законодавством вказаної відповідачем підстави для неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не передбачено.

Водночас, суд враховує, що відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

У розумінні статті 13 Конвенції ефективний засіб правого захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом частково враховуються аргументи наведені позивачем щодо зобов`язання відповідача надати Івано-Франківську селищну раду Яворівського району Львівської області надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку у власність орієнтованою площею 0,25 га у с. Бірки, оскільки суд взамін визнання протиправної бездіяльності відповідача не може підміняючи собою орган владних повноважень (розпорядника землі) зобов`язувати відповідача надати позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку власність.

Однак вказане не звільняє відповідача від повторного розгляду Івано-Франківською селищною радою Яворівського району Львівської області звернення ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку у власність орієнтованою площею 0,25 га у с. Бірки.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.

Судові витрати відповідно до ст.139 КАС України стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Івано-Франківської селищної ради (81070, Львівська обл., Яворівський р-н, смт. Івано-Франкове, пл.Ринок, 1) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, - задоволити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 від 31.05.2021 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, орієнтовною площею 0.25 га у с. Бірки.

Зобов`язати Івано-Франківську селищну раду Яворівського району Львівської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.05.2021 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, орієнтовною площею 0.25 га у с. Бірки.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення складено у повному обсязі 06.04.2022 року.

Суддя Гавдик З.В.