Справа № 140/4698/21
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2022-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/4698/21 пров. № А/857/23550/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Коваля Р.Й., Довгополова О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Шацької селищної ради на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року (головуючого судді Денисюка Р.С., ухвалене у відкритому судовому засіданні о 12 год. 53 хв. в м. Луцьк повний текст рішення складено 19.11.2021) у справі №140/4698/21 за позовом ОСОБА_1 до Шацької селищної ради про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 06.05.2021 звернулася в суд з позовом до Шацької селищної ради в якому просить стягнути з відповідача середню заробітну плату на період працевлаштування, але не більше шести місяців в сумі 109671,90 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з Шацької селищної ради на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату на період працевлаштування, але не більше шести місяців в сумі 109102,23 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Шацька селищна рада подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову або залишити позовну заяву без розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки позивач не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, рішення суду першої інстанції в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Шацької селищної ради на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року у справі №140/4698/21 та ухвалою суду від 11.02.2022 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 02.06.1999 по 14.04.2006 до обрання на виборчу посаду працювала на посаді головного спеціаліста з питань роботи із зверненнями громадян та діловодства в Щацькій районній раді (а.с. 96-97).

14.04.2006 була звільнена з посади у зв`язку з переходом на виборчу посаду секретаря Пульмівської сільської ради відповідно (запис в трудовій книжці №15 а.с. 97).

Згідно рішення Пульмівської сільської від 14.04.2006 №1/2 «Про обрання секретаря сільської ради» ОСОБА_1 обрано секретарем даної ради (а.с.11).

Рішенням від 18.11.2010 № 1/3 «Про обрання секретаря Пульміської сільської ради шостого скликання» та від 10.11 2015 №1/3 «Про обрання секретаря Пульміської сільської ради» позивача переобрали на дану посаду повторно (а.с.12-13).

Розпорядження сесії Пульмівської сільської ради від 01.12.2020 №20-РОС «Про припинення повноважень секретаря Пульмівської сільської ради сьомого скликання» повноваження позивача на посаді секретаря даної ради були припинені (а.с.14).

25.11.2020 Шацька районна рада листом від 26.11.2020 №247/27/2-20 повідомила позивача про наявність посади головного спеціаліста загального відділу Шацької районної ради, яка є рівнозначною посаді з якої її було звільнено (а.с.18).

30.11.2020 Ковельською районною радою прийнято рішення № 1/2 «Про підсумки виборів, визнання повноважень та депутатів Ковельської районної ради восьмого скликання», на підставі якого новообрана рада набула повноважень в межах нових адміністративних межах.

Ковельська районна рада на заяву позивача надала довідку від 29.12.2020 №398/0307-20 про неможливість її працевлаштувати на попередню посаду (а.с.20).

Відповідачем на звернення позивача щодо збереження заробітної плати листом від 12.01.2021 № К-319 надано відповідь, в якій зазначено про відсутність підстав для виплати середнього заробітку на час працевлаштування (а.с.16).

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України № 708-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Волинської області», Пульмівська сільська рада увійшла до складу Шацької селищної ради, вибори до якої відбулися 25.10.2020 відповідно до розпорядження № 1/1 від 01.12.2020 «Про початок повноважень депутатів Шацької селищної ради восьмого скликання» в межах Шацької територіальної громади, розпочала свою діяльність Шацька селищна рада.

У зв`язку з відмовою відповідача виплатити середній заробіток за шість місяців, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР).

Відповідно до частини 1 статті 50 Закону №280/97-ВР секретар сільської, селищної, міської ради працює в раді на постійній основі. Секретар ради обирається радою з числа її депутатів на строк повноважень ради за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови.

За змістом частини 4 статті 51 Закону №280/97-ВР до складу виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради входить за посадою секретар відповідної ради.

Правовий статус депутата сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - місцева рада) як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та рівноправного члена місцевої ради визначає Закон України «Про статус депутатів місцевих рад»» від 11.07.2002 № 93-IV (далі - Закон № 93-IV), який також встановлює гарантії депутатської діяльності та порядок відкликання депутата місцевої ради.

Абзацом 1 частини 1 статті 33 Закону № 93-IV встановлено, що у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі.

Відповідно до абзаців 1-2 частини 2 статті 33 Закону № 93-IV депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді.

Гарантії для працівників, обраних на виборні посади, також встановлені статтею 118 Кодексом Законів про працю України, за приписами якої працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, приведеними вище нормами права встановлено право працівника, звільненого з роботи внаслідок обрання на виборну посаду у раді, на одержання після закінчення його повноважень за виборною посадою попередньої роботи (посади) на тому ж підприємстві, в установі, організації або надання йому рівноцінної роботи (посади).

Тобто, у разі коли колишній депутат місцевої ради до обрання на виборну посаду у раді перебував у трудових відносинах з підприємством (установою, організацією) незалежно від форми власності та виду діяльності, однак надання попередньої або рівноцінної роботи йому на цьому підприємстві (установі, організації) або, за його згодою, на іншому неможливе, закон гарантує збереження за цим депутатом середньої заробітної плати на період його працевлаштування, але не більше шести місяців.

Норми чинного законодавства гарантують колишньому депутату місцевої ради чи, як в даному випадку, секретарю селищної ради, збереження середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді лише за умови неможливості надання йому попередньої роботи і виключно на період його працевлаштування, але не більше шести місяців. При цьому обов`язок запропонувати звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади роботу (посаду) за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації в разі відсутності можливості працевлаштувати на попередній або рівнозначній посаді покладається саме на роботодавця. За змістом Закону збереження протягом шести місяців середнього заробітку не звільняє адміністрацію установи, де працював депутат місцевої ради, вжити заходи до його працевлаштування.

Закон № 93-IV покладає на роботодавця обов`язок забезпечити депутату, строк повноважень якого завершився, надання попередньої роботи (посади) і лише в разі її відсутності - іншої рівноцінної роботи (посади) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Як встановлено судом, до обрання на виборну посаду - секретаря Пульмівської сільської ради позивач працювала на посаді головного спеціаліста з питань роботи із зверненнями громадян та діловодства Шацької районної ради.

Позивач, як депутат тричі обиралась на виборну посаду у місцевій раді до 01.12.2020 коли її повноваження було припинено на підставі розпорядження №20-РОС від 01.12.2020.

Отже, після закінчення повноважень ОСОБА_1 на виборній посаді, роботодавець у відповідності до наведених норм чинного законодавства був зобов`язаний працевлаштувати її на попередній посаді - посаді головного спеціаліста з питань роботи із зверненнями громадян та діловодства Шацької районної ради або ж на іншій рівноцінній роботі (посаді), як особу, що перебувала в трудових відносинах з Шацькою районною радою.

За визначенням наведеним у пункті 6 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII рівнозначна посада-посада державної служби, що належить до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.

Із досліджених судом першої інстанції документів вбачається, що позивач зверталася із відповідними заявами про працевлаштування на посаді, яку вона займала до обрання її депутатом сільської ради, але їй в цьому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю вакансій та відсутністю аналогічної посади у штатному розписі.

При цьому колегія суддів вважає, що законодавцем покладено обов`язок щодо працевлаштування працівника на посаді, яку він займав на роботодавця, а не на особу. В даному випадку позивачем вчинялись дії щодо свого працевлаштування, після закінчення повноважень секретаря сільської ради, однак на момент звернення позивача до суду вона є непрацевлаштованою.

Суд звертає увагу, що на момент звільнення позивача, та у подальшому у зв`язку із проведенням адміністративної реформи припинялись повноваження Шацької районної ради, та почала діяльність Ковельська районна рада в межах нового адміністративно-територіального устрою, що ускладнювало для позивача пошук роботи.

Саме та обставина, що позивач не могла працевлаштуватися на попередній посаді, яку вона займала до обрання на виборчу посаду так і на інші посади, стало підставою для звернення до центру зайнятості та надання їй статусу безробітного з 05.04.2021, про що свідчить відповідна інформація Шацької районної філії Волинського обласного центру зайнятості від 08.11.2021 №718/33/2.

Позивач в силу віку не має права на пенсійне забезпечення, та згідно інформації, наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області листом від 26.07.2021 №0300-0306-7/30435 як отримувач пенсії на обліку не перебуває (а.с.65-66).

Виходячи із вищевказаних обставин у позивача наявні, визначені статтею 33 Закону № 93-IV підстави щодо збереження середньої заробітної плати, яку вона одержувала на виборній посаді, але не більше шести місяців, а на звернення позивача щодо збереження заробітної плати відповідачем надано відповіді, що у неї відсутні підстави для виплати середнього заробітку на період працевлаштування.

Шацькою селищною радою не надано суду доказів виконання обов`язку, передбаченого частиною другою статті 33 Закону № 93-IV щодо збереження за позивачем на період працевлаштування середньої заробітної плати, яку вона одержувала на виборній посаді, але не більше шести місяців.

Також при вирішенні вказаного спору суд враховує ту обставину, що невиконання попереднім роботодавцем обов`язку щодо працевлаштування працівника який працював у нього до обрання на виборну посаду, визначеного статтею 118 КЗпП України, що в свою чергу тягне за собою неможливість працевлаштування особи після припинення повноважень на виборчій посаді, за наявності підстав, визначених статтею 33 Закону не позбавляє таку особу на відповідні виплати визначені даною статтею.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право на отримання середньої заробітної плати, яку вона одержувала на виборній посаді у раді, на період працевлаштування, але не більше шести місяців, а тому з відповідача слід стягнути в користь позивача середньомісячний заробіток за шість наступних місяців після звільнення її з посади секретаря Пульмівської сільської ради, виходячи із розміру середньої заробітної плати, яку вона одержувала на виборній посаді у вказаній раді.

Правові висновки аналогічного змісту наведені у постановах Верховного Суду від 13.08.2020 у справі №174/445/16-а, від 26.12.2019 у справі №570/3880/16-а та від 09.12.2020 у справі №275/318/16-а, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Доводи апелянта, що в даному випадку позивачем пропущено строки звернення до адміністративного суду, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки предмет спору у даній справі стосується не трудових відносини, а соціальних гарантій, на які має особа, звільнена з виборної посади, в зв`язку закінченням повноважень.

Згідно статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У даному випадку позивач звернулася до суду із позовом про стягнення середньої заробітної плати на період працевлаштування, що гарантована їй законом та відповідно і таке звернення не обмежується будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Суд вказує на ту обставину, що позивач мала право на виплату середнього заробітку за період з 02.12.2020 по 01.06.2021 та могла звернутися за їх виплатою в межах термінів їх виплати, що нею і було зроблено, а в суд з даним позовом звернулася 06.05.2021, тобто в межах строків визначених законом.

Щодо доводів апелянта, що позивач при обранні на виборчу посаду не була звільнена з роботи по пункту 5 статті 35 КЗпП України, що є однією із умов отримання допомоги, визначеної статтею 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», то суд зазначає наступне.

Як вбачається із запису трудової книжки № 15 позивач звільнена 14.04.2006 з посади головного спеціаліста з питань роботи із зверненнями громадян та діловодства Шацької районної ради у зв`язку з обранням на посаду секретаря Пульмівської сільської ради.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» секретар сільської, селищної, міської ради працює в раді на постійній основі. Секретар ради обирається радою з числа її депутатів на строк повноважень ради за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови.

Згідно чинного законодавства посада секретаря ради є виборчою. Нормами Кодексу Законів про працю України звільнення з підстав обрання на виборчу посаду зазначено лише в пункті 5 статті 36 КЗпП України, тому не зазначення в трудовій книжці підстави звільнення - пункту 5 статті 36 КЗпП України (за наявності в трудовій книжці запису звільнена у зв`язку з обранням секретарем Пульмівської сільської ради) не змінює того, що позивач була обрана депутатом місцевої ради та в подальшому секретарем відповідної ради, про що свідчать досліджені в судовому засіданні докази.

При цьому слід наголосити, що обов`язок ведення трудових книжок покладено не на працівника, а на роботодавця, який не може нести певні обтяження пов`язані з неправильними записами у ній та є відповідальним за організацію обліку трудових книжок працівників, в тому числі правильність внесення записів до них.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 в справі № 593/283/17 та від 30.09.2019 в справі № 638/18467/15-а, згідно якої формальні неточності у трудовій книжці за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження у реалізації особою її конституційних прав.

Також судом не приймаються до уваги посилання відповідача про те, що позивач не зверталась до колишнього роботодавця із заявою про працевлаштування, а лише в порядку звернення громадян, оскільки в даному випадку визначальним є не форма звернення особи, а її зміст. Із поданих позивачем заяв до колишнього роботодавця вбачається, що мова йде саме про дотримання її гарантій працевлаштування, визначених чинним законодавством при закінченні повноважень на виборчій посаді.

З приводу доводів відповідача про те, що позивач відмовилася від рівноцінної посади запропонованої їй Шацькою районною радою (лист від 26.11.2020 №247/27/2-20), суд зазначає наступне.

По перше, станом на 26.11.2020 позивач перебувала на посаді секретаря Пульмівської сільської ради, і її повноваження секретаря ради припинено 01.12.2020, про що свідчать відповідні документи в справі.

По-друге, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач відмовлялася від запропонованої роботи. Наявність вакантної посади та відмова від запропонованої посади є двома різними поняттями за своїм змістом.

По-третє, вимоги Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» щодо яких виник спір між сторонами, статті 118 КЗпП України, стосуються саме відносин пов`язаних після припинення повноважень особи на виборчій посаді, а не до її закінчення.

Як свідчать матеріали справи, після звільнення з посади у строки, визначені законодавством, позивач зверталася до роботодавця із заявою про дотримання гарантій працівника обраного на виборчу посаду, однак отримала відмову.

Враховуючи вищезазначене, судом не може бути взято до уваги акт Управління Держпраці у Волинській області №ВЛ110/565/АВ від 01.03.2021 (а.с. 46-49), яким констатовано відсутність порушень законодавства зі сторони відповідача та підстав для виплати позивачу середньої заробітної плати, передбачених статтею 33 Закону № 93-IV.

Крім цього суд зазначає, що реєстрація позивача у центрі зайнятості, у гарантований статтею 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» шестимісячний період виплат середньомісячної заробітної плати не є перешкодою для виплати середнього заробітку, а матиме наслідком лише відкладення належних виплат, пов`язаних із безробіттям, до закінчення вищезгаданого періоду.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Враховуючи зазначене вище та встановлені обставини справи, норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, висновки Верховного Суду, рішення суду першої інстанцій є законним, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та повністю відображено обставини, що мають значення для справи, висновок суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта.

Згідно пункту 10 частини 6 статті 12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет спору, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, відповідно рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Шацької селищної ради - залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року у справі №140/4698/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді Р.Й. Коваль

О.М. Довгополов