Справа № 160/1840/22
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2022-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
12 квітня 2022 року Справа №160/1840/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Горбалінського В.В.
26.01.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Лідер-Комфорт», в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність до Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради щодо нездійснення публікації на офіційному веб-сайті Кам`янської міської ради та неприйняття на зберігання протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 віл 28.10.2021 року;
- зобов`язати Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради опублікувати на офіційному веб-сайті Кам`янської міської ради та прийняти до зберігання протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 віл 28.10.2021 року.
Визнано протиправними дії Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради щодо неприйняття на зберігання протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 від 28.10.2021 року.
Зобов`язано Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради прийняти до зберігання протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 віл 28.10.2021 року.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
При цьому, у тексті вказаного рішення суду окремо зазначено, що представником позивача на виконання ч. 7 ст. 139 КАС України у позовній заяві останній просив надати позивачу п`ятиденний строк після ухвалення рішення у справі для надання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу.
04.04.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою з процесуальних питань звернувся представник Ткацевич Олени Олександрівни, в якій просить:
- ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 15 000,00 грн. та витрати на оплату судового збору в розмірі 992,40 грн.
Заява обґрунтовується тим, що представником позивача на виконання ч. 7 ст. 139 КАС України у позовній заяві останній просив надати позивачу п`ятиденний строк після ухвалення рішення у справі для надання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку із чим позивачем надано до суду докази на підтвердження понесених ним судових витрат у зв`язку із розглядом справи, тому слід розглянути питання розподілу судових витрат в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою суду від 06.04.2022 року прийнято заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
06.04.2022 року від представника Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради надано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких зазначено, що підстави для винесення додаткового рішення по справі відсутні, внаслідок наявності у відповідача часу для апеляційного оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.03.2022 року по справі №160/1840/22.
Враховуючи зміст вказаної заяви та додаткових пояснень, наданих представником відповідача, суд дійшов висновку, що вирішення питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу в даному випадку підлягає розгляду в порядку ст. 252 КАС України, шляхом винесення додаткового рішення у вказаній справі.
Відповідно до статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства передбачено процесуальний інститут додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.
Розглянувши заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення по справі, дослідивши докази, доданих до цієї заяви, суд приходить до висновку про наявність підстав для винесення додаткового рішення та зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч.ч.1, 2 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно положень ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно з п.п. 1, 2 ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Також, відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому ч. 5 ст.134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Іншого порядку розподілу судових витрат КАС України не передбачено.
Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI передбачає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, суд зазначає, що при вирішенні питання про відшкодування витрат враховані критерії, відповідно до яких визначається розмір витрат на оплату послуг адвоката, встановлені частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.
Як встановлено судом між позивачем та Адвокатським об`єднанням «ДНІПРОЛЕКС» укладено договір про надання правової допомоги № 612 від 10.01.2022 року.
Суд вказує, що пунктом 4.1. Договору встановлено, що вартість юридичних послуг за даним договором складає 15 000,00 грн.
На підтвердження витрат на правову допомогу до суду надано: копію рахунка №612-1 від 01.04.2022 року, копія акта прийняття правових послуг від 01.04.2022 року.
За правилами оцінки доказів, встановлених ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Як вже встановлювалося судом, за надання правничої допомоги клієнт сплачує Адвокатському бюро суму в розмірі 15 000,00 грн. (п. 4.1. Договору).
Отже, суд звертає увагу, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Представник відповідача у своїх додаткових поясненнях належним чином не обґрунтував та не надав відповідних доказів щодо зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
Суд зауважує, що зазначене право належить виключно відповідачеві і суд самостійно не вправі доводити неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Таким чином, суд з власної ініціативи, без надходження відповідних доказів та обґрунтувань щодо неспівмірності, невідповідності, розумності та доведеності заявлених сум на правничу допомогу, не наділений повноваженнями на власний розсуд вирішувати питання щодо розміру заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу.
Суд, з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, доходить висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 15 000,00 грн. є реальними та підтвердженими.
При цьому, суд зауважує, що в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним
Однак, суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Враховуючи той факт, що судом частково задоволено позовну заяву, таким чином судові витрати на професійну правничу допомогу, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у сумі 7500,00 грн. підлягають стягненню з Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради.
При цьому, також і судовий збір у розмірі 496,20 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради на користь позивача.
Отже, суд доходить висновку про обґрунтованість судових витрат понесених позивачем по цій справі у розмірі 7 996,20 грн.
З урахуванням наведеного суд вважає, що представником позивача підтверджено судові витрати у розмірі 7 996,20 грн.
Керуючись ст.ст. 243, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-
У задоволенні решти вимог заяви представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя В.В. Горбалінський