Справа № 260/7724/21
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2022-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
11 квітня 2022 рокум. Ужгород№ 260/7724/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Плеханова З.Б. розглянувши у письмовому провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 ), про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до 94 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії.
Позиції сторін.
Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 перебувала на військовій службі в органах Держприкордонслужби. Останнє місце військової служби - ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ). Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 13 листопада 2017 року №260-ос її було знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків прикордонного загону (у зв`язку із закінченням строку контракту). В той же час, при звільненні з військової служби відповідачем до розрахунку суми одноразової грошової допомоги безпідставно не включено щомісячну додаткову грошову винагороду, яку позивачка отримувала під час проходження служби. Крім того, відповідачем протиправно не включено до розрахунку допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на соціальні потреби щомісячну додаткову грошову винагороду.
31 грудня 2021 року, представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просять відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що ні постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб , ні наказом АДПСУ від 20.05.2008 № 425 не визначено такого виду грошового забезпечення як додаткова грошова винагорода. Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 та з метою впорядкування виплати щомісячно ї грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України наказом Міністерства внутрішніх справ № 73 від 02.02.2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 року за № 217/28347, затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України. Системний аналіз положень статей 9, 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей , постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 дає підстави стверджувати, що винагорода не входить до структури і складу місячного грошового забезпечення військовослужбовців, з якого здійснювалось нарахування позивачу грошової допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні та матеріальної допомоги на соціальні потреби у 2016 році та 2017 році. Крім того, підтверджують, що виплати ОСОБА_1 виплачувалася таким чином, а саме: 2016 року було виплачена матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань - 800,00 грн., 2017 року було виплачена матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань -800,00 грн.
05 січня 2022 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що належними та допустимими доказами доведено, що до грошового забезпечення в силу ч. 2 ст.9 Закону № 2011-XII входила винагорода, що виплачувалася згідно Постанови КМУ - 889. Такими доказами є особисті картки грошового забезпечення позивача. У зв`язку з тим, що розмір одноразової допомоги при звільненні може визначатися виключно Законом, що й було зроблено законодавцем у ст. 15 Закону №2011-XII, підзаконні нормативно-правові акти не можуть звужувати склад грошового забезпечення, з якого повинна обраховуватися така одноразова грошова допомога.
12 січня 2022 року відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначають, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена Постановою № 889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців , з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога, передбачена статтею 15 Закону № 2011-ХІІ. Ця винагорода має окремий, особливий і разовий характер виплати, оскільки виплачується тільки тим категоріям військовослужбовців, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати. військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
2. Обставини, встановлені судом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на військовій службі в органах Держприкордонслужби. Останнє місце військової служби - ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ).
Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 13 листопада 2017 року №260-ос ОСОБА_1 було знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків прикордонного загону (у зв`язку із закінченням строку контракту). Під час проходження військової служби позивачка у період з 2016 року по листопад 2017 року отримувала у складі грошового забезпечення щомісячну додаткову грошову винагороду, що підтверджується відомостями особової картки заробітної плати. Відповідно до довідки №216 від 29.12.2021 року , щомісячна додаткова грошова винагорода не була включена при розрахунку та виплаті позивачу:
- одноразової грошової допомоги при звільненні. Розмір нарахованої та виплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 (з урахуванням відрахування військового збору у розмірі 1,5%) становив 57652,56 грн. без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди. Розмір щомісячної додаткової грошової винагороди становив 3294,43 грн..
- Розмір нарахованої та виплаченої допомоги на оздоровлення у 2016 року (з урахуванням відрахування військового збору у розмірі 1,5%) та без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди становив 4176,55 грн. Розмір щомісячної додаткової грошової винагороди у 2016 році становив 3263,73 грн.
- Розмір нарахованої та виплаченої допомоги на оздоровлення у 2017 року (з урахуванням відрахування військового збору у розмірі 1,5%) без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди становив 5490,72 грн. Розмір щомісячної додаткової грошової винагороди у 2017 році становив 3294,43 грн.
3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Згідно ст. 40 Закону №2232-ХІІ гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ від 20.12.1991 р. (далі - Закон №2011) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення згідно з положеннями ч. 2 зазначеної статті входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Нормами ч.4 ст.9 Закону №2011 передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону №2011 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контрактуру зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Так, як вже встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачці при звільненні з військової служби була виплачена одноразова грошова допомога за 21 календарних років, без врахування розміру щомісячної додаткової грошової винагороди.
Постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" (далі - Постанова №889) установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Державної прикордонної служби (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Статтею 17 Конституції України встановлено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Конституційний Суд України у рішенні від 17 березня 2004 року №7-рп/2004 (справа про соціальний захист військовослужбовців та працівників правоохоронних органів) вказав, що визначений законами України відповідно до положень статті 17 Конституції України комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення соціального захисту військовослужбовців та працівників правоохоронних органів, зумовлений не їх непрацездатністю або відсутністю достатніх засобів для існування (стаття 46 Конституції України), а особливістю професійних обов`язків, пов`язаних з ризиком для життя та здоров`я, певним обмеженням конституційних прав і свобод, у тому числі і права заробляти матеріальні блага для забезпечення собі і своїй сім`ї рівня життя, вищого за прожитковий мінімум. Тобто соціальні гарантії військовослужбовців та працівників правоохоронних органів випливають з характеру покладених на них службових обов`язків у зв`язку з виконанням ними державних функцій.
Суд враховує, що питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17, при цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Такий принциповий підхід застосовується незалежно від виду виплат.
В постанові від 10 листопада 2021 року № 825/997/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку, що щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.
Тому за наведеного правового регулювання та обставин справи суд вважає, що відповідач протиправно не включив до складу грошового забезпечення позивачки з якого нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні, щомісячну додаткову грошову винагороду, що передбачена постановою №889.
При цьому суд відхиляє посилання відповідача на Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України 02.02.2016 року за №73 (далі - Інструкція №73).
З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, положення щодо невключення щомісячної додаткової грошової винагороди до складу грошового забезпечення, з якого нараховуються одноразові додаткові види грошового забезпечення та інші одноразові виплати, містить п. 8 Інструкції №73.
Разом з тим, застосовуючи положення Інструкції №73, як спеціального нормативно-правового акта, що визначає структуру та склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні, суд враховує пріоритетність законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу.
Враховуючи вищевикладене, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд приходить висновку про визнання протиправними дій відповідача щодо не включення до складу місячного грошового забезпечення позивачки як розрахункової величини у березні 2017 року при нарахуванні та при визначенні розміру одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" щомісячної додаткової грошової винагороди, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889.
З метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену одноразову грошову допомогу, передбачену п.2 ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 21 календарних років з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889.
Щодо позовної вимоги визнати протиправними дії 94 прикордонного загону (військова частина 1493) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України в частині виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на соціальні потреби у 2016 році і допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на соціальні потреби у 2017 році без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справах осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій , суд зазначає наступне.
Згідно копій особистих карток грошового забезпечення позивачки за 2016-2017 роки, позивачці у травні 2016 року виплачена грошова допомога на оздоровлення та у березні 2016 року виплачена матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань. Крім того, у серпні 2017 року позивачці виплачена грошова допомога на оздоровлення тау вересні 2017 р. матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, . Такі виплати здійснені без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди, що підтверджено довідкою №216 від 29.12.2021 року.
В той же час, враховуючи, що судом встановлено факт нарахування та виплати позивачці до її звільнення з військової служби додаткової грошової винагороди, на підставі постанови КМУ від 22.09.2010 року №889, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача в частині виплати позивачці допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань в 2016 та 2017 роках, без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Як наслідок підлягають задоволенню також вимоги про стягнення з відповідача недоплаченої позивачці допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у 2016, 2017 роках, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010 року.
Разом з тим, вимога про стягнення з відповідача недоплаченої допомоги на оздоровлення та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань у 2016 році у сумі - 3806,44 грн., та у 2017 році у сумі 6588,86 грн., задоволенню не підлягає, оскільки нарахування сум є виключними дискреційними повноваженнями відповідача, а тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.
Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до частково задоволення.
Судом також враховано судову практику ВААС у аналогічних справах, зокрема у справ № 380/6216/20.
Враховуючи положення статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за звернення до суду із даним позовом.
Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В :
1. Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) до 94 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 , ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
2 . Визнати протиправними дії 94 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо не включення до складу місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 як розрахункової величини у листопаді 2017 року при нарахуванні та при визначенні розміру одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей щомісячної додаткової грошової винагороди визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889.
3. Зобов`язати 94 прикордонний загін (Військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 , ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) недоплачену одноразову грошову допомогу, передбачену п. 2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 21 календарних років з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889.
4. Визнати протиправними дії 94 прикордонного загону (Військова частина 1494) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України в частині виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на соціальні потреби у 2016 році і допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на соціальні потреби у 2017 році без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889.
5 . Зобов`язати 94 прикордонний загін (Військова частина 1494) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_2 , ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) недоплачену допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань у 2016 та 2017 році з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889.
6. В решті позовних вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адмінсуду.
СуддяЗ.Б.Плеханова