Справа № 420/16232/21
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2022-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2022 р.м. ОдесаСправа № 420/16232/21

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:

м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

10.11.2021 року;

Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

визнати протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зарахування до спеціального стажу судді, з якого відраховується процент довічного грошового утримання від суддівської винагороди, стаж роботи на посаді судді - 25 років 11 місяців 20 днів, половину строку навчання в Українській юридичній академії (м. Харків) - 2 роки 5 місяців (період навчання з 01.09.1988р. по 30.06.1993р.), а також 1 рік 9 місяців 15 днів стажу роботи стажистом Комсомольського районного суду м. Херсона в період з 02.08.1993р. по 17.05.1995р., що в загальному становить 30 років 02 місяця 05 днів та, відповідно, загальний процент для розрахунку розміру довічного грошового утримання повинен становити - 70%;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до спеціального стажу, з якого відраховується процент довічного грошового утримання від суддівської винагороди, стаж роботи на посаді судді - 25 років 11 місяців 20 днів, половину строку навчання в Українській юридичній академії (м. Харків) - 2 роки 5 місяців (період навчання з 01.09.1988р. по 30.06.1993р.), а також 1 рік 9 місяців 15 днів стажу роботи стажистом Комсомольського районного суду м. Херсона в період з 02.08.1993р. по 17.05.1995р., що в загальному становить 30 років 02 місяця 05 днів та, відповідно, загальний процент для розрахунку розміру довічного грошового утримання становить 70%;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та зарахувати до довічного грошового утримання з 27.05.2021 року, виходячи з уточненого стажу роботи на посаді судді - 25 років 11 місяців 20 днів, половини строку навчання в Українській юридичній академії (м. Харків) - 2 роки 5 місяців (період навчання з 01.09.1988р. по 30.06.1993р.), а також 1 рік 9 місяців 15 днів стажу роботи стажистом Комсомольського районного суду м. Херсона в період з 02.08.1993р. по 17.05.1995р., що в загальному становить 30 років 02 місяця 05 днів та, відповідно, загальний процент для розрахунку розміру довічного грошового утримання становить 70%;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату з 27.05.2021 року перераховане довічне грошового утримання, виходячи з уточненого стажу роботи на посаді судді - 25 років 11 місяців 20 днів, половини строку навчання в Українській юридичній академії (м. Харків) - 2 роки 5 місяців (період навчання з 01.09.1988 по 30.06.1993), а також 1 рік 9 місяців 15 днів стажу роботи стажистом Комсомольського районного суду м. Херсона в період з 02.08.1993р. по 17.05.1995р., що в загальному становить 30 років 02 місяця 05 днів та, відповідно, загальний процент для розрахунку розміру довічного грошового утримання становить 70%, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 27.05.2021 року.

В обґрунтування позову зазначено, що на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 20.05.2021 року №00/0/15-21 позивач звільнений з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку із поданням заяви про відставку. Під час призначення щомісячного довічного грошового Управлінням враховано лише стаж роботи на посаді судді 25 років 09 місяців 26 днів. Вказує, що представлені Управлінню матеріали підтверджували стаж на посаді судді, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, 30 років 02 місяць 05 днів. Зокрема, при призначенні грошового утримання не зараховано половину навчання в Українській юридичній академії (м. Харків) - 2 роки 5 місяців (період навчання з 01.09.1988р. по 30.06.1993р.), у порушення приписів ст. 137 Закону України «Про статус суддів» із доповненнями, внесеними Законом України від 12.07.2018 року №2509-VIII, та 1 рік 9 місяців 15 днів стажу роботи стажистом Комсомольського районного суду м. Херсона в період з 02.08.1993р. по 17.05.1995р., вимога щодо зарахування якого визначена Законом №2862-XII і приписами ст. 137 Закону України «Про статус суддів» із доповненнями, внесеними Законом України від 12.07.2018 року №2509-VIII.

Посилаючись на те, що протиправна бездіяльність Управління призвела до виплати довічного грошового утримання судді у відставці у меншому розмірі, позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів в судовому порядку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено.

Суд визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зарахування ОСОБА_1 до спеціального стажу судді, з якого відраховується процент довічного грошового утримання від суддівської винагороди, стаж роботи на посаді судді - 25 років 11 місяців 20 днів, половини строку навчання в Українській юридичній академії (м. Харків) (з 01.09.1988р. по 30.06.1993р.) - 2 роки 5 місяців та стаж роботи стажистом Комсомольського районного суду м. Херсона (з 02.08.1993р. по 17.05.1995р.) 1 рік 9 місяців 15 днів.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 з 27.05.2021 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням стажу роботи на посаді судді - 25 років 11 місяців 20 днів, половини строку навчання в Українській юридичній академії (м. Харків) (з 01.09.1988р. по 30.06.1993р.) - 2 роки 5 місяців та стаж роботи стажистом Комсомольського районного суду м. Херсона (з 02.08.1993р. по 17.05.1995р.) 1 рік 9 місяців 15 днів, з урахуванням загального проценту для розрахунку розміру довічного грошового утримання 70% та з урахуванням раніше виплачених сум.

Проаналізувавши положення ч. 1 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII та законодавства про судоустрій і з регулювання проходження державної служби, актів щодо соціального захисту суддів та щомісячного грошового утримання суддів, суд першої інстанції виходив з того, що період роботи на посаді стажиста судді відповідного суду та половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є стажем роботи/ професійної діяльності, який підлягає зарахуванню до спеціального стажу та з якого відраховується процент довічного грошового утримання від суддівської винагороди.

Наведені правові норми та обставини справи, а також те, що за даними трудової книжки стаж позивача на посаді судді складає 25 років 11 місяців 20 днів, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення у повному обсязі.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулює спірні правовідносини, і помилково не враховано, що суддівський стаж та стаж роботи на посаді судді не є тотожними поняттями та включають різні складові. Апелянт вказує, що стаж роботи на посаді судді має вичерпний перелік посад, який визначено ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII. Натомість, до суддівського стажу включається стаж на посадах судді та стаж (досвід) робота (професійна діяльність), вимога щодо якої визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (п. 2 ст. 137 Закону №1402-VIII) відповідно до положень п. 1 та п. 6 ст. 69 цього Закону. У зв`язку із чим, апелянт зазначає, що оспорювані періоди роботи зараховуються лише до загального стажу, а їх зарахування до стажу судді суперечитиме ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII. Посилаючись на те, що під час призначення довічного грошового утримання Управління діяло правомірно і у межах своїх повноважень, визначення довічного грошового утримання у заявленому розмірі призведе до порушень положень ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII, апелянт наполягає на повній необґрунтованості адміністративного позову та відсутності підстав для його задоволення.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, рішенням Вищої ради правосуддя від 20 травня 2021 року №1100/0/15-21 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

З 27.05.2021 року позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи із розрахунку 60% суддівської винагороди у розмірі 223337,5 грн., та стажу роботи на посаді судді, а саме 25 років 9 місяців (враховано по 31.03.2021 року).

22.06.2021 року позивач звернувся в Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою, в якій просив зарахувати до спеціального стажу судді, з якого відраховується процент довічного грошового утримання від заробітку:

- стаж на посаді судді, який фактично складає 25 років 11 місяців 20 днів (помилково визначений пенсійним фондом у розмірі 25 років 9 місяців 26 днів);

- половину навчання в Українській юридичній академії (м. Харьків) - 2 роки 5 місяців (період навчання з 01.09.1988р. по 30.06.1993р.);

- стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, відповідно до статті 137 Законом України «Про статус суддів» із доповненнями, внесеними Законом України від 12.07.2018 року №2509-УІІІ - 1 рік 9 місяців 15 днів (період з 02.08.1993р. по 17.05.1995р.).

Вказані вимоги позивача задоволені не були, фактично заява залишена без розгляду.

Посилаючись на неправомірність бездіяльності Управління та обґрунтованість своїх вимог, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів на належне довічне грошове утримання судді у відставці.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно із приписами ст.ст. 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 1 ст. 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2005 № 8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний Суд України також висловлював аналогічні позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях від 24.06.1999 № 6-рп/99 (справа про фінансування судів), від 20.03.2002 № 5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій та гарантій), від 01.12.2004 № 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 11.10.2005 № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії та щомісячного довічного грошового утримання), від 18.06.2007 № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів).

З огляду на викладене, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Згідно із п. 4 ч. 6 ст. 126 Конституції України підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку.

Так, на момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання у ч.ч. 1, 2 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII передбачено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно із ч. 3 ст. 142 Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Слід враховувати, що відповідно до ч. 1 ст. 137 Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

У ч. 2 ст. 137 Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIII передбачено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Разом з цим, згідно із п. 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Аналогічні за змістом правові норми передбачались і у п. 11 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI (в редакції, чинній до 28.03.2015).

Також, відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року №2862-ХІІ (в редакції, чинній на момент призначення позивача на посаду судді Комсомольського районного суду м. Херсона) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до п.п. 4.2 п. 10 Постанови ЦК КПРС, Ради міністрів СРСР від 18 липня 1972 року №535 «Про заходи щодо подальшого удосконалення вищої освіти в країні» випускники вищих навчальних закладів для набуття необхідних практичних навичок проходять за місцем розподілення на підприємствах і установах стажування строком до одного року, під час якого виконують посадові обов`язки і отримують заробітну платню відповідно штатного розкладу. Загальне керівництво стажуванням покладається на галузеві міністерства і відомства, в веденні яких перебувають ці підприємства, організації та установи.

Згідно із п. 1 Положення про стажування молодих спеціалістів, які закінчили вищі учбові заклади, затвердженого Державним комітетом Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Всесоюзною Центральною Радою Професіональних Союзів, Міністерством Вищої та середньої освіти СРСР від 25 червня 1973 року, також передбачалось, що молоді спеціалісти, які закінчили вищи навчальні заклади, проходять за місцем розподілення на підприємствах, в організаціях і установах стажування строком до одного року, під час якого виконують посадові обов`язки і отримують заробітну плату згідно штатного розкладу.

Відповідно до п.п. 5, 15 вищевказаного Положення час стажування зараховується в трирічний строк роботи молодого спеціаліста за місцем розподілу. Під час стажування молодий спеціаліст: користується всіма правами і пільгами, встановленими для працівників цього підприємства (організації, закладу) які обіймають аналогічну посаду; несе обов`язки, покладені на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку; виконує функціональні обов`язки щодо займаної посади, визначеними відповідними інструкціями і положеннями, з урахуванням індивідуального плану.

Абзацом 2 ст. 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10 липня 1995 року №584/95 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Після втрати чинності ст. 1 вказаного Указу Президента України, питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545 пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 (865-2005-п) «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» доповнено абзацом такого змісту: «До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.».

Зазначена постанова Кабінету Міністрів України (№ 865-2005-п) втратила чинність 01 січня 2012 року.

Аналізуючи у сукупності наведені правові положення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що період роботи позивача на посаді стажиста судді відповідного суду зараховується до стажу державної служби та, з урахуванням ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», є стажем роботи/професійної діяльності, який підлягає зарахуванню до спеціального стажу та з якого відраховується процент довічного грошового утримання від суддівської винагороди.

Аналогічне правове регулювання під час розрахунку довічного грошового утримання поширюється і на половину строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів. Відповідно, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, зараховується такий строк навчання.

Слід зазначити, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06.03.2018 року у справі № 308/6953/17 та від 30.01.2020 року у справі №592/3694/17.

Поряд з цим, судом першої інстанції правильно встановлено, що стаж позивача на посаді судді складає 25 років 11 місяців 20 днів та підтверджений записами трудової книжки ОСОБА_1 від 12.06.1993р. НОМЕР_1 , а саме: у період з 18.05.1995р. по 05.07.1999р. позивач працювала суддею Комсомольського районного суду м. Херсона; у період з 12.07.1999р. по 22.08.2000р. - суддею Хмельницького міського суду Хмельницької області; у період з 04.09.2000р. по 12.05.2006р. суддею Суворовського районного суду м. Херсон; у період з 15.05.2006р. по 22.10.2019р. суддею апеляційного суду Одеської області; у період з 22.10.2019р. по 26.05.2021р. суддею Одеського апеляційного суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та періоду стажування, і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.

З огляду на те, що стаж позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці складає 31 рік 02 місяці 01 день, колегія суддів погоджується із обґрунтованістю позовних вимог щодо наявності підстав для зарахування повного стажу роботи та проведення перерахунку і виплати грошового утримання судді у відставці, виходячи з 70% від грошового забезпечення.

Рішення суду першої інстанції викладено достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству та доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий суддя: О.В. Єщенко

судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв