Справа № 600/3091/21-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2022-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 600/3091/21-а

07 квітня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Смілянця Е. С. Полотнянка Ю.П.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового судового рішення у справі за адміністративним позовом Чернівецької міської ради до Державного кадастрового реєстратора Відділу у м. Чернівцях Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області Заплітного Івана Дмитровича, Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, треті особі, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року адміністративний позов Чернівецької міської ради до державного кадастрового реєстратора відділу у м. Чернівцях Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області Заплітного Івана Дмитровича, Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, треті особі, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задоволено.

Визнано протиправними дії відділу у м. Чернівцях Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області в особі державного кадастрового реєстратора Заплітного Івана Дмитровича щодо внесення в Поземельну книгу земельної ділянки з кадастровим номером :13:004:1200 записів від 02 квітня 2021 року за №006, №007, №008, №009.

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області в особі відповідного державного кадастрового реєстратора відділу у м. Чернівцях Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області скасувати записи в Поземельній книзі земельної ділянки :13:004:1200 від 02 квітня 2021 року за №006, №007, №008, №009, а також внести зміни до відомостей Державного земельного кадастру щодо інформації про технічну документацію, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :13:004:1200, з "технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, 03 травня 2019 року, виготовив - ТОВ "ДЗК ПЛЮС", ОСОБА_3 " на "технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, 03 травня 2019 року; ФОП ОСОБА_4 " з відповідним відновленням відомостей про конфігурацію та межі земельної ділянки з кадастровим номером :13:004:1200 станом на 01 жовтня 2019 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області на користь Чернівецької міської ради судовий збір у розмірі 4540,00 грн.

Не погодившись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року скасовано, а провадження у справі за позовом Чернівецької міської ради до Державного кадастрового реєстратора Відділу у м. Чернівцях Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області Заплітного Івана Дмитровича, Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, треті особі, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії закрито.

01квітня 2022 року ОСОБА_1 подано до суду апеляційної інстанції заяву, в якій заявник просить стягнути з Чернівецької міської ради на його користь судовий збір в розмірі 6810,00 грн., сплачений за подання апеляційної скарги згідно квитанції 0.0..1 від 17.01.2022.

Відповідно до ч.3 ст.252 КАС України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Враховуючи, що розгляд справи в суді апеляційної інстанції здійснено порядку письмового провадження, колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення до розгляду заяви ОСОБА_1 в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, розглянувши заяву третьої особи про ухвалення додаткового судового рішення, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Пунктом 3 частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 132 КАС України визначено види судових витрат. Так, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Таким чином законодавець розрізняє судовий збір і витрати, пов`язані з розглядом справи, як такі, що є різними видами судових витрат.

Згідно з ч. 10 ст. 139 КАС України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Порядок відшкодування судових витрат, понесених третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, врегульовано ч. 11 ст. 139 КАС України, згідно якої судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Тобто, право на відшкодування судових витрат, понесених третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, реалізується за правилами розподілу судових витрат, які встановлені для тієї сторони у справі, на боці якої виступала ця третя особа, та залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Так, в даній справі провадження було закрито, ОСОБА_1 брав участь у розгляді справи як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, який є суб`єктом владних повноважень, та заперечував проти позовних вимог, про що свідчать матеріали справи.

Отже, розподіл судових витрат понесених ОСОБА_1 здійснюється у тому ж порядку, у якому відшкодовувались би судові витрати відповідача, тобто в порядку ч. 10 ст. 139 КАС України.

Аналогічна висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27 травня 2019 року у справі №821/410/17.

При цьому, необхідною умовою для застосування положень ч. 10 ст. 139 КАС України у разі закриття провадження у справі є доведення факту вчинення позивачем необґрунтованих дій. Під такими діями слід розуміти завідомо безпідставне та/або штучне ініціювання судового провадження тощо. При цьому заявник у такому випадку повинен надати суду вмотивоване та підтверджене доказами клопотання про компенсацію відповідних витрат із зазначенням, у чому саме полягають відповідні необґрунтовані дії позивача.

Разом з тим, в даній справі третьою особою не доведено, а судом апеляційної інстанції не встановлено факту вчинення з боку позивача дій, які можна визнати необґрунтованими в розумінні статті 139 КАС України. При цьому, саме по собі пред`явлення позову до суду з порушенням правил юрисдикції та, як наслідок, закриття судом провадження у справі, не можуть бути достатнім свідченням необґрунтованості дій позивача.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1 про стягнення на його користь судових витрат, понесених при сплаті судового збору.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі 820/4347/17, від 18.03.2020 у справі №280/5628/18), від 19.11.2020 у справі № 820/1253/18).

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ОСОБА_1 про стягнення на його користь судових витрат, понесених при сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 243, 252, 310, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення на його користь суми сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Смілянець Е. С. Полотнянко Ю.П.