Справа № 160/26569/21
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа розглянута судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2022 у справі №160/26569/21 позовну заяву ОСОБА_1 до Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області щодо неприйняття рішення за клопотанням ОСОБА_1 від 11.11.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки для ведення фермерського господарства; зобов`язано Васильківську селищну раду Синельниківського району Дніпропетровської розглянути клопотання ОСОБА_1 від 11.11.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки для ведення фермерського господарства; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок).

31.03.2022 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача Марченка В.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій представник позивача просить суд: поновити пропущений строк на подання доказів щодо понесених судових витрат; долучити до матеріалів справи документи, що перелічені в додатках, де наведено та підтверджено детальний перелік робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, необхідних для досягнення позитивного результату для клієнта; ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат, яким стягнути з відповідача 50% витрат позивача, які той має сплатити за договором про надання правової допомоги у зв`язку з оплатою правничої допомоги адвоката під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції.

У заяві представник позивача зазначає, що в позові було наведено обґрунтування про те, що укладений договір між позивачем і адвокатом передбачає оплату за кожну процесуальну дію, а до ухвалення рішення у справі неможливо визначитися з кількістю цих дій та подати до суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представник позивача вважає, що дотримався вимог ч.7 ст.139 КАС України та може подати докази на підтвердження судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Водночас на обґрунтування причин пропуску строку подання доказів на підтвердження судових витрат представник позивача посилається на військову агресію Російської Федерації на території України та введенням, у зв`язку з цим, воєнного стану на всій території України. Ці обставини потребували тривалого перебування представника позивача у сховищі для збереження життя і здоров`я.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 31.03.2022, заяву про ухвалення додаткового рішення передано судді Кучугурній Н.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.04.2022 поновлено представнику позивача Марченку Валентину Валентиновичу строк для подання доказів про розмір судових витрат; прийнято заяву представника позивача Марченка Валентина Валентиновича про ухвалення додаткового рішення до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні); надано Васильківській селищній раді Синельниківського району Дніпропетровської області строк до 08.04.2022 включно для надання письмових пояснень на заяву про ухвалення додаткового рішення.

Про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення учасники справи повідомлені належним чином.

Відповідач не скористався правом на подачу письмових пояснень чи заперечень на заяву про ухвалення додаткового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заяву про ухвалення додаткового рішення та додані до неї документи, суд зазначає про таке.

Частиною 7 ст.139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що заяву про стягнення судових витрат особа має подати до прийняття судового рішення, однак докази, що підтверджують конкретний розмір судових витрат, можуть бути подані особою протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Як убачається з матеріалів справи, позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача судові витрати, що вже понесені та будуть понесені у майбутньому позивачем. Крім цього, 02.02.2022 представником позивача була подана заява, в якій заявлено клопотання не ухвалювати рішення про розподіл судових витрат одночасно з ухваленням рішення по суті позовних вимог. При цьому розгляд справи у суді відбувався у порядку письмового провадження, а тому судові дебати не проводились.

Отже, зазначення у позовній заяві та окремо поданій заяві вимоги про стягнення судових витрат з відповідача може вважатися за цих умов дотриманням вимог частини сьомої статті 139 КАС України.

Аналогічні правові висновки викладені в додатковій постанові Верховного Суду від 18.08.2021 у справі №300/3178/20 (адміністративне провадження №К/9901/19007/21).

Заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з долученими до неї доказами про розмір таких витрат було подано позивачем через систему «Електронний суд» 31.03.2022 у той час як рішення у справі ухвалено 23.03.2022.

За клопотанням представника позивача судом були поновлені строки для подання доказів про розмір судових витрат.

Пунктом 3 частини першої та частини другої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, законодавцем включено витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Статтею 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Незалежність адвокатури гарантується.

Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

У Рішенні Конституційного Суду України № 23-рп/2009 (пункт 3.2) від 30 вересня 2009 року передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно з положеннями пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до пунктів 6, 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать і консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво в судах тощо.

Згідно з частинами першою та другою статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Положеннями частини третьої статті 134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Отже, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зокрема, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

До матеріалів справи представником позивача надані копії ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії ВН №1093842, договору про надання правової (правничої) допомоги від 18.05.2021 №18/05-2021, укладеного між адвокатом Марченком Валентином Валентиновичем і громадянином України ОСОБА_1 (клієнт).

Згідно з п.1.1. договору з урахуванням додаткової угоди 2 від 14.12.2021 до договору, його предметом є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової (правничої) допомоги клієнту щодо оскарження дій посадових осіб органу державної влади та органів місцевого самоврядування на весь час розгляду справ у суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

Відповідно до п.3.1. договору, за правову (правничу) допомогу, передбачену в п.п. 1.1., 1.2. договору, клієнт сплачує адвокату гонорар в розмірі, що відображено в актах виконаних робіт (послуг), що зазначено в п.3.5. договору.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що до розміру гонорару, зазначеного в п.3.1. цього договору, включено правові послуги вартості зазначених, зокрема в п.3.2.1., а саме, складання позовних заяв /відзиві на позовну заяву/ відповідей на відзив/ заперечень/ пояснень третьої особи щодо позову або відзиву 10 000 грн 00 коп. за кожен процесуальний документ.

По закінченню кожного календарного місяця, закінчення дії договору, або в разі виконання всіх робіт на стадії судового розгляду в першій, апеляційній та касаційній інстанціях щодо виконання послуг адвокатом стосовно надання правової (правничої) допомоги, складається акт, що підписується кожною зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатом правової допомоги і її вартість в межах сум, визначених пунктами 1.1. та 1.2. договору. Акт вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання клієнтом останній не надав адвокату письмові аргументовані заперечення на акт (п.3.5. договору).

Крім цього, до матеріалів справи надано акт від 29.03.2022 виконаних робіт до договору про надання правової допомоги №18/05-2021 від 18.05.2021, згідно з яким, адвокат Марченко Валентин Валентинович надав, а клієнт ОСОБА_1 прийняв наступні роботи за період з 14.12.2021 по 29.03.2022 складання та надсилання до суду позовної заяви по справі від 17.12.2021, 1 послуга, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) 8 годин, вартість 10 000,00 грн.

Доказів оплати наданих послуг представник позивача не надав.

Однак, враховуючи приписи частини сьомої статті 139 КАС України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (правовий висновок наведений у додатковій постанові Верховного Суду від 18.08.2021 у справі №300/3178/20 (адміністративне провадження №К/9901/19007/21)).

Частиною дев`ятою статті 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.

При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як уже зазначалося вище, включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

Зокрема, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі №826/15063/18.

Разом з цим, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Зазначені вище висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24.11.2021 у справі №420/1109/21.

Як зазначено вище, представник позивач просить суд ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача 50% витрат позивача за договором про надання правової (правничої) допомоги.

Сума заявлених до стягнення витрат складає 5000,00 грн (10000,00 згідно з актом виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 18.05.2021 №18/05-2021 х 50%).

У цьому випадку, оцінивши складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, значення справи для сторони, суд дійшов висновку про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2500,00 грн. Суд уважає таку суму співмірною з вчиненими адвокатом діями та наданими послугами у вказаній справі.

За викладених обставин, заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 139, 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача Марченка Валентина Валентиновича про ухвалення додаткового рішення у справі №160/26569/21 задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області (вул. Першотравнева, буд.140, смт. Васильківка, Синельниківський район, Дніпропетровська область, 52600, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн 00 коп.

Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Кучугурна