Справа № 380/20987/21
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивачка) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (Відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 28 травня 2020 року № 81 щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до загального та пільгового (спеціального) страхового стажу за списком № 2 періоду роботи з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2020 року у відокремленому підрозділі шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до загального та пільгового (спеціального) страхового стажу за списком № 2 періоду роботи з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2020 року у відокремленому підрозділі шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» та призначити пільгову пенсію за віком згідно з підпунктом 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням вказаного періоду спеціального (пільгового) страхового стажу з 21 травня 2020 року.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що відповідно до записів у трудовій книжці вона працювала на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановами Кабінету Міністрів України № 36 від 16 січня 2003 року та № 461 від 24 червня 2016 року. Звільнилася з роботи за станом здоров`я 29 червня 2021 року. 21 травня 2020 року у зв`язку із досягненням необхідного пенсійного віку позивачка звернулася до пенсійного органу із заявою та необхідними документами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 28 травня 2020 року № 81 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 з тих підстав, що їй не зараховано до спеціального (пільгового) стажу період роботи у відокремленому підрозділі шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2020 року у зв`язку з несплатою цим підприємством страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вказаний період.

Зазначене рішення відповідача позивачка уважає протиправним та таким, що його належить скасувати, оскільки обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Працівник не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства зі сплати страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового та пільгового стажу при призначенні пенсії періодів його роботи. Таким чином, на думку позивача, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для незарахування періодів її роботи у відокремленому підрозділі шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» через несплату страхувальником страхових внесків до Пенсійного фонду України. Тому за умови підтвердження пільгового стажу вона як громадянка України наділена правом на відповідний соціальний захист збоку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Позивачка стверджує, що станом на момент звернення із заявою та необхідними документами про призначення пенсії її загальний страховий стаж становив 25 років 05 місяців 26 днів, спеціальний (пільговий) стаж з урахуванням періоду з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2020 року складав 10 років 02 місяці 16 днів, що дає їй право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах у віці 53 роки відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Оскільки із заявою та необхідними документами позивачка звернулася до пенсійного органу 21 травня 2020 року, то на підставі частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсію їй належить призначити саме з цієї дати (дати звернення).

Враховуючи вищевикладене, адміністративний позов просить задовольнити у повному обсязі.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що під час розгляду заяви позивачки від 21 травня 2020 року про призначення пенсії за віком, період її роботи у відокремленому підрозділі шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2020 року не зараховано до страхового стажу та до стажу роботи за списком № 2, оскільки згідно «Індивідуальних відомостей про застраховану особу» (форма ОК-5), виданих на ім`я позивачки, відсутні відомості про сплату відокремленим підрозділом шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вказаний період. Відповідно до поданих документів для призначення пенсії стаж роботи позивачки за списком № 2 складає 8 років 6 місяців 25 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 у віці 53 років. З огляду на це Головним управлінням Пенсійного фонду України прийнято рішення про відмову у призначенні позивачці пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2. Відповідач уважає, що в межах спірних правовідносин він діяв у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому в задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 29 листопада 2021 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

21 травня 2020 року позивачка звернулася до Червоноградського відділу обслуговування громадян Львівської області (сервісний центр) із заявою та необхідними документами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 28 травня 2020 року № 81 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з таких підстав: «[…] «Як вбачається з індивідуальних відомостей про застраховану особу, виданих на гр. ОСОБА_1 за період з 01.10.2018 по сьогоднішній день шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» не сплатила страхових внесків (єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), а відтак період роботи заявниці з 01.10.2018 по 30.04.2020 не зараховується до страхового стажу та стажу роботи за Списком № 2. Стаж роботи за Списком № 2 складає 8 років 6 місяців 25 днів, що недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у віці 53 роки. Право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 за викладених обставин заявниця набуде при досягненні 56 років. Враховуючи викладене, відділом з питань призначення пенсій Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону № 1058 […]».

Позивачка, уважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 28 травня 2020 року № 81 про відмову у призначені пенсії за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» звернулася з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 28 травня 2020 року № 81 про відмову у призначені позивачці пенсії за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у частині 1 статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - також Закон № 1058-IV).

Відповідно до пункту першого статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з підпунктом другим пункту другого статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Суд встановив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 28 травня 2020 року № 81 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з підстав недостатності у неї спеціального (пільгового) стажу роботи за списком № 2, а саме наявність 08 років 06 місяців 25 днів замість не менше 10 років необхідних. Також указаним рішенням позивачці не зараховано до спеціального (пільгового) та загального стажу період її роботи у відокремленому підрозділі шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2020 року у зв`язку з несплатою цим підприємством страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вказаний період.

Надаючи правову оцінку таким підставам для відмови у зарахуванні позивачці до спеціального (пільгового) та загального стажу періоду її роботи у відокремленому підрозділі шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2020 року, а відтак й у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону № 1058-IV суд зазначає наступне.

Відповідно до норм частини 1 статті 24 Закону 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 3 зазначеної статті страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначено у статті 20 Закону 1058-IV.

Так, абзацом 1 частини 1 статті 20 Закону 1058-IV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Відповідно до частини 2 зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з частиною 10 статті 20 Закону 1058-IV якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Нормами статті 106 Закону 1058-IV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку, що обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Отже, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Указана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року (справа № 208/6680/16-а), від 20 березня 2019 року (справа № 688/947/17), від 30 вересня 2019 року (справа № 316/1392/16-а), від 27 травня 2021 року (справа № 343/659/17) від 30 грудня 2021 року (справа № 348/1249/17), яку суд відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 КАС України враховує під час вирішення цього спору.

Відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 22 липня 1985 року позивачка у спірний період (з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2020 року) працювала машиністом конвеєра другого розряду та гірником другого розряду у відокремленому підрозділі шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля».

Згідно з Індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, які видані на ім`я ОСОБА_1 , у спірний період з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2020 року позивачці нараховувалася та виплачувалася заробітна плата, однак відомості про сплату роботодавцем позивачки страхових внесків за вказаний період індивідуальні відомості не містять.

Суд повторно наголошує, що обов`язок щодо нарахування та сплати страхових внесків покладений на підприємство. Таким чином, право на зарахування періоду роботи особи на певному підприємстві не залежить від виконання підприємством обов`язку по нарахуванню та сплаті страхових внесків.

Оскільки у спірні у цій справі періоди роботи позивачці була нарахована та виплачена заробітна плата, роботодавець позивача був зобов`язаний нараховувати та сплачувати страхові внески.

Однак внаслідок невиконання роботодавцем позивачки обов`язку зі сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України позивачка позбавлена соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи у відокремленому підрозділі шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» за період з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2020 року, що є недопустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам у сфері соціального захисту.

Відтак відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за період роботи позивачки у відокремленому підрозділі шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2020 року не є підставою для позбавлення позивачки права на зарахування указаного періоду до спеціального (пільгового) та загального стажу та як наслідок на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону № 1058-IV з урахуванням цього стажу.

Зважаючи не викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуваним рішенням відповідач протиправно не зарахував позивачці до спеціального (пільгового) та загального стажу період її роботи у відокремленому підрозділі шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2020 року та як наслідок необґрунтовано відмовив їй з цієї підстави у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону № 1058-IV.

Згідно із частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 28 травня 2020 року № 81 про відмову у призначені позивачці пенсії за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не відповідає критеріям, які визначені у пунктах першому, третьому, п`ятому, шостому частини другої статті 2 КАС України, тому таке рішення належить визнати протиправним та скасувати, а позовну вимогу у цій частині задовольнити повністю.

Щодо позовної вимоги позивачки про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до загального та спеціального (пільгового) стажу за списком № 2 період роботи з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2020 року у відокремленому підрозділі шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» суд зазначає таке.

У процесі розгляду справи суд встановив, що відповідач безпідставно не зарахував позивачці до спеціального (пільгового) та загального стажу період її роботи у відокремленому підрозділі шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2020 року.

З цієї підстави суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 28 травня 2020 року № 81, яким позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону № 1058-IV.

За таких обставин суд доходить висновку про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати позивачці період її роботи у відокремленому підрозділі шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2020 року до спеціального (пільгового) та загального стажу.

Тому позовну вимогу у цій частині також належить задовольнити повністю.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити позивачці пільгову пенсію за віком згідно з підпунктом 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням спірного періоду спеціального (пільгового) страхового стажу з 21 травня 2020 року суд зазначає таке.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10 вересня 2019 року у справі № 818/985/18 та від 26 грудня 2019 року у справі № 810/637/18.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені, зокрема, положеннями Закону № 1058-IV.

Відповідно до статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з частиною 5 статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який, зокрема, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

На виконання вказаних норм Закону № 1058-IV постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до підпунктів 1-3 пункту 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Згідно з пунктом 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до абзацу першого пункту 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду у встановленому порядку.

Суд звертає увагу на те, що уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів, в тому числі і поданих вперше.

При цьому суд не може перебирати на себе компетенцію суб`єктів владних повноважень (у цьому конкретному випадку пенсійного органу) та досліджувати документи, яким не надавалась оцінка, а також встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на призначення пенсії.

Як уже було зазначено вище, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» необхідним є дотримання таких обов`язкових умов, які мають існувати одночасно: досягнення особою необхідного віку; наявність у особи необхідного страхового стажу; наявність у особи необхідного страхового стажу на пільговій роботі.

У спірному рішенні відповідач дійшов висновку про відсутність у позивачки необхідного спеціального (пільгового) стажу роботи для призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, з наведеного рішення слідує, що відповідач, отримавши заяву позивачки про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та додані до неї документи, надав оцінку лише одній з обов`язкових умов, необхідних для призначення зазначеної пенсії, а саме наявності спеціального стажу роботи, проте не досліджував, не оцінював та не висловлював жодних суджень з приводу такої юридично значущої у межах спірних правовідносин умови, як наявності у позивачки необхідного страхового стажу.

Суд зазначає, що нереалізація адміністративним органом управлінської функції у цьому конкретному випадку не дозволяє суду перебрати на себе виконання повноважень такого адміністративного органу.

Крім цього, Верховний Суд у постанові від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 зазначив, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію.

Беручи до уваги викладене, суд уважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивачки буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 21 травня 2020 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У зв`язку з наведеним цю позовну вимогу належить задоволити частково.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до правил статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні з цим позовом до суду позивачка сплатила судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Оскільки позов містив декілька вимог немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат суд визначає виходячи з кількості, а не розміру задоволених/незадоволених позовних вимог.

Таким чином, поверненню позивачці за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає сума у розмірі 908,00 грн.

Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 28 травня 2020 року № 81 про відмову у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 період її роботи у відокремленому підрозділі шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2020 року до спеціального (пільгового) та загального стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 21 травня 2020 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. М. Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 908,00 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 06 квітня 2022 року.

Суддя Клименко О.М.