Справа № 120/15931/21-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 квітня 2022 р. Справа № 120/15931/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації; Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що він має статут особи з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, тому має право на пільги, а саме на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII), у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Проте, виплата зазначеної допомоги у 2020-2021 рокох здійснювалась у розмірі меншому, ніж встановлено Законом № 3551-XII.

Окрім того, у позовній заяві вказується, що рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 № 3-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачала, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відтак, на думку позивача, оскільки, на час виплати разової грошової допомоги діяла редакція ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XI, то остання підлягала застосуванню при визначенні розміру оспорюваної виплати.

Позивач вважає дії Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації щодо недоплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня протиправними та такими, що порушують його законні права та інтереси.

Ухвалою суду від 22.11.2021 вирішено відкрити провадження у справі та здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

08.12.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позовні вимоги заперечує та зазначає, що виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2020-2021 роки здійснював Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради. Відтак, у Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації відсутні повноваження щодо перерахунку та виплати такої допомоги у розмір восьми мінімальних пенсій за віком.

З приводу позовних вимог про перерахунок та виплати одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік вказано, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки останній сплив 30.03.2021.

Окрім того, 08.12.2021 відповідачем подано клопотання, за змістом якого останній просить залучити до адміністративної справи №120/15931/21-а Департамент соціальної політики Вінницької міської ради, як другого співвідповідача.

Ухвалою від 15.12.2021 суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вищезазначено клопотання та залучив Департамент соціальної політики Вінницької міської ради, як другого відповідача до участі у справі, оскільки нарахування та виплата одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2020-2021 роки здійснювалась саме Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради, а не Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації.

Ухвалою від 15.12.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві 10-денний строк з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із позовними вимогами щодо перерахунку та виплати суми щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік із зазначенням підстав для поновлення такого строку та доказами поважності причин його пропуску.

05.01.2022 до суду надійшов відзив Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, у якому відповідач позовні вимоги заперечує та першочергово вказує про пропуск позивачем строку звернення до суду з позовними вимогами про визнання протиправними дій щодо перерахунку та виплати допомоги до 5 травня за 2021 рік. Окрім того, вказано, що виплата щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік здійснювалась відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2021 № 325 "Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

Ухвалою від 07.04.2021 вирішено адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації; Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії в частині вимог про перерахунок та виплату суми щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік - залишити без розгляду.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив таке.

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією посвідчення серії А від 10.03.2021.

Позивач має право на пільги, а саме на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

21.10.2021 ОСОБА_1 звернувся до Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації із заявою про нарахування та виплату протиправно не нарахованої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2020-2021 роки.

Листом від 04.11.2021 №04.1-14-6122 відповідач повідомив, що виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2020-2021 роках проводилась, як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи Департамент соціальної політики Вінницької міської ради: у 2020 році відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 № 112, та у 2021 році відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2021 №325.

У свою чергу, позивач вважає протиправними дії Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації щодо відмови у перерахунку та виплаті протиправно недорахованої щорічної грошової допомоги до 5 травня, як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, тому позивач звернувся до суду з цим позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII від 22.10.1993.

Відповідно до статті 13 Закону України №3551-XII (в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998 №367-XIV) щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Пунктом 20 Розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» згадану вище норму права викладено в такій редакції: "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".

Підпунктом "б" підпункту 2 пункту 20 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-VI від 28.12.2007 (набрав чинності 01.01.2008) частину 5 статті 13 Закону № 3551-XII викладено у такій редакції: "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення підпункту "б" підпункту 2 пункту 20 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-VI від 28.12.2007.

В подальшому, Законом України від 28.12.2014 № 79-VІІІ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" (набрав чинності 01.01.2015) розділ VІ "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", Кабінетом Міністрів України прийнято, зокрема, постанову від 08.04.2021 №325 «Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», де передбачено, що особам з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи у 2021 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», проводиться у розмірі 3906 грн.

Водночас, суд враховує, що рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 № 3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, яке втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, з 27.02.2020 норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", не застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, з 27.02.2020 застосовуються положення статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998 № 367-XIV (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10рп/2008), а саме: щорічно до 5 травня інвалідам війни ІІ групи виплачується разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003, мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Відповідно до статті 28 частини 1 вказаного Закону мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлено у 2020 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2021 року - 1769 грн.

Таким чином, розмір щорічної разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи у 2021 році становить - 14152 грн. (1769 грн. х 8 = 14152 грн.).

Як встановлено судом з матеріалів справи здійснюючи виплату позивачеві допомоги до 5 травня суб`єкт владних повноважень, керувався нормами Постанови № 325, що, на переконання суду, є порушення прав позивача.

Окрім того, суд наголошує, що норми будь-яких підзаконних нормативно-правових актів, у тому числі і постанова Кабінету Міністрів України, на яку посилається відповідач, не можуть змінювати приписів закону України, і не позбавляють позивача його суб`єктивного права.

Виходячи із визначених у частині четвертій статті 7 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги до 5 травня особам з інвалідністю II групи внаслідок війни у 2021 році необхідно застосовувати не Постанову №325, а Закон № 3551-XII, який має вищу юридичну силу.

Разом із тим, оскільки разову грошову допомогу виплачено у розмірі, меншому ніж передбачено статтею 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", суд доходить висновку про порушення прав позивача на отримання такої допомоги у належному розмірі.

Аналогічні за змістом висновки щодо необхідності застосування при визначені розміру одноразової грошової допомоги до 5 травня саме положень Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відображені в рішенні Верховного Суду від 29.09.2020 за наслідками розгляду зразкової справи №440/2722/20.

Згідно з вимогами частини третьої статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Під час розгляду справи судом встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги до 5 травня здійснена позивачу саме Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради у розмір 3906 грн., відповідно до приписів Постанови від 08.04.2021 №325, про що і було повідомлено ОСОБА_1 листом від 04.11.2021.

При цьому, суд звертає увагу, що Верховний Суд при розгляді зразкового справи №440/2722/20 у рішенні від 29.09.2020 зазначив, що Мінсоцполітики перераховує кошти регіональним органам соціального захисту населення, які розподіляють їх між районними органами соціального захисту населення, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, які здійснюють безпосередню виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни, а тому управління соціального захисту населення за місцем проживання особи та центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат є органами, уповноваженими здійснювати виплату вказаної допомоги.

З вищезазначеного вбачається, що відповідальним органом, який зобов`язаний завершити процедуру проведення розрахунків шляхом нарахування і виплати допомоги, є той орган що здійснював попередні виплати.

Враховуючи те, що така виплата здійснена Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради, тому Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації правомірно відмовив у перерахунку та виплаті одноразової грошової допомоги до 5 травня 2021 року.

Відтак, позовна вимога про визнання протиправними дій Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті протиправно недорахованої щорічної грошової допомоги до 05 травня, як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, за 2020-2021 роки, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 у справі №1-247/2018(3393/18) та рішення Верховного Суду України від 29.09.2020 №Пз/9901/14/20 (№440/2722/20) не підлягає задоволенню.

Водночас, судом встановлено, що нарахування та виплата разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік здійснена ОСОБА_1 Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради у розмір меншому, ніж визначено ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що свідчить про протиправні дії такого Департаменту.

Відтак, суд вважає за необхідне, керуючись статтею 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог, оскільки це є необхідним для повного захисту прав, свобод та інтересів позивачки, про захист яких він просить.

Так, згідно з частиною 2 вказаної норми, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому, вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 "Про судове рішення". Так, відповідно до пункту третього цієї постанови, виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відтак, керуючись положеннями частини 2 статті 9 КАС України, суд вважає можливим вийти за межі заявлених позовних вимог та з метою ефективного захисту порушених прав позивача визнати протиправними дії Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради щодо недоплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік, відповідно до положень статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Щодо позовної вимоги зобов`язального характеру, суд зазначає, що перерахунок та виплата конкретної суми грошової допомоги відноситься до дискреційних повноважень відповідача в силу ст. 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", якою передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. Отже позовні вимоги в цій частині є наразі передчасними та задоволенню не підлягають.

Відтак, оскільки рішення суду носить зобов`язальний характер, а визначення точної суми до виплати відноситься до завдань відповідача, що виникатимуть на виконання покладеного судом обов`язку, суд обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права вважає за необхідне зобов`язати Департамент соціальної політики Вінницької міської ради здійснити перерахунок та виплату позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік згідно з ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", як особі з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни, у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, із урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги.

Водночас, щодо позовної вимоги про зобов`язання виплачувати допомогу до 5 травня в подальшому у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, суд зазначає, що право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (стаття 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

В даному випадку, вимога про зобов`язання виплачувати допомогу до 5 травня в подальшому у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, є передчасною, адже спір в цій частині фактично не існує. У свою чергу, рішення суду не може бути прийняте на майбутнє, що суперечить приписам частини першої статті 2 КАС України.

Щодо аргументів Департаменту соціальної політики стосовно пропуску строку звернення до суду, суд вказує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В той же час за змістом ст. 17-1 Закону від 22.10.1993 № 3551-XII особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Тобто, саме 30.09.2021 - встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована, а тому перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати саме з 30.09.2021.

Таку ж правову позицію щодо обрахунку строку звернення до суду в аналогічних справах висловив Верховний Суд, зокрема, в ухвалі від 15.11.2021 у справі № 160/8228/21.

Оскільки позивач до суду з даним адміністративним позовом звернувся в листопаді 2021 року, а перебіг строку звернення до суду слід обраховувати з 30.09.2021, відтак шестимісячний строк звернення до суду, встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України, не є пропущеним.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про наявність підстав для часткового задоволення даного адміністративного позову.

Окрім того, за змістом позовних вимог позивач просить звернути до негайного виконання рішення суду в частині стягнення всієї заборгованості недорахованої щорічної разової грошової допомоги за 2020-2021 роки.

В цій частині суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання рішення.

Водночас негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання рішенням суду законної сили, як це передбачено для більшості судових рішень, а негайно з часу його ухвалення, чим забезпечується швидкий та реальний захист життєвоважливих прав та інтересів позивача.

Перелік рішень суду, що підлягають негайному виконанню, визначається ст. 371 КАС України.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць. Отже, до негайного виконання допускається рішення суду про "стягнення" відповідних виплат, а не про зобов`язання відповідача до їх нарахування та виплати позивачеві. Тобто, саме у випадку постановлення судом рішення про стягнення на користь позивача недоплачених сум пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, суд повинен також визначити суму стягнення за один місяць та в цій частині допустити рішення до негайного виконання.

Разом з тим, обраний в межах даної справи спосіб захисту прав та інтересів позивача шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік, згідно з статтею 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги, означає, що суму недоплаченої разової грошової допомоги повинен визначити сам відповідач в процесі виконанні рішення суду після набрання ним законної сили.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи, судом не встановлено, питання про розподіл судових витрат у цій справі не вирішується.

Керуючись ст.ст.73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Вийти за межі позовних вимог. Визнати протиправними дії Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради щодо недоплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік, відповідно до положень статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Зобов`язати Департамент соціальної політики Вінницької міської ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни, разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік, згідно з статтею 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Департамент соціальної політики Вінницької міської ради (вул. Соборна, 50, м. Вінниця, 21050; ); Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21000, ).

Рішення в повному обсязі сформовано: 07.04.2022.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна