Справа № 679/1300/21
Суддя: Стасюк Р. М.
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/679/5/2022
Справа № 679/1300/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2022 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

судді Стасюка Р.М.,

секретар судового засідання Плазій Н.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі інспектор відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області сержант поліції Хмельовський О.П.,

інспектор відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області капітан поліції Хильчук Роман Анатолійович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Нетішин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектор відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області сержанта поліції Хмельовського Олександра Петровича, інспектора відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області капітан поліції Хильчука Романа Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4899101 від 13.10.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 13.10.2021 року інспектор відділу поліцейської діяльності №1 (м. Нетішин) Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області Хмельовський О.П. постановив постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАО №4899101, якою визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосував до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн за те, що 13.10.2021 року о 17 год. 58 хв. ОСОБА_1 в селі Старий Кривин по вул. Шевченка, 18 здійснив зупинку транспортного засобу Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_1 на ділянці дороги, де відстань від автомобіля до суцільної лінії дорожньої розмітки менше 3 метрів, чим порушив п. 15.9.д Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Мотивуючи свою невинуватість позивач зазначив, що зазначена вище постанова є незаконною, а тому підлягає скасуванню, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

ОСОБА_1 мотивує свою невинуватість тим, що 13.10.2021 року він та його пасажир ОСОБА_2 на автомобілі Renault, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 не знаходились в с. Старий Кривин на вул. Шевченка, 18, оскільки з 18.09.2021 вказаний автомобіль за межі м. Нетішин не виїжджав з технічних причин та потребував діагностичного обстеження і відновлювального ремонту.

Позивач зауважує, що фактично, складання постанови серія ЕАО №4899101 від 13.10.2021 відбулось у м. Нетішин біля будинку Шевченка, 18. Вказує, що він та його пасажир ОСОБА_2 пересуваючись вище вказаним автомобілем 13 жовтня 2021 року близько 18 години здійснили вимушену зупинку максимально близько до правого узбіччя дороги (2 м. від автомобіля до роздільної лінії), біля будинку 18 по вул. Шевченка, для з`ясування причин появи сигналу на панелі приладів «Аварійна несправність двигуна», а також щоб терміново взяти ремонтні запчастини з дотриманням вимог п. 9.9. а Правил дорожнього руху України. Після чого до них відразу під`їхав автомобіль ДПС, з вказаного авто вийшов капітан поліції ОСОБА_3 та перевіривши наявність страховки цивільної відповідальності на їхній ТЗ, не приймаючий пояснення щодо вимушеної зупинки, а також його заперечення, дав розпорядження сержанту поліції Хмельовському О.П. скласти постанову.

Також позивач, як на підставу для скасування оскарженої постанови зазначив у позові те, що в оскарженій постанові вказано місце розгляду справи - АДРЕСА_1 , що не відповідає дійсним обставинам справи. Крім того капітан поліції ОСОБА_3 не зробив жодних зусиль для об`єктивного розгляду фактичних обставин вимушеної зупинки автомобіля Renault, а отже працівники поліції не дотримались вимог статті 283 КУпАП. Разом з тим, позивач зазначає, що капітан поліції ОСОБА_3 , користуючись правами суб`єкта владних повноважень, не дивлячись на його заперечення щодо факту правопорушення, протокол правопорушення не складав, а лише вручив йому оскаржувану постанову. Крім того, розгляд справи фактично проводився капітаном поліції ОСОБА_3 , а в постанові вказано, що справа розглядалася інспектором, старшим сержантом поліції Хмельовським. Зазначене, на переконання позивача, лише підтверджує халатне ставлення поліцейських ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до розгляду справи. Своїми діями, на думку позивача, поліцейські грубо порушив вимоги закону та мають ознаки зловживання службовим положенням та недоброчесності.

На підставі наведеного позивач не погоджується з винесеною постановою, вважає дії працівників поліції протиправними, а постанову незаконною, винесену з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права та такою, що підлягає скасуванню.

За вказаних обставин позивач просить скасувати постанову інспекторів сектору реагування патрульної поліції №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, Хильчука Р.А. та Хмельовського О.П. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4899101 від 13 жовтня 2021 року, якою його було визнано винним за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, а справу закрити - за відсутністю складу правопорушення.

22 листопада 2021 року позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків на виконання ухвали Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22 листопада 2021 року про залишення позовної заяви без руху.

Відзив на позовну заяві із зазначенням заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову відповідачами до суду не подано.

Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25 жовтня 2021 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22 листопада 2021 року вказану вище позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Будь-які інші процесуальні дії судом не вчинялися.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити з підстав викладених в позові.

Відповідач будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився.

Суд, заслухавши позивача, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити частково зважаючи на таке.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАО №4899101 від 13 жовтня 2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та застосоване до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень (арк. спр. 4).

ОСОБА_1 не погоджуючись із означеним рішенням поліцейського, вважає себе невинним, а оскаржену постанову незаконною винесену з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права та такою, що підлягає скасуванню, а тому звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права.

Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини, з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, згідно якої відповідальність настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В той же час, частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із змісту оскарженої постанови, особою, яка її винесла, було встановлено що, ОСОБА_1 13 жовтня 2021 року о 17 год. 58 хв. в с. Старий Кривин на вул. Шевченка, 18, водій здійснив зупинку ТЗ на ділянці дороги, де відстань від автомобіля до суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1 ПДР України становить не менше трьох метрів, чим порушив п. 15.9.д ПДР України

Правовими положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь- які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 15.9.д ПДР України зупинка забороняється у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м.

В адміністративному позові позивач ОСОБА_1 заперечив свою вину у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Позивач вважає її такою, що винесена Інспектором незаконно, з грубим порушенням Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Відповідачі не надали жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували правомірність винесення оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення та не спростували його тверджень щодо відсутності в його діях складу правопорушення.

Відповідно до ч.1ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зокрема, частиною другою даної норми права передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В порушення вимог вказаної статті відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем ПДР, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення.

Зі змісту долученої до матеріалів справи постанови серія ЕАО №4899101 від 13.10.2021 року встановлено, що в графі «До постанови додаються» не зазначено жодних додатків. Крім того, в оскаржуваній постанові відсутня інформація про технічний засіб, яким здійснювалася відеофіксація правопорушення.

Об`єктивних доказів, свідчень або інших відомостей, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем ПДР відповідачами надано не було.

Тобто, відповідачами не надано належних доказів на підтвердження вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.122 КУпАП, а саме щодо порушення останнім п. 15.9.д ПДР України. Також відповідачами не спростовані доводи позивача ОСОБА_1 про те, що останній порушив правила дорожнього руху.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п.3 ч.2ст.2 КАС України), суд приходить висновку, що працівником поліції факт вчинення правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим і належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушеньправил дорожнього руху.

Сама по собі постанова про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.122 КУпАП, не дає підстав стверджувати про порушення позивачем Правил дорожнього руху України в той день та час, оскільки зазначені твердження не знайшли обґрунтування під час розгляду справи.

Така позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №338/1/17 від 26.04.2018, зокрема, що посилання в оскаржуваній постанові як на беззаперечний доказ вчинення позивачем правопорушення є недопустимим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122КУпАПє недоведеним.

У зв`язку з чим,суд вважає недоведеною вину позивача ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1ст.122 КУпАПі, як наслідок, вбачає наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що заявлений ОСОБА_1 позов про скасування спірної постанови в справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись статями7,9,73-77,121,139,241-246,255,286 КАС України, статями 122, 280 КУпАП, суд -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектор відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області сержанта поліції Хмельовського Олександра Петровича, інспектора відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області капітан поліції Хильчука Романа Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕАО №4899101 від 13 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1ст.122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1ст.122 КУпАП закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт: НОМЕР_2 .

Відповідачі: інспектор відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області сержанта поліції Хмельовський Олександр Петрович, місцезнаходження: 30100, м. Нетішин, вул. Енергетиків, 4, Хмельницької області;

інспектор відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області капітан поліції Хильчук Роман Анатолійович, місцезнаходження: 30100, м. Нетішин, вул. Енергетиків, 4, Хмельницької області.

Повне рішення суду складено 15 лютого 2022 року.

Суддя Р.М.Стасюк