Справа № 140/1583/22
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2022 року ЛуцькСправа № 140/1583/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася в суд з позовом до Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації (далі - Управління соціального захисту населення Луцької РДА, відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови у розгляді звернення про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї та зобов`язання розглянути звернення ОСОБА_1 про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї з урахуванням правової оцінки, наданої судом під час ухвалення рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернулася із заявою та усіма необхідними документами до Управління соціального захисту населення Луцької РДА щодо призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї відповідно до положень Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям".

Однак, позивач отримала повідомлення від 11.01.2022 про те, що її звернення про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї не розглянуте у зв`язку з відсутністю повного пакета документів, оскільки позивачем в заяві та декларації не в повному обсязі відображені відомості про членів її сім`ї, зокрема відомості про реєстраційні номери облікових карток платників податків її неповнолітніх дітей.

Такі дії відповідача позивач вважає протиправними з огляду на те, що її сім`я відмовилася від отримання реєстраційних номерів облікових карток платників податків у зв`язку з релігійними переконаннями. Щодо дітей позивач вказала, що враховуючи зміст положень Податкового кодексу України, діти які не досягли повноліття позбавлені можливості скористатися гарантованим законодавством України правом відмовитися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків через свої релігійні переконання.

На думку позивача, відповідач порушує права та інтереси її сім`ї щодо реалізації права на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. З урахуванням наведеного, позивач просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 08.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до вимог статті 262 КАС України.

У відзиві на позовну заяву від 16.02.2022 №365/01-20 представник відповідача позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивач до декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, складеної за формою, встановленою Мінсоцполітики, внесла не в повному обсязі всі відомості про членів своєї сім`ї, зокрема, не зазначила в ній реєстраційні номери облікових карток платників податку щодо своїх дітей, а саме: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 29.02.2012 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з чим Управлінням соціального захисту населення Луцької РДА було прийнято рішення про відмову у призначенні державної допомоги ОСОБА_1 та надіслано відповідне повідомлення.

Представник відповідача зазначила, що згідно з пунктом 5 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 №250 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №632) (далі - Порядок №250) передбачено, що заява та декларація вважаються такими, що не подані у разі внесення не у повному обсязі відомостей про членів малозабезпеченої сім`ї (прізвище, ім`я та по батькові, сімейний стан, число, місяць і рік народження, серія (за наявності) та номер паспорта громадянина України чи іншого документа, що підтверджує право на постійне проживання в Україні (для іноземця та особи без громадянства), реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконанням відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті).

Представник відповідача вказала, що неподання відомостей в Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, у графі 3 розділі І, а саме ідентифікаційних номерів, унеможливлює проведення превентивної верифікації та визначення права на призначення державної соціальної допомоги.

Згідно з абзацом 4 пункту 20 Порядку, у разі неподання протягом 30 календарних днів всіх документів, орган соціального захисту населення приймає рішення про відмову у призначенні державної соціальної допомоги, про що інформує уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї.

З врахуванням наведеного, представник відповідача просила в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 28.12.2021 ОСОБА_1 звернулась до Управління соціального захисту населення Луцької РДА з заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, до якої позивачем було додано: декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням соціальної допомоги; копію паспорта

ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 з відміткою «має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру»; копії свідоцтв про народження дітей; довідку про доходи від 22.12.2021 №2262/07/21 (а.с.18-29).

Повідомленням (рішенням) Управління соціального захисту населення Луцької РДА від 11.01.2022 позивачу відмовлено у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї з посиланням на п. 5 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 № 250 (із змінами), де зазначено, що заява та декларація вважаються такими, що не подані, у разі внесення не у повному обсязі відомостей про членів малозабезпеченої сім`ї (прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), сімейний стан, число, місяць і рік народження, серія та номер свідоцтва про народження (для дитини віком до 14 років), серія (за наявності) та номер паспорта громадянина України чи іншого документа, що підтверджує право на постійне проживання в Україні (для іноземця та особи без громадянства), реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті) (а.с.6,17).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у розгляді звернення про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Підстави та порядок призначення допомоги малозабезпеченій сім`ї визначені в Законі України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям" від 01.06.2000 №1768-ІІІ (далі - Закон №1768-ІІІ) та постанові Кабінету міністрів України від 24.02.2003 №250 "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям" (далі - Порядок № 250).

Закон №1768-ІІІ спрямований на реалізацію конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям і сприяння їх економічній самостійності.

Державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям (далі - державна соціальна допомога) - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї (стаття 1 Закону).

Відповідно до статті 3 Закону №1768-ІІІ право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України.

Відповідно до пункту 5 Порядку №250, для призначення державної соціальної допомоги уповноважений представник малозабезпеченої сім`ї, особа якого посвідчується паспортом громадянина України або іншим документом, що підтверджує право на постійне проживання в Україні (для іноземця та особи без громадянства), подає такі документи: заяву, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики; декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація); довідку про доходи у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня в ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо та згідно із законодавством не може бути отримана за відповідним запитом органу соціального захисту населення. У разі неможливості підтвердження таких доходів довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру; довідку встановленої форми про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (за наявності).

Інформація про склад малозабезпеченої сім`ї заявника зазначається в декларації. Якщо заявник вже отримує будь-який із видів державної допомоги, які призначаються органами соціального захисту населення, відомості про розмір допомоги враховуються цим органом без необхідності її декларування.

Заява та декларація вважаються такими, що не подані, у разі внесення не у повному обсязі відомостей про членів малозабезпеченої сім`ї (прізвище, ім`я та по батькові, сімейний стан, число, місяць і рік народження, серія (за наявності) та номер паспорта громадянина України чи іншого документа, що підтверджує право на постійне проживання в Україні (для іноземця та особи без громадянства), реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті).

Як встановлено судом позивач надала відповідачу з заявою всі необхідні документи.

Як вбачається з матеріалів справи, у повідомленні (рішенні) від 11.01.2022 Управління соціального захисту населення Луцької РДА вказало, що згідно з пунктом 5 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №632 передбачено, що заява та декларація вважаються такими, що не подані у разі внесення не у повному обсязі відомостей про членів малозабезпеченої сім`ї (прізвище, ім`я та по батькові, сімейний стан, число, місяць і рік народження, серія (за наявності) та номер паспорта громадянина України чи іншого документа, що підтверджує право на постійне проживання в Україні (для іноземця та особи без громадянства), реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконанням відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті) (а.с.5).

Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що до заяви від 28.12.2021 про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї позивач додала декларацію про доходи та майновий стан, у якій щодо дітей ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 29.02.2012 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 не внесено в повному обсязі всі відомості про реєстраційні номери облікових карток платників податків, ні відмов від прийняття реєстраційного номера облікової картки платників податків через релігійні переконання.

Таким чином, підставою для відмови у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї було те, що позивач у декларації не зазначила реєстраційних номерів облікової картки платника податків своїх дітей, а саме: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 29.02.2012 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

При цьому судом встановлено, що у паспорті позивача міститься відповідна відмітка про відмову від присвоєння ідентифікаційного номера у зв`язку з релігійними переконаннями (а.с.22-23). Щодо дітей позивача, суд зазначає, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 29.02.2012 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 не отримали реєстраційних номерів облікової картки платника податків у зв`язку з релігійними переконаннями, а надати документ (відмітку у паспорті) про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без реєстраційного номера немає можливості, оскільки вони не досягнули повноліття.

Відповідачу було відомо про факт відмови позивача та її дітей від присвоєння ідентифікаційних номерів, проте, незважаючи на дану обставину, відповідач вказав на необхідність подання позивачем ідентифікаційних кодів дітей, завідомо знаючи про їх відсутність.

На думку суду, не зазначення позивачем у декларації реєстраційних номерів облікової картки платника податків своїх неповнолітніх дітей, не може бути підставою для відмови у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Так, неможливість зазначення позивачем реєстраційних номерів облікової картки платника податків своїх неповнолітніх дітей, зважаючи на фактичну їх відсутність, не тільки звужують конституційні права позивача, але й фактично обмежують право позивача на призначення державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї.

Пунктом 10 постанови Кабінету міністрів України від 24.02.2003 №250 "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям" визначені підстави, коли державна соціальна допомога не призначається, а саме:

1) у складі сім`ї є працездатні особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, та не працювали, не проходили військової служби, не провадили підприємницької чи професійної незалежної діяльності, не здобували освіти за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, не зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні або як такі, що шукають роботу, сумарно більше ніж три місяці протягом періоду, за який враховуються доходи (крім випадків, передбачених у пункті 11 цього Порядку).

Державна соціальна допомога у зазначеному випадку призначається, якщо особи протягом періоду, за який враховуються доходи:

сплатили або за них сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців;

доглядали за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного в медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку, за дітьми, хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, за дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги, яким не встановлено інвалідності, за особою з інвалідністю І групи, за особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу, за дитиною з інвалідністю віком до 18 років, а також за особами, які досягли 80-річного віку; надавали соціальні послуги з догляду відповідно до законодавства;

2) особи, які входять до складу малозабезпеченої сім`ї, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням державної соціальної допомоги здійснили купівлю земельної ділянки, квартири (будинку), транспортного засобу (механізму), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку або оплатили (одноразово) будь-які послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних згідно із соціальною нормою житла та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування) на суму, яка на дату купівлі, оплати перевищує 50 тис. гривень;

3) у власності малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок), крім житла, яке розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, у населених пунктах на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, та у населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, або житла, непридатного для проживання, що підтверджено актом обстеження технічного стану житлового приміщення (будинку, квартири), за формою згідно з додатком до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 (Офіційний вісник України, 2014 р., № 80, ст. 2271; 2015 р., № 70, ст. 2312);

4) у власності малозабезпеченої сім`ї є більше ніж один автомобіль, транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації, з дати випуску якого минуло менше ніж 15 років (крім мопеда і причепа).

При цьому не враховуються транспортні засоби, отримані безоплатно чи придбані на пільгових умовах через органи соціального захисту населення, у тому числі за рахунок грошової допомоги на придбання автомобіля, а також транспортні засоби, придбані батьками - вихователями дитячих будинків сімейного типу.

Наявність (відсутність) у власності членів малозабезпеченої сім`ї транспортних засобів зазначається у декларації.

Відповідач, відмовивши повідомленням (рішенням) від 11.01.2022 в призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї позивача з посиланням на відсутність повного пакету документів, не навів жодної з підстав визначених пунктом 10 Порядку №250 за яких державна соціальна допомога не може бути призначена.

Суд звертає увагу, що перелік підстав, які становлять легітимну мету обмежень прав і свобод особи, є вичерпним. Свобода розсуду держав щодо встановлення обмежень є вузькою. Проте, слід оцінити, чи передбачене законом таке обмеження, чи відповідає обмеження "нагальній суспільній потребі", тобто чи є воно необхідним у демократичному суспільстві і чи відповідає воно легітимній меті (див., наприклад, рішення ЄСПЛ у справі "Svyato-Mykhaylivska Parafiya v. Ukraine" від 14 червня 2007 року). Установленість обмежень законом передбачає чіткість і доступність закону, що встановлює такі обмеження. Кожна людина повинна мати відповідне уявлення про норми, які можуть бути застосовані щодо її відповідного права. Вимога чіткого закону, який передбачає обмеження права, має ту саму мету - кожна людина повинна мати можливість передбачити наслідки своєї поведінки. Рівень чіткості, який вимагається від національного законодавства, яке в будь-якому разі не може передбачати усі можливі випадки, багато в чому залежить від змісту відповідного акта, сфери, яку він регулює, чисельність й статусу тих, кому він адресований (див. рішення ЄСПЛ у справі "GropperaAG and Others v. Switzerland" від 28 березня 1990 року).

Тобто, будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним. У даному випадку таке обмеження, як неможливість отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї у зв`язку з відсутністю у членів сім`ї реєстраційних номерів облікової картки платника податків, законодавством не передбачено.

Крім того, відповідно до статті 14 Конвенції користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, незалежності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

При цьому, ЄСПЛ у своєму рішенні по справі "Х`юДжордан проти Великої Британії" сформулював таку позицію: "Якщо загальна політика або захід мають непропорційно шкідливі наслідки для конкретної групи, то вони (загальна політика або захід) можуть вважатися дискримінаційними, незважаючи на те, що вони не спрямовані конкретно на цю групу".

Таким чином, неможливість отримання особами допомоги як малозабезпеченій сім`ї у зв`язку з відсутністю у членів сім`ї реєстраційних номерів облікової картки платника податків, є дискримінаційними.

Відповідач застосував формальний підхід під час з`ясування обставин, які обумовили прийняте ним рішення, у зв`язку чим безпідставно відмовив позивачу у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї.

Оскільки позивач вказала про те, що вона та її діти через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття РНОКПП, тому у декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги позивач не зобов`язана була вказувати РНОКПП дітей та подавати їх паспортні документи. Таким чином, не подання позивачем РНОКПП або паспорту своїх неповнолітніх дітей не може бути підставою для відмови у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї.

Враховуючи викладене, рішення відповідача щодо відмови в призначенні державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї, порушує основоположні права позивача є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (частини друга статті 77 КАС України).

Суд вважає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, належними, достатніми та допустимими доказами не спростовано доводи адміністративного позову та не доведено правомірності відмови в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї - заявника ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли законом встановлені повноваження суб`єкта владних повноважень в імперативній формі, суд зобов`язує його прийняти конкретне рішення чи вчинити конкретну дію. Натомість, у випадку, коли суб`єкт наділений певними дискреційними повноваженнями, суд повинен вказати на виявлені порушення при здійсненні таких повноважень та зазначити норму закону, яку суб`єкт владних повноважень (відповідач) повинен застосувати при вчиненні дій (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Відтак, з метою захисту порушеного права позивача, суд вважає, що в даному випадку належним способом захисту буде визнання протиправним та скасування рішення Управління соціального захисту населення Луцької РДА від 11.01.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї та зобов`язання Управління соціального захисту населення Луцької РДА повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 28.12.2021 про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.

Крім того, відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 992,40 грн, сплачений відповідно до квитанції №57 від 28.01.2022 (а.с.3).

Керуючись статтями 139, 243, 245, 246, 255, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації від 11 січня 2022 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 28.12.2021 про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації (43001, Волинська область, м. Луцьк, вул. Ковельська, 53, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Т.М. Димарчук