Справа № 380/1163/22
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2022-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2022 року

справа №380/1163/22

провадження № П/380/1170/22

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чаплик І.Д. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (місцезнаходження: 84121, Донеька область, м. Слов`янськ, вул. Генерала Батюка, 8, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області (місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, 9, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10, ), в якому просить суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за №55 від 25.10.2021 про відмову в призначенні пенсії за вислугою років ОСОБА_1 ;

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області за №55 від 25.11.2021 про відмову в призначенні пенсії за вислугою років ОСОБА_1 ;

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області за №55 від 13.12.2021 про відмову в призначенні пенсії за вислугою років ОСОБА_1 ;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи (стажу за вислугу років) період роботи з 01.08.1986 по 25.01.2006 в Немирів-Язівській геологорозвідувальній експедиції (партії) на геологорозвідувальних роботах в польових умовах, та призначити пенсію за вислугою років з 19.10.2021 (з дня звернення за пенсією).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 19.10.2021, у віці 56років, звернувся із заявою до Яворівського відділу обслуговування громадян № 21 (сервісний центр) про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п.«б» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». До заяви були подані необхідні документи, які підтверджували його конституційне право на пенсійне забезпечення на пільгових умовах. Зокрема, ним до поданої заяви, серед інших документів, було долучено копію трудової книжки, копію військового квитка, довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній тощо. На думку позивача, вказаними документами підтверджувався його стаж за вислугою років як працівника Немирів-Язівської геологорозвідувальної партії (Немирів-Язівської геологорозвідувальної експедиції, Немирів-Язівської геологороз-відувальної партії Яворівського ДГХП «Сірка»), безпосередньо зайнятого на польових геологорозвідувальних роботах більше 12 років 06 місяців, та відповідно його право на пенсійне забезпечення за вислугу років після досягнення 55-річного віку. Однак вказує, що рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області було відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугу років з підстави, що стаж на посадах, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, не підтверджений в установленому порядку, а саме період з 18.07.1985 по 25.01.2006. Відмова носить формальний характер, оскільки згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. При наявності трудової книжки немає необхідності надання уточнюючих довідок. Враховуючи наведене, просить суд задовольнити позовні вимоги. Відтак, оскаржувані рішення вважає протиправними та просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

Ухвалою від 24.01.2022 призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачам у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

04.03.2022 на виконання ухвали суду представник Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Вказав, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою від 09.12.2021 про призначення пенсії за вислугою років. Рішенням Головного управління від 13.12.2021 №55 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за вислугою років відповідно до п. «б» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відповідь на звернення надавалося за екстериторіальним принципом відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Мін`юсті 16.03.2021 за № 359/35961. Після надання відмови відповіді, електронна пенсійна справа, яка була отримана Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області для опрацювання, була передана засобами програмного забезпечення до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Відповідно до п.2-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон), особи, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (11.10.2017) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років передбачений ст.ст.52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їх зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до ст.27 з урахуванням норм ст. 28 Закону. Пунктом «б» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено призначення пенсій за вислугу років, працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайнятих на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах, - після досягнення 55 років при стажі роботи для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі. Період роботи безпосередньо в польових умовах протягом півроку або більше півроку зараховується за рік роботи, менше півроку - за фактичною тривалістю. Страховий стаж позивача на час звернення становить 38 років 2 місяці 13 днів. За наданими позивачем документами до страхового стажу зараховано всі періоди; до стажу вислуги років не зараховано періоди з 01.08.1986 по 25.01.2006, за довідкою від 01.10.2021 №40 ДП «Новояворівське державне гірничо-хімічне підприємство «Сірка», оскільки не вказана тривалість роботи в польових умовах по роках; в довідці від 01.10.2021 №137, не вказано, що відпрацьовані вихододні були вироблені в польових умовах; акт перевірки від 02.11.2021 №160-п/4 не містить інформації про періоди в польових умовах по роках. Відповідно до пункту 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугою років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Враховуючи викладене, Головне управління не вбачає в своїх діях порушення діючого Пенсійного законодавства, і вважає, що зарахування періодів роботи позивача здійснено правомірно на підставі наявних у пенсійній справі документів. Просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

11.04.2022 на виконання ухвали суду представник Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив з аналогічних підстав. Додатково зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не розглядало документів заявника та жодних рішень щодо відмови позивачу у зарпхуванні його спірного стажу не приймало.

Відповідачі, Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області правом на подання відзиву не скористалися, належним чином повідомлені про розгляд справи.

У частині 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні сторони у справі не звертались.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив наступне.

19.10.2021 ОСОБА_1 звернувся до Відділу обслуговування громадян №21 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з заявою про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п.«б» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

До заяви були подані необхідні документи, які підтверджували конституційне право позивача на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, а саме: копію трудової книжки, копію військового квитка, довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній тощо.

Вказаними документами підтверджувався стаж позивача за вислугою років як працівника Немирів-Язівської геологорозвідувальної партії (Немирів-Язівської геологорозвідувальної експедиції, Немирів-Язівської геологорозвідувальної партії Яворівського ДГХП «Сірка»), безпосередньо зайнятого на польових геологорозвідувальних роботах більше 12років 06 місяців.

Рішенням уповноважених осіб Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області за №55 від 25.10.2021 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, з підстави що «стаж на посадах який дає право на призначення пенсії за вислугу років не підтверджений в установленому порядку, а саме відсутня довідка про безпосередню зайнятість за весь період на роботах в польових умовах з 18.07.1985 р. по 25.01.2006 р.».

Крім того, в ухваленому рішенні було зазначено відсутність обґрунтування видачі документів пільгового характеру, а саме відсутність акту зустрічної перевірки ДП «Новояворівське державне гірничо-хімічне підприємство «Сірка».

Відповідь на звернення надавалося за екстериторіальним принципом відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Мін`юсті 16.03.2021 за № 359/35961.

Після надання відмови - відповіді, електронна пенсійна справа, яка була отримана Головним управлінням Пенсійного фонду України у Донецькій області для опрацювання, була передана засобами програмного забезпечення до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Після проведення зустрічної перевірки, 19.11.2021 позивач подав повторну заяву про призначення пенсії за вислугу років, до якої було долучено акт перевірки №160-п/4 від 02.11.2021.

Однак, рішенням уповноважених осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області за №55 від 25.11.2021 позивачу повторно було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років з підстави, що «стаж на посадах, який дає право на призначення пенсії за вислугу років не підтверджений в установленому порядку». Зокрема, зазначено, що в пільговій довідці від 01.10.2021 №40 відсутня інформація про тривалість роботи в польових умовах щорічно з 01.08.1986 по 25.01.2006. Довідка від 01.10.2021 №137 містить суперечливу інформацію щодо відпрацьованих вихододнів в пільгових умовах під час зупинки основного виробництва. Акт перевірки від 02.11.2021 №160-п/4 не містить необхідної інформації щодо роботи в польових умовах за весь період з 01.08.1986 по 25.01.2006.

Після надання відмови - відповіді, електронна пенсійна справа, яка була отримана Головним управлінням Пенсійного фонду України у Луганській області для опрацювання, була передана засобами програмного забезпечення до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

09.12.2021 позивачем втретє було подано заяву про призначення пенсії за вислугу років.

Однак, рішенням уповноваженої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області за №55 від 13.12.2021 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років з мотивів, що «до стажу вислуги років не зараховано періоди з 01.08.1986 по 25.01.2006, за довідкою від 01.10.2021 №40 ДП «Новояворівське державне гірничо-хімічне підприємство «Сірка», оскільки не вказана тривалість роботи в польових умовах по рокам; в довідці від 01.01.2021 №137, не вказано, що відпрацьовані вихододні були вироблені в польових умовах; акт перевірки від 02.11.2021 №160-п/4 не містить інформації про періоди в польових умовах по роках».

Після надання відмови -відповіді, електронна пенсійна справа, яка була отримана Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області для опрацювання, була передана засобами програмного забезпечення до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області

Не погодившись з рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пунктом 6 частини частини статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII /далі Закон № 1788-XII/ передбачено, що за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно з статті 51 Закону №1788-ХІІ пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до статті 52 Закону №1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають:

- окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу;

- робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітені;

- водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих в технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи;

-механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах, а також плавсклад морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості (крім суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, роз`їзних, приміського і внутріміського сполучення);

- працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайняті на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах;

- робітники і майстри (у тому числі старші майстри), безпосередньо зайняті на лісозаготівлях і лісосплаві, включаючи зайнятих на обслуговуванні механізмів і обладнання;

- деякі категорії артистів театрів та інших театрально-видовищних підприємств і колективів відповідно до пункту «ж» статті 55;

- працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55;

- спортсмени відповідно до пункту «є» статті 55.

Вимоги для окремих категорій працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років, встановлені статтею 55 Закону №1788-ХІІ.

Зокрема, підпунктом «б» частини 1 статті 55 Закону № 1788-ХІІ встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайняті на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами 2 - 3 цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами 15 - 23 пункту «б» частини першої статті 13 цього Закону.

При цьому, період роботи безпосередньо в польових умовах протягом півроку або більше півроку зараховується за рік роботи, менше півроку - за фактичною тривалістю, а на сезонних роботах - відповідно до статті 61 цього Закону.

За статтею 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

У свою чергу, правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Закон №1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та визначає, зокрема, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Статтею 1 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

У відповідності до частини 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною 3 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Відповідно до Пункту 2-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, до 01.01.2004 стаж підтверджується документально, в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Згідно із п.п.1, 2, 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка; за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами; у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків; за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи; у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що документом, який підтверджує право на пенсію на пільгових умовах, окрім трудової книжки, є довідка підприємства.

Матеріалами справи підтверджено, що на час звернення до відповідача із заявами від 19.10.2021 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг віку - 56 років, що підтверджується копією його паспорту серії НОМЕР_2 .

Згідно із записів трудової книги, необхідний для призначення пенсії пільговий стаж позивач здобув працюючи за періоди:

- з 18.07.1985 прийнятий в Немирів -Язівську геолого-розвідувальну партію слюсарем ремонтником по третьому розряду(наказ № 125 від 18.07.1985);

- 01.08.1986 переведений змінним водієм автомобіля МАЗ третього класу Немирів - Язівської геолого - розвідувальної партії (наказ № 143 від 01.08.1986);

-06.07.1988 присвоєно другий клас водія (наказ № 131 від 08.07.1988).

Наказом Державної агрохімічної асоціації від 01.03.1991 № 53 Немирів-Язівська геологорозвідувальна партія перетворена в Немирів-Язівську геологорозвідувальну експедицію.

30.07.1998 Державна Немирів-Язівська геологорозвідувальна експедиція реорганізована і приєднана, як геологорозвідувальна партія до Яворівського державного гірничо-хімічного підприємства «Сірка» (наказ Мінгірополітики України від 30.07.1998 №264 та наказ ЯДГХП «Сірка» № 375 від 30.07.1998);

-17.11.1998 переведений водієм автомобіля МАЗ геологорозвідувальної партії (наказ № 110 від 17.11.1998);

-01.11.2002 переведений водієм автомобіля КрАЗ-255 другого классу геологорозвідувальної партії (наказ № 197 від 01.11.2002);

-04.03.2003 переведений водієм автомобіля КрАЗ-255 другого класу дільниці бурових робіт геологорозвідувальної партії рудника підземної виплавки сірки (далі - рудник ПВС) (наказ № 11-к від 04.03.2003);

-15.03.2005 переведений водієм автомобіля КрАЗ-255 другого класу геологорозвідувальної партії рудника ПВС (наказ № 23-к від 15.03.2005).

-06.04.2006 звільнений за скороченням штату відповідно до п.1 ст . 40 КЗпП України.

За період роботи з 01.08.1986 по 25.01.2006 був безпосередньо зайнятий на польових геологорозвідувальних роботах.

З 10.05.2006 Яворівським центром зайнятості розпочато виплату допомоги по безробіттю відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»;

-27.12.2006 припинено виплату допомоги по безробіттю відповідно до ч.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»;

-02.01.2007 прийнятий на роботу у ВАТ Яворівське АТП-14632 водієм 2-го класу на автобус (наказ № 01-к від 02.01.2007);

-14.10.2009 звільнений з роботи по ст.38 КЗпП за власним бажанням (наказ №68/к від 14.10.2009);

-17.11.2009 прийнятий на роботу у ВАТ Львівське АТП-14632 водієм автотранспортних засобів 3-го класу (наказ №189ОС ВІД 17.11.2009);

-30.07.2010 ВАТ Львівське АТП-14632 перейменоване в ТзОВ «Львівське АТП-14632» продовжує працювати (наказ №2 від 02.08.2010);

-01.11.2015 присвоєна кваліфікація водія автотранспортних засобів другого класу (наказ №77 від 30.10.2015);

-01.11.2019 присвоєна кваліфікація водія автотранспортних засобів на автобус першого класу (наказ №71 від 25.10.2019);

-11.08.2020 звільнений з роботи по ст.38 КЗпП за власним бажанням (наказ №54/к від 11.08.2020);

-01.09.2020 прийнятий на посаду оператора котельні по безстроковому трудовому договору в санаторій «Прикордонник-Немирів» (ВЧ 1487) Державної прикордонної служби України (наказ №53-ок від 21.08.2020).

Вказані записи виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, завірені підписом та печаткою роботодавця.

В постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17 зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку обіймав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Доказів визнання недостовірними записів в трудовій книжці (неправильними чи неточними) щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано.

Отже, наявність у позивача загального страхового стажу - 38років 2місяці 13днів, що визнається представником Головним управління Пенсійного фонду України у Київській області, який є однією з умов для призначення йому пенсії на підставі пункту «б» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (не менше 27 років 6 місяців у чоловіків), підтверджено записами його трудової книжки.

Водночас, як вбачається з довідки Державного підприємства «Новояворівське державне гірничо-хімічне підприємство «Сірка» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 01.10.2021 №40, позивач працював повний робочий день у Немирів-Язівській геологорозвідувальній партії: - з 01 серпня 1986 року по 31 жовтня 2002 року - водієм автомобіля МАЗ Немирів-Язівської геолого розвідувальної партії, геологорозвідувальної експедиції, геологорозвідувальної партії, безпосередньо зайнятий на польових геологорозвідувальних роботах, що передбачено ст.55 п.«б» Закону України «Про пенсійне забезпечення»; з 01 листопада 2002 року по 25 січня 2006 року - водієм автомобіля КрАЗ геологорозвідувальної партії, дільниці бурових робіт геолого-розвідувальної партії рудника підземної виплавки сірки, геолого-розвідувальної партії рудника підземної виплавки сірки, безпосередньо зайнятий на польових геологорозвідувальних роботах, що передбачено ст.55 п.«б» Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У виданій довідці зазначено характер виконуваної позивачем роботи (безпосередня зайнятість на польових геологорозвідувальних роботах), посилання на нормативний акт, який відносить таку роботу до спеціального (пільгового) стажу, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка та інша інформація.

Аналогічні обставини також були визнані Актом позапланової перевірки відомостей, відображених у трудовій книжці, для призначення пенсій згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №160-п/4 від 02.11.2021, де було підтверджено, що за період роботи з 01.08.1986 по 25.01.2006 позивач був безпосередньо зайнятий на польових геологорозвідувальних роботах.

Стаж роботи позивача в польових умовах 19років 05місяців 25дні надає йому право на пенсію згідно пункту «б» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Отже спірним питанням даної справи є саме не зарахування до спеціального стажу періоду роботи позивача з 01.08.1986 по 25.01.2006.

В якості підстави для відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років Головним управлінням Пенсійного фонду України у Донецькій області у рішенні за №55 від 25.10.2021 зазначено, що «стаж на посадах який дає право на призначення пенсії за вислугу років не підтверджений в установленому порядку, а саме відсутня довідка про безпосередню зайнятість за весь період на роботах в польових умовах з 18.07.1985 по 25.01.2006».

Після проведення зустрічної перевірки, 19.11.2021 позивач подав повторну заяву про призначення пенсії за вислугу років, до якої було долучено акт перевірки №160-п/4 від 02.11.2021.

Однак, рішенням уповноважених осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області за №55 від 25.11.2021 позивачу повторно було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років з підстави, що «стаж на посадах, який дає право на призначення пенсії за вислугу років не підтверджений в установленому порядку.» Зокрема зазначено, що в пільговій довідці від 01.10.2021 №40 відсутня інформація про тривалість роботи в польових умовах щорічно з 01.08.1986 по 25.01.2006. Довідка від 01.10.2021 №137 містить суперечливу інформацію щодо відпрацьованих вихододнів в пільгових умовах під час зупинки основного виробництва. Акт перевірки від 02.11.2021 №160-п/4 не містить необхідної інформації щодо роботи в польових умовах за весь період з 01.08.1986 по 25.01.2006.

09.12.2021 позивачем втретє було подано заяву про призначення пенсії за вислугу років.

Однак, рішенням уповноваженої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області за №55 від 13.12.2021 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років з мотивів, що «до стажу вислуги років не зараховано періоди з 01.08.1986 по 25.01.2006, за довідкою від 01.10.2021 №40 ДП «Новояворівське державне гірничо-хімічне підприємство «Сірка», оскільки не вказана тривалість роботи в польових умовах по рокам; в довідці від 01.01.2021 №137, не вказано, що відпрацьовані вихододні були вироблені в польових умовах; акт перевірки від 02.11.2021 №160-п/4 не містить інформації про періоди в польових умовах по роках».

Суд критично оцінює таку позицію відповідачів, оскільки формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17, від 11 липня 2019 року у справі №607/14795/16-а, від 31 липня 2019 року у справі №750/10916/16-а, від 19 вересня 2019 року у справі №229/1905/17, від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а та від 15 листопада 2019 року у справі №495/5161/17.

Також суд зазначає, що безпідставним є посилання пенсійного фонду в оскаржуваному рішенні та у відзиві на позов на відсутність у позивача необхідного стажу, обрахунок якого необхідно здійснювати з календарного року, оскільки встановлена в ході розгляду справи кількість робочих днів, відпрацьованих позивачем протягом 1986-2006років в польових умовах, вказує на те, що періоди його роботи в календарному обчисленні є достатніми для набуття права на пенсію за п. «б» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Розрахунок відповідного стажу, на переконання суду, слід здійснювати з урахуванням кількості робочих днів відповідного року, а не календарних.

Зазначена позиція також висловлена Верховним Судом у постанові від 17 серпня 2018 року у справі № 740/902/17.

Приписами частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищенаведене, суд погоджується з доводами позивача, що подані ним документи в сукупності підтверджують факт того, що в період з 01.08.1986 по 25.01.2006, він працював в польових умовах водієм в Немирів-Язівській геологорозвідувальній експедиції (партії) і має право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного спеціального стажу роботи.

Незважаючи на подані позивачем документи, на підтвердження роботи у спірний період, відповідачі протиправно відмовили позивачу у зарахуванні до спеціального стажу періоду роботи в польових умовах, з 01.08.1986 по 25.01.2006, водієм в Немирів-Язівській геологорозвідувальній експедиції (партії) та призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскаржені рішення відповідачів про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років згідно з п.«б» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», є протиправними та підлягають скасуванню.

З метою обрання належного способу захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за №55 від 25.10.2021, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області за №55 від 25.11.2021, скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області за №55 від 13.12.2021 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років згідно з п.«б» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи (стажу за вислугу років) період роботи з 01.08.1986 по 25.01.2006 в Немирів-Язівській геологорозвідувальній експедиції (партії) на геологорозвідувальних роботах в польових умовах.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити пенсію за вислугою років з 19.10.2021 (з дня звернення за пенсією), то суд зазначє таке.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Згідно положень ч.1 ст. 45 вказаного Закону, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що пенсія позивачу за вислугою років повинна бути призначена з 19.10.2021 відповідно до п. «б» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII (в редакції від 09.12.2012, яка діяла до змін, внесеними Законами №213-VIII та №911-VIII).

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 зазначив, що неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами.

Відповідно до позиції Конституційного Суду України, сформованої в Рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, до обмеження прав належить звуження їх змісту й обсягу, проте сутність змісту основного права не може бути порушена. Крім того, у Рішенні від 22 травня 2018 року № 5-р/2018 Конституційний Суд України зазначив, що обмеження стосовно реалізації конституційних прав не можуть бути свавільними та несправедливими, мають установлюватися виключно Конституцією й законами, переслідувати легітимну мету, бути зумовленими суспільною необхідністю її досягнення, пропорційними й обґрунтованими.

А тому для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень а також для відновлення порушеного права позивача, суд дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити пенсію за вислугою років з 19.10.2021 (з дня звернення за пенсією).

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Відповідно до ст.139 КАС України з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 242-246, 250, 257-262, пп. 15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (місцезнаходження: 84121, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Генерала Батюка, 8, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області (місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, 9, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10, ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за №55 від 25.10.2021 про відмову в призначенні пенсії за вислугою років ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області за №55 від 25.11.2021 про відмову в призначенні пенсії за вислугою років ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області за №55 від 13.12.2021 про відмову в призначенні пенсії за вислугою років ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи (стажу за вислугу років) період роботи з 01.08.1986 по 25.01.2006 в Немирів-Язівській геологорозвідувальній експедиції (партії) на геологорозвідувальних роботах в польових умовах та призначити пенсію за вислугою років з 19.10.2021 (з дня звернення за пенсією).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, код ЄДРПОУ 1384885)за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 908(дев`ятсот вісім) грн.00коп. сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п15.5 п.5 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Чаплик І.Д.