Справа № 240/20351/21
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2022-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/20351/21

Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк Микола Федорович

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

07 квітня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сапальової Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріс Полісся" на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року (повний текст рішення складено 09.12.2021 у м.Житомирі) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріс Полісся" до Головного управління ДПС у Житомирській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Агріс Полісся" (Позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області (Відповідач-1), Державної податкової служби України (Відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії щодо реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкової накладної №1 від 13.05.2021 року.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначав, що оскаржуваним рішенням комісії Головного управління ДПС у Житомирській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних безпідставно відмовлено в реєстрації податкової накладної №1 від 13.05.2021року, виданої Позивачем в підтвердження поставки Товариству з обмеженою відповідальністю "Агріс Полісся" 31,00т. сої, загальною вартістю 579700,04 грн. Позивачем до податкового органу були надані всі необхідні документи на підтвердження реальності вказаної господарської операції, а тому оскаржуване рішення Відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того, Відповідач-1 при зупиненні реєстрації вказаної податкової накладної протиправно не конкретизував які документи слід додатково надати для проведення державної реєстрації.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріс Полісся" до Головного управління ДПС у Житомирській області та Державної податкової служби України відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, Позивачем у справі подано до суду апеляційну скаргу в якій, з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права просили скасувати зазначене судове рішення та прийняти нове - про задоволення позову.

Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, при цьому в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13.05.2021 року Позивачем Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпросоя" була видана податкова накладна №1, яка в той же день була подана до Головного управління ДПС у Житомирській області для проведення її реєстрації (а.с.18-19).

За результатами розгляду вказаної податкової накладної Відповідачем-1 в особі Комісії було ухвалено оскаржуване рішення №2684626/38580846 від 25.05.2021року про відмову в реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкової накладної №1 від 13.05.2021 року по причині ненадання платником первинних документів для підтвердження вказаної господарської операції.

Не погоджуючись з рішенням відповідачів та вважаючи його протиправним позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Житомирській області №2684626/38580846 від 25.05.2021року про відмову в реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкової накладної №1 від 13.05.2021року, що виключає можливість зобов`язання Державну податкову службу України вчинити дії щодо реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних цієї податкової накладної.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку і підстав реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також щодо порядку та підстав зупинення такої реєстрації регулюються нормами Податкового кодексу України, що були чинні на день виникнення таких відносин.

Відповідно до положень п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку-продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до вимог п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Реєстр) визначений правовими нормами Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 р. №1246 (надалі Порядок №1246), що були чинні на день виникнення спірних відносин.

Як встановлено з матеріалів справи 13.05.2021 року Позивачем Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпросоя" видана податкова накладна №1, яка в той же день була подана до Головного управління ДПС у Житомирській області для проведення її реєстрації.

За результатами розгляду вказаної податкової накладної Відповідачем-1 в особі Комісії ухвалено рішення №2684626/38580846 від 25.05.2021 року про відмову в реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкової накладної №1 від 13.05.2021року по причині ненадання платником первинних документів для підтвердження вказаної господарської операції.

Оскаржуване рішення зумовлене виключно ненаданням платником всіх первинних документів щодо зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження сої, поставленої Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпросоя", та складських документів (а.с.37).

Зазначені доводи Відповідача-1 суд першої інстанції визнав такими, що відповідають обставинам справи та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Колегія суддів не погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, 18 травня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРІС ПОЛІССЯ" (началі - по тексту Позивача, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОСОЯ" укладено Договір поставки №1805 (надалі - Договір).

Згідно п.1.1. вказаного Договору, Постачальник зобов`язується на умовах та в порядку, визначених цим договором, поставити Покупцеві (передати у власність) зерно сої (далі іменоване - Товар), а Покупець зобов`язується на умовах та в порядку, визначеному даним Договором прийняти даний товар та оплатити його.

Відповідно до п.2.1 даного Договору, кількість і номенклатура товару визначається згідно підписаними сторонами видатковими накладними.

Ціна товару є договірною і фіксується у видаткових накладних (2 2. договору).

Згідно п.3.1. даного Договору, оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що форма оплати: передоплата в розмірі 80% від вартості продукції, що поставляється. Оплата решти 20% від вартості поставленого Товару проводиться не пізніше 1 (одного) банківського дня з моменту реєстрації податкової накладної в Єдиному державному реєстру податкових накладних. Відповідно до п.5.1 договору, поставка товару здійснюється протягом одного дня. Місце поставки продукції склад Постачальника. Доставка Товару здійснюється автомобільним транспортом за рахунок Покупця (п.5.3. Договору).

Згідно п.5.4. Договору, дата поставки Товару та перехід права власності на Товар підтверджується видатковою накладною з позначкою про фактичне прийняття Товару Покупцем, сформованої сторонами в порядку, встановленому чинним законодавством.

13.05.2021 року позивачем на адресу відповідача було відвантажено 31 тону сої на загальну суму 579700.04 грн., що підтверджується видатковою накладною №12 від 13.05.2021, підписаною представниками двох сторін та товарно-транспортною накладною №1 від 13.05.2021 року. Факт отримання Товару саме представником ТОВ "ДПІПРОСОЯ" підтверджується довіреністю №1305 від 13.05.2021 р. виданою ТОВ "ДПІПРОСОЯ" на ім`я ОСОБА_1 з метою отримання сої в кількості 45 тон.

Відповідно до вимог п.3.1. Договору ГОВ "ДПІПРОСОЯ" 13.05.2021 року на розрахунковий рахунок позивача було сплачено грошові кошти у розмірі 80 % від вартості поставленої продукції, що складає 508508.81 гри., що підтверджується випискою з банку від 14.05.2021 року та оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 361.

За фактом поставки Товару 13.05.2021 року позивачем створено податкову накладну №1 від 13.05.2021 року на суму 579700,04 грн. в тому числі ПДВ 71191,23 гри. та подано її на реєстрацію у відповідності до вимог чинного законодавства України.

15.05.2021 року позивачем отримано квитанцію про реєстрацію податкової накладної/розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних №, з якої вбачається, що документи прийнято, реєстрацію зупинено. Відповідно до п.201.16 п.201 ПК України, реєстрація ПН/РК від 13.05.2021р. №1 в Єдиному реєстрі податкових накладних - зупинена. Коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 1201, відсутні в таблиці даних платники податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару послуги та обсягу його постачання, що відповідає п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Запропоновано надати пояснення та копії документів на підтвердження інформації, зазначеної в ПН.

21.05.2021 року позивачем подано повідомлення №8 про подання пояснень та копії документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено в кількості 29 прим. до якого додано письмові пояснення, таблицю даних платника податку на додану вартість договір поставки №1805 від 18.05.2020 року, видаткову накладну №12 від 13.05.2021 року, довіреність №1305 від 13.05.2021 року, статистичну звітність форми с/г 4 та 37, інші документи на підтвердження правомірності господарської операції та складеної ПН. З квитанції №2 від 21.05.2021 року вбачається, що повідомлення №8 прийнято до розгляду.

25.05.2021 року позивачем отримано рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному державному Реєстрі податкових накладних №2684626/38580846, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної з підстав ненадання платником податків копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання, транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), в тому числі рахунків/фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

При цьому, у самому рішенні не було конкретизовано, яких документів не надав позивач.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідної комісії, позивач 25.05.2021 року подав скаргу до вищестоящого органу щодо рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та письмові пояснення з доданням документів, які підтверджують факт правомірності складання ПН та підтверджується також письмовими поясненнями до скарги. До скарги повторно було надано пакет документів на підтвердження факту правомірності складення податкової накладної №1 від 13.05.2021 року.

Факт прийняття скарги та доданих до неї документів до розгляду підтверджується квитанцією № 2 від 26.05.2021 року.

03.06.2021 року Позивачем отримано рішення за результатами розгляду скарги щодо рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних за №24988/38580846/2 з якого вбачається, що у відповідності до п.56.23. ст.56 ПК України, скаргу залишено без задоволення а рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних - без змін.

Звертаючись і даним позовом до суду, позивач свої вимоги аргументував тим, що відповідачем ні у квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних № вії 15.05.2021 року, ні у рішенні про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному державному Реєстрі податкових накладних №2684626/38580846 від 25.05.2021 року не було вказано чітких підстав для блокування ПН (не наведено яким саме критеріям ризиковості відповідає господарська операція по результатам якої складено податкову накладну), ні вказано чіткою переліку документів, що мав надати позивач.

Відповідно до п.201.1 ст.201 11К України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Якщо надіслані податкові накладні розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 нього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних визначений Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України віз 26 квітня 2017 року № 341) (далі - Порядок №1246).

Відповідно до пункту 12 Порядку №1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування.

Пунктами 13, 15 Порядку №1246 передбачено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки.

Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.

Згідно з пунктом 201.16 статті 201 ПК України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11 грудня 2019 року №1165 (набрала чинності 01 лютого 2020 року), якою серед іншого затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок №1165).

Відповідно до пункту 4 вказаного Порядку, у разі коли за результатами перевірки податкової накладної/розрахунку коригування визначено, що податкова накладна/розрахунок коригування відповідають одній з ознак безумовної реєстрації, визначених у пункті 3 цього Порядку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку з коригування не зупиняється в Реєстрі.

За приписами пункту 5 Порядку №1165, платник податку, яким складено та або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку, показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій.

Згідно з пунктом 6 Порядку №1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накдадної/розрахунку коригування зупиняється.

Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня.

У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Пунктом 7 Порядку №1165 передбачено, що у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Відповідно до пункту 10 Порядку №1165, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, і розрахованим показником за кожним критерієм, якому виповідає платник податку;

3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняті контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або вимову в такій реєстрації (пункт 11 Порядку №1165).

Як зазначено вище, у квитанції про зупинення реєстрації запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних, без наведено переліку таких документів, як достатніх для розблокування ПН.

Оцінюючи наведені в квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної підстави та мотиви дій контролюючого органу, необхідно зазначити, що у додатку 3 до Порядку №1165, визначено критерії ризиковості здійснення операцій.

Зокрема, відповідно до пункту 1 відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), у таблиці даних платника податку на додану вартість (далі - платник податку) як товару/послуги, що на постійній основі постачається, в обсязі постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої говару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 рази, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.

З урахуванням положень наведених норм, суд звертає увагу, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної на підставі п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, контролюючий орган має витребувати у платника податків документи на спростування наявних у органу ДПС сумнівів, пов`язаних з легальністю діяльності юридичної особи, вказавши, які саме аспекти належить висвіти платнику податків у своїх поясненнях.

Відтак, зупинення реєстрації ПН/РК за п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій відбувається у разі одночасного дотримання трьох умов:

- відсутність товару в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товару, що на постійній основі постачається;

- обсяг постачання дорівнює або перевищує товарні залишки;

- переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.

Натомість, надіслана позивачеві квитанція містить вимогу щодо надання пояснень та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, без зазначення конкретної пропозиції щодо переліку документів, необхідних та достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Отже, під час зупинення реєстрації податкових накладних відповідач застосував критерії ризиковості здійснення операцій до податкової накладної, що не відповідає приписам пунктів 6, 7 Порядку №1165 та свідчить про відсутність обґрунтованих підстав для зупинення реєстрації податкової накладної.

Тобто контролюючий орган має конкретизувати перелік документів, необхідних для виконання покладених на нього функцій, для того, щоб платник податку чітко розумів адресовану йому вимогу.

При цьому суд зазначає, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків з зазначенням необхідності надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не довільно, на власний розсуд.

Невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії має наслідком визнання його протиправним.

Аналогічна правова позиція вже неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21.05.2019 по справі №0940/1240/18, від 10.04.2020 у справі №819/330/18 та від 18.06.2020 у справі №824/245/19-а.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 05 січня 2021 року у справі №640/11321/20 зазначив, що незважаючи на те, що затверджена Порядком №1165 форма рішення, яка не передбачає конкретизації підстав у разі відповідності пунктам 1-8 критеріїв ризиковості платника податку, не скасовує обов`язок податкового органу необхідності доказування, передбаченого частиною другою статті 77 КАС України.

В даному випадку, під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідачі не надали суду жодних доказів на підтвердження наявності підстав для віднесення позивача або здійсненої господарської операції до ризикових, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Отже, загальне посилання контролюючого органу на правомірність зупинення реєстрації податкових накладних на підставі Критеріїв ризиковості здійснення операцій, є протиправним та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, а не будь-яких на власний розсуд.

Аналогічного висновку дотримується Верховний Суд у постанові від 02.10.2019 у справі №520/10372/18, де зокрема він зазначив, що первинним об`єктом судового дослідження у даній справі є обставини, за яких контролюючий орган вчинив дії щодо зупинення реєстрації податкових накладних та прийняв рішення про відмову у їх реєстрації. Підставою для таких дій мають бути: чіткі критерії оцінки ступеня ризиків відповідних господарських операцій; конкретний перелік документів, встановлений податковим законодавством, який підлягав наданню контролюючому органу для дослідження при прийнятті ним оспорюваних рішень.

Проте, суд першої інстанції не врахував вищенаведених доводів позивача, норм матеріального права та судової практики, чим порушив норми процесуального права.

Крім того, відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції обґрунтовував мотиви відмови тим, що оскаржуване рішення комісії від 25.05.2021 року №2684626/38580846 про відмову у реєстрації податкової накладної від 13.05.2021 року №1 в Єдиному реєстрі податкових накладних за своєю суттю зумовлене виключно тим, що позивач не надав всіх первинних документів щодо зберігання та транспортування, навантаження, розвантаження сої, поставленої ТОВ "Дніпросоя" та складських документів.

Проте, такі мотиви для відмови у задоволені позову не відповідають матеріалам справи та нормам матеріального права.

Так, з відзиву наданого Відповідачем - І та доданих до нього копій документів, вбачається, що причиною відмови в реєстрації податкової накладної стало те, що платником податку подано не повний пакет документів, а саме відсутні звіти с/г виробника (ф.29,4-сг, 37 сг), складські документи, відсутня інформація щодо залишків продукції.

Отже, судом було безпідставно вказано на те, що підставою для відмови у реєстрації ПН є відсутність документів щодо транспортування, навантаження, розвантаження сої, поставленої ТОВ "Дніпросоя".

При цьому суд зазначає, що прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної нерозривно пов`язане із першим етапом реєстрації або зупинення реєстрації податкової накладної складенням квитанції, з якої вбачається, що реєстрація податкової накладної зупинена.

Як зазначалося вище, квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної не містить безпосереднього переліку документів, які позивач повинен був подати, а в рішенні про відмову у реєстрації податкової накладної викладена загальна норма без зазначення конкретних документів, яких, на думку відповідача, не вистачає для здійснення реєстрації податкових накладних, а також без повідомлення причин та мотивів, за яких надані позивачем пояснення та документи не були враховані.

В даному випадку, ні у квитанції від 15.05.2021 року, ні у рішенні від 25.05.2021 року №2684626/38580846 не міститься жодного посилання на необхідність позивачем надати документи щодо зберігання та транспортування та складські документи щодо сої, що поставлялася контрагенту.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку №520, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій наклади і й/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до п. 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому ст. 42 Кодексу.

Пунктом 5 Порядку №520 визначено перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, серед яких: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку дія здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фахтури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

При цьому, письмові пояснення та копії документів, зазначені у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній/розрахунку коригування.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку подає до ДПС в електронній формі та допомогою засобів електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про електронні довірчі послуги" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку (пункти 6, 7 Порядку №520).

Згідно з вимогами пунктів 9, 10 та 11 Порядку №520 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів. Комісія регіонального рівня приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку) коригування в Реєстрі.

Підставами для прийняття комісією регіонального рівня рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі; та/або ненадання платником податків копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку; та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Підставою для прийняття відповідачем оскаржуваних рішень є те, що платником податків не надано копій документів, а саме: первинних документів щодо постачання/придбання товарі в/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що і рішення Комісії Державної податкової служби України повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.

Тобто, зміст переліку документів, встановлений пунктом 5 Порядку №520 свідчить про те, що він є загальним та повинен диференціюватися в залежності від того, яка господарська операція була покладена в основу виникнення податкових зобов`язань з ПДВ, тобто узгоджуватися з вимогами, як п.185.1 ст.185. так і п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України.

При таких обставинах, контролюючий орган повинен при зупиненні реєстрації податкової накладної не лише запропонувати надати документи, а навести їх конкретний перелік» оскільки в п.5 Порядку №520 наведений не вичерпний перелік документів необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі.

В іншому випадку така підстава для прийняття рішення про відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі з підстави ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку не може бути застосована.

Головною рисою індивідуальних актів є їхня конкретність (чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами владних повноважень, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, настанов для їх розв`язання що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; чітка відповідність такого акту нормам чинного законодавства.

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі "Суомінсн проти Фінляндії" від 01.07.2003 вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Прозорість адміністративних процедур є ефективним запобіжником державному свавіллю. Вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови прийняття обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

Про дотримання контролюючим органом вимог обґрунтованості під час прийняття відповідного акта індивідуальної дії свідчитиме належна мотивація його висновку, зокрема зі встановленням обставин, що мають значення для реєстрації податкової накладної, а також за умови посилання на докази, якими такі обставини обґрунтовані, із зазначенням причин їх прийняття чи відхилення.

І навпаки, не наведення мотивів прийнятих рішень не дає змоги суду встановити дійсні підстави та причини, за яких цей орган дійшов саме таких висновків, надати їм належну правову оцінку, та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність прийнятого рішення (позіція, викладена в постанові від 12 листопада 2019 року у справі № 816/2183/18).

Між тим, у оскаржуваному рішенні не конкретизовано, яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних та не підкреслено конкретних документів, які відсутні.

Щодо ненадання позивачем належних документів на підтвердження реальності господарської операції, по результатам якої було складено податкову накладну, то такі мотиви суду першої інстанції не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

Згідно правових позицій викладених у постановах Верховного Суду, зокрема від 04.02.2021 року у справі № 818 1159/17 та від 02.02.2021 року у справі 805/3956/18-а, суди під час розгляду аналогічної категорії справ не роблять висновків щодо реальності господарських операцій, а лише оцінюють наявність чи відсутність підстав для реєстрації податкових накладних.

Також, не може слугувати беззаперечною підставою для відмови у задоволенні позову мотиви того, що в наданій товарно-транспортній накладній №1 від 13.05.2021 року місцем завантаження сої вказано село Саматоївка, Сумська область, а не місце реєстрації позивача, оскільки вказаний документи не відноситься до первинних бухгалтерських документів та має оцінюватися в сукупності з іншими документами.

Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 25 лютого 2021 року (справа №803/1684/17), від 21 січня 2021 року (справа №813/2204/17), від 24 травня 2019 року (справа №826/7423/16), від 6 лютого 2018 року (справа №816/16645-а), від 11 вересня 2018 року (справа №804/4787/16), транспортні документи на перевезення товарно-матеріальних цінностей з наслідками формування бази оподаткування податком на прибуток та на додану вартість не є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами купівлі-продажу або поставки, вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення, а отже, відсутність у позивача деяких товарно-транспортних накладних або наявність в них певних недоліків не може бути самостійним доказом безтоварності господарських операцій.

Відсутність товарно-транспортних накладних не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових втрат га податкового кредиту платника податків. При цьому, документи обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, окрема, і товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та пролажу товарно-матеріальних цінностей.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним судом у постанові від 11 вересня 2018 року по справі №804/4787/16 та постанові 29 квітня 2021 року по справі №810/3713/16.

Отже, надіслані позивачем письмові пояснення з копіями первинних бухгалтерських та інших документів повністю відображають зміст господарських операцій позивача із його контрагентом та були достатніми для прийняття податковим органом рішення про реєстрацію податкової накладної.

За таких обставин, оскаржувані рішення про відмову в реєстрації податкових накладних є формальними, оскільки об`єктивно не містять чіткого визначення підстав та мотивів їх прийняття, так само як і мотивів прийняття чи відхилення наданих позивачем пояснень та документів, а тому не можуть бути визнані законними та обґрунтованими.

Щодо зобов`язання Відповідача провести реєстрацію податкової накладної.

Відповідно до положень п.2 ч.2 ст.243 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з нормами ч. 3 ст.245 КАС України разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до пунктів 19, 20 Порядку №1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

- прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

- набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення);

- неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до вимог 11.201.10 ст.201 ПК України, відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку па додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Таким чином, з метою уникнення будь-яких негативних наслідків для платника податків щодо права на формування податкового кредиту, виникає необхідність зобов`язання ДПС України провести реєстрацію спірних податкових накладних датою їх подання на реєстрацію.

Такий спосіб захисту про зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії узгоджується зі статтею 13 Конвенції про захист прав основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту), відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Щодо витрат па правничу допомогу, колегія суддів зазначає.

Відповідно до ст.59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Реалізація кожним права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права.

Відповідно до ст.131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

В апеляційній скарзі позивач просить стягнути на його користь позивача судові витрати понесені на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі 8 000 грн. 00 коп. та 4204.00 грн. сплаченого судового збору.

Частиною 1 ст. 139 КАС України вказано, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню сума понесених судових витрат у вигляді сплаченого судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 5675.00 грн., відповідно до платіжних доручень від 30.08.2021 року №576 від суми 4540.00 грн. - 2270,00 грн.( як суми належної до сплати за подання позову) та платіжного доручення від 10.01.2022 року №643 на суму 3405.00 грн (подання апеляційної скарги).

Різниця від переплаченої суми судового збору за подання позову (2270,00 грн.) - не стягується, а може бути повернута за відповідною заявою.

Згідно із п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Як передбачено п.9 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Згідно із ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до положень пункту 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 134 КАС витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин першої, сьомої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з частинами першою та п`ятою статті 143 КАС суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Колегією суддів встановлено, що 02.08.2021 року між ГОВ «АГРІС ПОЛІССЯ» та адвокатом Сірою Аліною Василівною укладено договір про надання правничої допомоги №34.

Згідно п.1.1. вказаного Договору, Адвокат зобов`язується надати Клієнту правову допомогу з питань вивчення документів, підготовки позовної заяви, відповіді на відзив, інших заяв, клопотань та представництва інтересів Клієнта у судах України по справі за позовом Клієнта до Головного управління Державної податкової служби в Житомирській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень про відмову у реєстрації податкових накладних в ЄДРПН та зобов`язання вчинити дії - зареєструвати податкові накладні, складені на виконання договору поставки №1805 від 18.05.2020 р. укладеного з ТОВ "ДНІПРОСОЯ".

Відповідно п.4.1. вказаного Договору, сторони погодили, що розмір гонорару визначається з розрахунку 1 година роботи Адвоката - 1500.00 грн., але в будь-якому випадку становить не менше 10 000,00 гри.

Згідно п. 4.3. Договору, кінцевий розмір гонорару буде визначеного сторонами у акті приймання-передачі наданих послуг.

Орієнтовний розмір судових витрат, які Позивач поніс та які очікує понести в зв`язку з поданням апеляційної скарги становить 12204.00 гри., з яких 8 000.00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката (з розрахунку 1500.00 грн. за 1 год. роботи адвоката).

Суд апеляційної інстанції вважає, що вказана сума компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу позивачем в розмірі 8000 грн., не є належним чином обґрунтованою у контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на те, що предметом розглядуваного спору, є справа незначної складності, обсяг наданих послуг адвокатом, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу та те, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною, суд апеляційної інстанції вважає, що розмір вказаних витрат підлягає стягненню в сумі 3500 грн.

Відповідно до ч.2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу необхідно задовольнити частково.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріс Полісся" задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріс Полісся" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріс Полісся" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Житомирській області про відмову у реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 25.05.2021 року №2684626/38580846 про відмову в реєстрації податкової накладної №1 від 13.05.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкову накладну №1 від 13.05.2021року, складену Товариством з обмеженою відповідальністю "Агріс Полісся" датою її фактичного надходження.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріс Полісся" () за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Житомирській області () та Державної податкової служби України (), відповідно, по 2837,50 грн. понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріс Полісся" () за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Житомирській області () та Державної податкової служби України (), відповідно, по 1750.00 грн. понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сапальова Т.В.