Справа № 600/4885/21-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2022-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/4885/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - відповідач або ГУ ПФУ в Чернівецькій області), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову в призначенні та виплаті пенсії за віком ОСОБА_1 , викладену у формі листа від 22.07.2021 № 2400-1706-825656;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 19.04.2021 року.

1.2. Ухвалою суду від 27.09.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА АРГУМЕНТИ СТОРІН

2.1. За результатами звернень позивача щодо призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), листом від 22.07.2021 року відповідачем відмовлено у призначенні такої пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного стажу 28 років.

Аргументи позивача

2.2. В обґрунтування позовних вимог, згідно позову, позивач зазначає наступне.

Вказує, що за результатами розгляду заяви його заяви від 26.03.2021 року щодо призначення пенсії прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу 28 років та роз`яснено його право на пенсію за віком при досягненні 63 річного віку. При цьому, листом від 05.04.2021 року № 2400-1706-8/12219, його повідомлено про те, що його страховий стаж становить 27 років 2 місяці. До стажу не зараховано період навчання в Чернівецькому технічному училищі № 1 у 1978-1979 році, оскільки не надано документи про підтвердження навчання на денній формі. Отже, до необхідного стажу 28 років, йому не вистачало за підрахунками заяви ГУ ПФУ в Чернівецькій області 10 місяців.

2.3. Зазначає, що 11.05.2021 року Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області (Сторона 1) та ним ОСОБА_1 (Сторона 2) укладено Типовий договір № 0009 про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Відповідно до п. 2 розділу III Сторона 2 сплачує єдиний внесок за попередній період з 01.01.2016 року по 31.10.2016 року. Єдиний внесок, за попередній період становить 26400 грн. 15.05.2021 року на виконання умов Типового Договору від 11.05.2021 року ним сплачено єдиний внесок у розмірі 26400 грн. Отже ним було сплачено внески за 10 місяців необхідного страхового стажу.

2.4. Зазначені документи ним було невідкладно надано до ГУ ПФУ в Чернівецькій області, а також документи, які підтверджують період навчання ТУ № 1 м. Чернівці з 01.09.1978 року по 25.07.1979 року. Відтак, вважає, що його страховий стаж становить 28 років 10 місяців 25 днів, що достатньо для призначення пенсії за віком.

2.5. Незважаючи на подані ним документи, відповідач не прийняв рішення про призначення пенсії за віком і 22.07.2021 року направила на адресу позивача рішення про відмову у призначенні пенсії за віком, після досягнення 60 років, яке викладено у листі від 22.07.2021 № 2400-1706- 825656, у зв`язку із відсутністю необхідного стажу 28 років.

2.6. Листом від 22.07.2021 року його повідомлено про те, що страховий стаж становить 27 років 2 місяці, причому згідно розрахунку стажу ОСОБА_1 , що наданий ГУ ПФУ в Чернівецькій області, відповідач вже зарахував до стажу навчання з 01.01.1978 року по 25.07.1979 року у навчальному закладі - 10 місяців 25 днів та добровільне страхування з 01.01.2016 року по 31.10.2016 року 10 місяців, проте стажу все одно не вистачає.

2.7. Таким чином, зазначає, що відповідачем безпідставно відмовлено йому у призначенні пенсії за віком, оскільки вважає, що його страховий стаж становить 28 років 10 місяців 25 днів, що достатньо для призначення пенсії за віком.

Аргументи відповідача

2.8. Представник відповідача, згідно відзиву на позовну заяву, заперечує щодо задоволення позову з огляду на наступне.

2.9. Так, зазначає, що за нормами статті 26 Закону №1058-ІV право на призначення пенсії за віком, після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року не менше 28 років. У разі відсутності вказаного страхового стажу, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності, зокрема, страхового стажу: з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року від 21 до 31 років.

2.10. Вказує, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до Головного управління із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV, а саме: 26.03.2021 року - заява №3200, 19.05.2021 року - заява №4970, 07.07.2021 року - заява №6795, 26.07.2021 року - заява №7412.

2.11. На підставі наданих документів спеціалістами Головного управління переглядався страховий стаж ОСОБА_1 та по кожній заяві приймалось рішення про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

2.12. Про прийняті рішення разом із зауваженнями заявника було повідомлено листами, зокрема: №2400-1706-8/12219 від 05.04.2021 року, №2400-1706-8/25656 від 22.07.2021 року, №2400-1706-8/28319 від 12.08.2021 року.

2.13. Страховий стаж ОСОБА_1 з урахуванням наданих документів заявником, становить 26 років 10 місяців 1 день (в т.ч. з врахуванням довідки №76 від 06.07.2021 року про навчання в Чернівецькому професійному ліцеї автомобільного сервісу (10 міс.25 днів) та договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування про оплату за період з 01.01.2016 року по 31.10.2016 року (10 міс.).

2.14. Водночас, вказує, що відповідно до пункту 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок 637), періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

2.15. В довідці Чернівецької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 30.08.2017 року від №8848/10/24-12-13-00, яка надавалась позивачам до Головного управління вказано, що в період з 01.06.1998 року по 30.06.2011 року ОСОБА_1 здійснював підприємницьку діяльність шляхом отримання фіксованого патенту. В уточнюючій довідці Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 26.07.2021 року №9316/6/24-13-24-07 яка видана ОСОБА_1 , вказано, що в період з 01.06.1998 року по 30.06.2011 року він здійснював підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування за умови сплати фіксованого податку, відтак відсутні підстави для врахування періоду провадження підприємницької діяльності з 1998-2003 роки. Разом з тим, період підприємницької діяльності враховано за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

2.16. Таким чином, Головним управлінням враховано всі надані позивачем документи для призначення пенсії за віком відповідно до вимог ст. 26 Закону №1058 №1058-ІV, в т.ч. довідку №76 від 06.07.2021 року про навчання в Чернівецькому професійному ліцеї автомобільного сервісу, та договір від 11.05.2021 про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску), але з врахуванням уточнюючої довідки Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 26.07.2021 року №9316/6/24-13-24-07, стаж ОСОБА_1 становить 26 років 10 місяці 1 день, що є меншим за 28 років, що дає право на призначення пенсії за віком.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. Дослідженням матеріалів справи та згідно аргументів сторін судом встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до ГУ ПФУ в Чернівецькій області із заявами щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV, зокрема із заявами від 26.03.2021 року, від 07.07.2021 року та від 26.07.2021 року.

3.2. За результатами розгляду поданих позивачем заяв та доданих до них документів ГУ ПФУ в Чернівецькій області та по кожній заяві приймалось рішення про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку, а саме після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року не менше 28 років. Про прийняті рішення позивача було повідомлено листами, зокрема: №2400-1706-8/12219 від 05.04.2021 року, №2400-1706-8/25656 від 22.07.2021 року, №2400-1706-8/28319 від 12.08.2021 року.

3.3. Так, згідно листа №2400-1706-8/12219 від 05.04.2021 року ГУ ПФУ в Чернівецькій області повідомило позивача про те, що згідно з наданими документами страховий стаж позивача становить 27 років 2 місяці. Проінформовано, що до стажу не зараховано період навчання в Чернівецькому технічному училищі № 1 у 1978-1979 роках, оскільки позивачем не надано документи про підтвердження періоду навчання на денній формі. При наданні уточнюючої довідки або диплому до 26.06.2021 року, стаж буде переглянуто у відповідності до норм чинного законодавства. Згідно доданого до листа розрахунку стажу ОСОБА_1 стаж позивача становить 27 років 2 місяці 8 днів.

3.4. Листом №2400-1706-8/25656 від 22.07.2021 року ГУ ПФУ в Чернівецькій області надало роз`яснення щодо зарахування періодів підприємницької діяльності до трудового стажу. Водночас, згідно доданого до листа розрахунку стажу ОСОБА_1 , до стажу позивача зараховано період навчання з 01.01.1978 року по 25.07.1979 року у навчальному закладі - 10 місяців 25 днів та добровільне страхування з 01.01.2016 року по 31.10.2016 року - 10 місяців. Загальний стаж розраховано - 27 років 2 місяці 1 день.

3.5. У свою чергу, листом №2400-1706-8/28319 від 12.08.2021 року ГУ ПФУ в Чернівецькій області також надало роз`яснення щодо зарахування періодів підприємницької діяльності до трудового стажу та зазначило, що згідно з наданими позивачем документами страховий стаж становить 26 років 10 місяців. Згідно доданого до листа розрахунку стажу ОСОБА_1 стаж позивача становить 26 років 10 місяці 1 день.

ІV. ПОЗИЦІЯ СУДУ

4.1. Предметом цього позову є відмова ГУ ПФУ в Чернівецькій області у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV.

4.2. Так, спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон №1058-IV.

4.3. Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058-ІV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року не менше 28 років.

4.4. За нормами статті 24 Закону №1058 страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

4.5. У відповідності до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Водночас, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки, і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку №637).

Відповідно до пункту 4 Порядку №637 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

4.6. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно пункту 3-1 Закону №1058 Прикінцевих положень Закону визначено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються, серед іншого, періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

4.7. Так у цій справі судом встановлено, що після першого звернення позивача до відповідача із заявою щодо призначення пенсії йому повідомлено, що згідно з наданими документами його страховий стаж становить 27 років 2 місяці. Листом від №2400-1706-8/12219 від 05.04.2021 року проінформовано, що до стажу не зараховано період навчання в Чернівецькому технічному училищі № 1 у 1978-1979 роках, оскільки позивачем не надано документи про підтвердження періоду навчання на денній формі.

4.8. У подальшому, згідно доданого вже до листа №2400-1706-8/25656 від 22.07.2021 року ГУ ПФУ в Чернівецькій області розрахунку стажу ОСОБА_1 , до стажу позивача зараховано період навчання з 01.01.1978 року по 25.07.1979 року у навчальному закладі - 10 місяців 25 днів та добровільне страхування з 01.01.2016 року по 31.10.2016 року - 10 місяців.

4.9. Суд звертає увагу, що такі періоди зарахованого стажу підтверджено довідкою №76 від 06.07.2021 року Державного професійно-технічного закладу «Чернівецький професійний ліцей автомобільного сервісу», про навчання позивача у ТУ № 1 м. Чернівці з 01.09.1978 року по 25.07.1979 року; а також сплатою позивачем єдиний внесок у розмірі 26400 грн. на виконання вимог Типового договору № 0009 про добровільну участь у системі загально обов`язкового державного пенсійного страхування за попередній період з 01.01.2016 року по 31.10.2016 року.

4.10. Однак, згідно доданого до листа №2400-1706-8/25656 від 22.07.2021 року ГУ ПФУ в Чернівецькій області розрахунку стажу ОСОБА_1 , загальний стаж позивача розраховано - 27 років 2 місяці 1 день.

4.11. У свою чергу, згідно доданого до листа №2400-1706-8/28319 від 12.08.2021 року ГУ ПФУ в Чернівецькій області розрахунку стажу ОСОБА_1 стаж позивача розраховано - 26 років 10 місяці 1 день.

4.12. Зменшення розміру страхового стажу, згідно відзиву, представник відповідача обґрунтовує тим, що в довідці Чернівецької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 30.08.2017 року від №8848/10/24-12-13-00, яка надавалась позивачем вказано, що в період з 01.06.1998 року по 30.06.2011 року ОСОБА_1 здійснював підприємницьку діяльність шляхом отримання фіксованого патенту. В уточнюючій довідці Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 26.07.2021 року №9316/6/24-13-24-07, яка видана ОСОБА_1 , вказано, що в період з 01.06.1998 року по 30.06.2011 року він здійснював підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування за умови сплати фіксованого податку, відтак відсутні підстави для врахування періоду провадження підприємницької діяльності у 1998-2003 роки. Разом з тим, період підприємницької діяльності враховано за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

4.11. Щодо таких доводів представника відповідача суд зазначає наступне.

4.12. Так, судом досліджено наявні у матеріалах справи довідки Чернівецької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 30.08.2017 року від №8848/10/24-12-13-00 та Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 26.07.2021 року №9316/6/24-13-24-07, яким визначено періоди та розміри сплати позивачем страхових внесків.

4.13. У довідці Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 30.08.2017 року від №8848/10/24-12-13-00 зазначено, що в період з 01.06.1998 року по 30.06.2011 року ОСОБА_1 здійснював діяльність шляхом отримання фіксованого патенту. Натомість, у довідці Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 26.07.2021 року №9316/6/24-13-24-07 вже зазначено, що в період з 01.06.1998 року по 30.06.2011 року ОСОБА_1 здійснював діяльність на загальній системі оподаткування за умови сплати фіксованого податку.

4.14. Як зазначалося судом раніше, відповідно до пункту 4 Порядку №637 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

4.15. Тобто, тлумачення пункту 4 Порядку №637 свідчить про те, що провадження підприємницької діяльності із сплатою фіксованого податку віднесено до спрощеної системи оподаткування.

4.16. Однак, беручи за основу сутність діяльності за умови сплати фіксованого податку варто зазначити наступне.

4.17. Так, діючий на час здійснення позивачем діяльності за умови сплати фіксованого податку, в період з 01.06.1998 року по 30.06.2011 року, Указ Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» від 03.07.1998 року №727/98, яким було запроваджено спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва вказував про те, що дія цього Указу не поширюється, зокрема, на фізичних осіб, які відповідно до законодавства України сплачують фіксований податок.

4.18. Натомість, умови діяльності із сплатою фіксованого податку були визначені Декретом Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян» (втратив чинність на підставі Закону № 4014-VI (4014-17) від 04.11.2011 року). Зокрема, частиною 1 статті 14 вказаного Декрету було визначено, що громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів, одержаних від цієї діяльності, за фіксованим розміром податку шляхом придбання патенту. При цьому, наголошено, що у разі сплати фіксованого податку платник такого податку звільняється від ведення обов`язкового обліку доходів і витрат.

4.19. Тобто, діяльність за фіксованим розміром податку шляхом придбання патенту не включалася до жодної із систем оподаткувань, як то спрощеної чи загальної.

Це був окремий вид платежу, який на сьогодні подібний до єдиного податку, що зокрема слідує з особливостей його правового врегулювання.

4.20. Відтак, зазначення у довідці Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 26.07.2021 року №9316/6/24-13-24-07 того, що в період з 01.06.1998 року по 30.06.2011 року ОСОБА_1 здійснював діяльність на загальній системі оподаткування за умови сплати фіксованого податку, принципово не може впливати на можливість зарахування такого періоду до страхового стажу позивача тільки з огляду на тлумачення пункту 4 Порядку №637 в тому контексті, що періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності.

4.21. Факт підтвердження сплати фіксованого податку (фіксованого патенту) ОСОБА_1 в період з 01.06.1998 року по 30.06.2011 року підтверджується відомостями зазначених вище довідок податкового органу, а відтак період провадження підприємницької діяльності у 1998-2003 роки підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

4.22. Таким чином, з урахуванням вже зарахованих періодів навчання з 01.01.1978 року по 25.07.1979 року у навчальному закладі - 10 місяців 25 днів та добровільного страхування з 01.01.2016 року по 31.10.2016 року - 10 місяців, суд приходить до висновку, що стаж позивача станом на час досягнення 60 років (18.04.1961 року) становив більше 28 років, що вказує про наявність у ОСОБА_1 права на призначення пенсії по віку відповідно до статті 26 Закону №1058-IV.

V. ВИСНОВКИ СУДУ

5.1. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною 2 статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.

5.2. Дослідженням матеріалів справи встановлено, що відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії по віку відповідно до статті 26 Закону №1058-IV, діяв не на підставі Конституції та законів України.

5.3. При цьому суд вважає за необхідним зазначити, що принцип верховенства права підпорядковує державу інтересам людини, а не навпаки. Коли учасником правовідносин виступає держава, остання у суперечці щодо права з будь-якою особою, має поступитися на користь опонента, оскільки вона сама створила ситуацію правової невизначеності і порушила в такий спосіб принцип верховенства права.

5.4. У публічно-правових відносинах презюмується правомірність поведінки суб`єкта приватного права, якщо це не буде спростовано в порядку визначеному законом. У даному разі будь-яких порушень вимог чинного законодавства, які б унеможливлювали позивачем реалізувати свої права та гарантії визначені Законом №1058-IV - відповідачем не наведено.

5.5. Водночас, суд звертає увагу на те, що позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову в призначенні та виплаті пенсії за віком ОСОБА_1 , викладену у формі листа від 22.07.2021 року № 2400-1706-825656.

5.6. Поряд з цим, після вказаної відмови відповідачем повторно прийнято рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії, яке оформлене листом №2400-1706-8/28319 від 12.08.2021 року.

5.7. Однак, суд наголошує, що наявність страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

5.8. А тому, наявність інших рішень про відмову у призначенні пенсії жодним чином не впливає на той факт, що стаж позивача станом на час досягнення 60 років (18.04.1961 року) становив більше 28 років, і як наслідок у нього виникло право на призначення пенсії по віку відповідно до статті 26 Закону №1058-IV.

5.9. Суд також зазначає, що інші доводи сторін, наведені у заявах по суті справи, вищезазначених висновків суду не спростовують.

5.10. За таких обставин суд прийшов до висновку, що зазначений позов підлягає задоволенню з підстав, викладених у його мотивувальній частині.

5.11. При цьому, з метою логічності та зрозумілості рішення суду його резолютивна частина буде викладена дещо в іншому формулюванні ніж заявлені позовні вимоги, однак вказане не впливатиме на зміст останніх та обсяг їх задоволення.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

6.1. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

6.2. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією №98 від 27.09.2021 року. Оскільки, позов задоволено повністю, суд стягує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

6.3. З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем окрім сплати судового збору, понесено витрати на правничу допомогу.

6.4. Так, відповідно до доданих до позову доказів позивачем, за наслідками розгляду адміністративної справи, понесено судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 2500,00 грн.

6.5. На підтвердження понесення судових витрат, позивача суду надав:

- копію договору про надання правничої допомоги, укладеного між позивачем та адвокатом Роскрут В.В.;

- додаток до договору про надання правничої допомоги;

- акт виконаних робіт;

- квитанцію до прибуткового касового ордера від 22.09.2021 року про сплату позивачем наданих послуг у розмірі 2500,00 грн.

6.6. У цій справі судом задоволено у повному обсязі позов ОСОБА_1 , який в розумінні КАС України не є суб`єктом владних повноважень, а тому судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, який порушив права позивача.

6.7. Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а відповідно до пункту 1 частини 3 цієї ж статті КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

6.8. Статтею 134 КАС України врегульовані питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

6.9. Зокрема, відповідно до частин 3,4 цієї статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

6.10. Позивачем надано суду договір про надання правової допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг) та первинні документи, які підтверджують надання ним послуг правової допомоги позивачу.

6.11. Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

6.12. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини 6 статті 134 КАС України).

6.13. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 7 статті 134 КАС України).

6.14. Згідно наявних у матеріалах справи доказів позивачем за послуги правової допомоги фактично сплачено 2500 грн.

6.15. Приписами частини 1 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги.

6.16. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (частини 2, 3 статті 30 вищевказаного Закону).

6.17. Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.

6.18. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

6.19. Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо, однак вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

6.20. Як зазначено судом вище, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 7 статті 134 КАС України).

6.21. Зазначене право належить виключно відповідачеві і суд самостійно не вправі доводити неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

6.22. Так, представник відповідача у відзиві на позов вказує на неспівмірності витрат правничої допомоги, а саме вказує, що справа є незначної складності, а також звертає увагу на відсутність розрахунку таких витрат, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

6.23. При цьому, суд звертає увагу на правову позицію Великої Палати Верховного Суду стосовно вирішенні питання про розподіл судових витрат, викладену в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Так, Великою Палатою зроблено висновок, що саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів. Зазначену правову позицію суд, згідно частини 5 статті 242 КАС України, враховує при вирішенні питання про розподіл судових витрат у цій справі та не вбачає підстав для відступлення від неї.

6.24. Водночас, Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №545/2432/16-а зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

6.25. Так, згідно акту виконаних робіт розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу складається з наступних виконаних адвокатом Роскрут В.В. робіт (наданих послуг):

- усна консультація - 0,5 год. - 250 грн.;

- підготовка та узгодження правової позиції - 1 год. - 500 грн;

- підготовка позовної заяви - 3,5 год. - 1750 грн.

6.26. У цій справі, суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 КАС України, виходить із такого:

- дана справа відноситься до справ незначної складності;

- розгляд справи проведено без участі сторін у порядку письмового провадження;

- позов носить немайновий характер;

- дана справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми, не стосується встановлення значного обсягу фактичних обставин справи, що потребувало подання великої кількості письмових доказів та вжиття дій щодо їх збирання.

6.27. Оцінивши обставини цієї справи та надані представником позивача докази у їх сукупності, суд, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності і пропорційності судових витрат, дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі на 1500 грн., оскільки заявлені витрати на професійну правничу допомогу не відповідають умовам співмірності.

6.28. Згідно ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

6.29. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (заява №72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява №66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

6.30. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Lavents v. Latvia" (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

6.31. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задоволено повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову ОСОБА_1 в призначенні та виплаті пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV, яке оформлене листом від 22.07.2021 року № 2400-1706-825656.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 з 19.04.2021 року пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області судові витрати у вигляді сплаченого згідно квитанції №98 від 27.09.2021 року у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) грн 00 коп.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (м. Чернівці, площа Центральна, 3, ).

Суддя О.В. Анісімов