Справа № 280/1958/21
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2022-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 280/1958/21

адміністративне провадження № К/990/7072/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Яковенка М. М.,

суддів: Білоуса О. В., Дашутіна І. В.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2022 року у справі № 280/1958/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мейкбуд» до Головного управління ДПС у Запорізькій області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕЙКБУД» (далі - позивач, ТОВ «МЕЙКБУД») до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач, скаржник), в якому позивач просило визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Запорізькій області від 25 березня 2020 року № (форма «Р»), яким ТОВ «МЕЙКБУД» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 355300,00 грн. за основним платежем - 284240,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 71060,00 грн.).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ГУ ДПС у Запорізькій області подано апеляційну скаргу, яку ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2021 року залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам КАС України, та запропоновано скаржнику у строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали надати до суду апеляційної інстанції документ, який підтверджує факт сплати судового збору у визначеному законодавством України розмірі та апеляційну скаргу із зазначенням у ній вимог до суду апеляційної скарги з урахуванням положень статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України.

16 червня 2021 року скаржник, звернувся до суду з клопотанням про продовження строку на усунення недоліку апеляційної скарги, оскільки скаржнику необхідно додатковий час для сплати судового збору. При цьому, до клопотання додано апеляційну скаргу із зазначенням у ній вимог до суду апеляційної скарги з урахуванням положень статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України. Проте, суд апеляційної інстанції ухвалою від 07 липня 2021 року відмовив у задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліку апеляційної скарги у справі № 280/1958/21, а апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року у справі №280/1958/21 повернув.

04 жовтня 2021 року Головне управління ДПС у Запорізькій області повторно подало апеляційну скаргу, яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного рішення суду, а обґрунтування якого зазначено, що вперше відповідачем апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції подано в межах строку на апеляційне оскарження, проте ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2021 року апеляційну скаргу повернуто скаржнику у зв`язку з не сплатою судового збору. Також відповідач зазначив, що повернення апеляційної скарги не позбавляє повторного звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року відмовлено скаржнику у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу залишено без руху. Надано строк на усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання до Третього апеляційного адміністративного суду клопотання про поновлння строку на апеляційне оскарження, в якому вказати інші поважні підстави для поновлення строку та документу про сплату судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

На виконання вимог ухвали суду від 03 листопада 2021 року скаржник подав заяву про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтуванні якого відповідач зазначає, що первинна апеляційна скарга подана в межах процесуального строку, а відсутність коштів для сплати судового збору та арешт рахунку для сплати судового збору на час звернення з первинною апеляційною скаргою позбавляє ГУ ДПС у Запорізькій області права на оскарження рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року відмовлено Головному управлінню ДПС у Запорізькій області у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області повернуто особі, яка її подала.

Згодом, 21 грудня 2021 року Головне управління ДПС у Запорізькій області втретє звертається до суду з апеляційною скаргою.

Для встановлення поважності підстав пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції, залишено апеляційну скаргу без руху та зобов`язано надати до суду апеляційної інстанції докази на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 04 січня 2022 року апеляційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення недоліків у строк десять днів з дня отримання ухвали, протягом якого заявник може надати докази на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою.

19 січня 2022 року до суду від Головного управління ДПС у Запорізькій області надійшла заява про поновлення строку подання апеляційної скарги, вказано, що рішення отримане Головним управлінням 05 травня 2021 року, вчинено дії по його оскарженню. Заява обґрунтована відсутністю коштів для сплати судового збору, вказано, що відсутністю бюджетних асигнувань для сплати судового збору позбавила можливості вчасно звернутись до суду з апеляційною скаргою. Вказано, що затримка у поданні апеляційної скарги викликана затримкою з сплати судового збору.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення з апеляційною скаргою на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року у справі № 280/1958/21 та визнати неповажними підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, вказані Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.

Відмовлено Головному управлінню ДПС у Запорізькій області у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року у справі № 280/1958/21.

Повернуто Головному управлінню ДПС у Запорізькій області судовий збір у сумі 7994,25 грн., сплачений при поданні апеляційної скарги платіжним дорученням від 10 грудня 2021 року № 2572, з Державного бюджету України.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд виходив із того, що посилання на відсутність коштів, як на причину пропуску строку, для суб`єкта владних повноважень є не доречним. Суд витребував докази поважності пропуску строку подання апеляційної скарги, проте заявником не надано до суду докази на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою. Не вказано, що завадило подавати апеляційну скаргу одразу після отримання ухвали про повернення апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції звернув увагу, що після подання першої апеляційної скарги, така була повернута ухвалою суду від 07 липня 2021 року, апеляційна скарга ж повторно подана до суду та ухвалою суду від 24 листопада 2021 року повторно повернута. Втретє апеляційну скаргу подано 21 грудня 2021 року, тобто із плином часу після ухвалення рішення та його отримання, після отримання ухвал про повернення. Звісно кількість разі подання апеляційної скарги може вплинути на поважність підстав порушення строку подання апеляційної скарги, проте відбулась затримка подання апеляційної скарги повторно. Верховний Суд у своїй практиці вказував, що повторне подання апеляційної скарги, навіть при наявності сплати судового збору, саме по собі не є підставою для поновлення строку подання апеляційної скарги. Слід зважати на допущене зволікання у поданні повторної апеляційної скарги після повернення первинної апеляційної скарги.

Як підставу для поновлення строку, заявник просить враховувати ту обставину, що вже звертався до суду з апеляційною скаргою. Поновлення строку подання апеляційної скарги у такому випадку є недопустимим з огляду на обов`язковість судового рішення, набрання ним законної сили та часу його виконання.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Запорізькій області на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2022 року у справі № 280/1958/21, у якій скаржник просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, скаржник посилається на те, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права і, як наслідок, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження у справі.

При цьому скаржник зазначає, що ситуація з обмеженим фінансування судового збору унеможливлювала реалізацію права на апеляційне оскарження рішення суду у встановлений Кодексом адміністративного судочинства України строк.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, Суд виходить з такого.

Відповідно до вимог пункту 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України визначено строк на апеляційне оскарження судового рішення, а пунктом першим частини п`ятої статті 296 цього Кодексу закріплено вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо надання документа про сплату судового збору.

За правилами частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт четвертий частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України).

Крім того, згідно з частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки.

Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Отже, органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, по заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин.

У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Також, слід зазначити, що повернення первинної апеляційної скарги не означає можливість повторного звернення до суду апеляційної інстанції у будь-який час після такого повернення, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки в такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.

Разом з тим, податковий орган, як при поданні апеляційної скарги, так і в межах встановленого у подальшому судом апеляційної інстанції строку, не вказав підстав для поновлення строку апеляційного оскарження та не надав доказів, які б ґрунтувались на наявності обставин, що відповідають наведеним вище критеріям.

Таким чином, подана касаційна скарга є необґрунтованою. Правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, у розумінні частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтею 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Запорізькій області на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2022 року у справі № 280/1958/21.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя доповідач М. М. Яковенко

Судді О. В. Білоус

І. В. Дашутін