Справа № 727/9508/21
Суддя: Слободян Г. М.
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/9508/21
Провадження № 2-а/727/111/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі: головуючого судді Слободян Г.М.; за участю секретаря судових засідань Івасишин О.І., розглянувши в спрощеному провадженні, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці справу адміністративного судочинства за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції у м. Києві (м. Київ вул.. Народного Ополчення, 9); Департаменту патрульної поліції (місце знаходження: м. Київ вул. Федора Ернста, 3) про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позову. Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 17.09.2021р. близько 23-00 год. він рухався на своєму транспортному засобі марки Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , в місті Києві по вул. Малоземельній, 24, де його було зупинено інспектором патрульним поліції. Посилається на те, що після зупинки поліцейський представився та попросив надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію т/з; в свою чергу, він поцікавився причиною зупинки, на що поліцейський повідомив, що в автомобілі на задньому сидінні перевозиться дитина, яка не перебуває в «автокріслі», тобто перевозиться без використання дитячих утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, на що він повідомив, що зріст його сина, якому 9 років, більше 145 см. а тому останній може бути пристебнутий пасками безпеки на задньому сидінні, що і мало місце. Вказує, що запропонував поліцейському розглядати справу по суті із дослідженням відповідних доказів правопорушення, а саме: - виміряти зріст дитини, щоб встановити чи вона підлягає під вимогу бути пристебнутою паском безпеки за допомогою спеціальних дитячих утримуючих систем, оскільки відповідно до п. 21.11. «б» ПДР України забороняється перевозити дітей без використання дитячих утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, зріст яких менше 145 см. Разом з цим, з незрозумілих причин патрульний почав суперечку на знання законодавства і йому повідомив про затримання на три години. Зазначає, що наступного дня, 18.09.2021р. в програмі «Дія» з`явилось сповіщення про наявність складеної постанови про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО 4786391 від 18.09.2021р. Саме з повідомлення в програмі дія, він зрозумів, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене п. 21.11. «б» ПДР України - порушення правил перевезення дітей, що не досягли 12 років без ременя безпеки; з зазначенням порушення ним ч. 10 ст. 121 КУпАП. Вважає, що складена оскаржуємо постанова є протиправною. Просить суд, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 18 вересня 2021 року серії ЕАО № 4786391 та закрити справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 10 ст. 121 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Рух справи та позиція сторін. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05.10.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

23.10.2021 року адвокатом Загарія О.,Д. який діє в інтересах позивача, скеровано до суду заяву про залучення співвідповідачем по справі Управління патрульної поліції у м. Києві (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9) з наданням позовної заяви в новій редакції, зазначенням відповідачем Управління патрульної поліції у м. Києві.

Позивач ОСОБА_1 та в його інтересах представник адвокат Загарій О. в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи був повідомлені належним чином. Представник позивача адвокат Загарія О.Д. скерував до суду заяву, відповідно до якої просить судове засідання провести за його відсутності і відсутності його довірителя; позовні вимоги підтримано в повному обсязі.

Відповідачі, представники - Управління патрульної поліції у м. Києві та Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, відомостей про поважні причини неявки, суд не повідомив.

Відзив на позовну заяву відповідачами не надано.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим провести судовий розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Судом належними доказами встановлено, що 17.09.2021 року близько 23-00 год. позивач ОСОБА_1 рухався на своєму транспортному засобі марки Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , в місті Києві по вул. Малоземельній, 24, де його було зупинено інспектором патрульним поліції.(а.с.23) Відповідно до повідомлення в програмі «Дія» позивача було сповіщено про наявність складеної на його ім`я постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО 4786391 від 18.09.2021р. (а.с. 26). Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 29). Згідно Довідки № 616 від 04.10.2021 року виданої сімейним лікарем ОСОБА_2 ріст ОСОБА_1 складає 147 см., вага 36,9 кг. (а.с. 33)

Застосовані норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (у тому числі передбачені ч. 6 ст. 121 КУпАП).

Згідно ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року № 1408/27853 (далі по тексту - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, статтею 121 КУпАП. Згідно з п.п. 1, 2 розділу ІІІ Інструкції, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтею 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Відповідно до пунктів 1, 2 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В ст.72 КАС України вказано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: - письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частина перша ст.77 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Відповідно ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд звертає увагу на те, що представником відповідача не було надано до суду жодного належного чи допустимого доказу, який би підтверджував порушення позивачем вимог ч.10 ст. 121 КУпАП.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelinv.Russia»,- заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Згідно ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Також, відповідно достатні 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Отже, виходячи з вищевикладеного аналізу обставин справи та доказів, що подані сторонами на засадах змагальності і диспозитивності, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 61 Конституції України суд приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 відсутня вина та відповідно склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 10 ст. 121 КУпАП за обставин, що викладені у постанові про адміністративне правопорушення серія ЕАО №4786391 від 18.09.2021 року, а позовні вимоги заявлені ОСОБА_1 ґрунтуються на законі і підлягають до задоволення.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закриває справу про адміністративне правопорушення.

Розподіл судових витрат по справі здійснити відповідно до ст. 139 КАС України.

Судом встановлено, що звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у сумі 454, 00 грн., що підтверджується квитанцією від 27 вересня 2021 року за №395Т003ЕN5. який підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 .

Положеннями ст. 59 Конституції України, передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Відповідно до приписів ч. ч. 1-5 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 7 ст. 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, з аналізу наведених правових норм убачається, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, варто зазначити, що склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин, суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі № 815/4300/17 та від 11.04.2018 у справі № 814/698/16.

Судом установлено, що на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір про надання професійної правничої допомоги від 27.09.2021 року, ордер на надання правової допомоги серії CE №1029371, виданий адвокатом Загарія О.Д., розрахунком судових витрат, які поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом судової справи від 27 вересня 2021 року, в якому міститься детальний опис робіт (наданих послуг) та відповідно до якого, вартість наданих адвокатом Загарія О.Д. у справі за його позовом в інтересах ОСОБА_1 послуг становить 4000 грн., квитанції про оплату від 14.12.2021 року, згідно якої ОСОБА_1 оплатив за послуги адвоката згідно договору про надання правничої допомоги в розмірі 4000 грн.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні, а й у разі вчинення інших дій за його межами. Такий висновок висвітлений у постанові від 17.10.2018 у справі № 301/1894/17.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката та жодних інших пояснень з цього приводу, суд вважає заявлені вимоги цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На основі вищевикладеного, керуючись, ст.9,72,77, 134, 139, 241, 243, 250, 286 КАС України, суд, - УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 18.09.2021 року серії ЕАО № 4786391 від 18.09.2021 року, винесену інспектором УПП в м. Києві лейтенантом поліції Лисенко О.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 10 ст. 121 КУпАП та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за 10. ст. 121 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань, з Департаменту патрульної поліції (юридична адреса: м. Київ, Солом`янського району, вул.. Федора Ернста, 3) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.. 00 коп. сплаченого за подання в суд позову судового збору та витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 грн.00 коп., документально підтверджених.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду складено 20.12.2021 року.

Суддя Слободян Г.М.