Справа № 300/448/22
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2022-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2022 р. справа № 300/448/22

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дії щодо не зарахування періодів роботи до спеціального стажу, відмові у призначенні пенсії та зобов`язання зарахувати періоди роботи з 24.11.1999 по 08.02.2008 до загального трудового стажу і призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 08.10.2021, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також - відповідач, Головне управління ПФУ в області, орган пенсійного фонду, орган пенсійного забезпечення, Управління) про визнання протиправними дії щодо не зарахування періодів роботи до спеціального стажу, відмові у призначенні пенсії та зобов`язання зарахувати періоди роботи з 24.11.1999 по 08.02.2008 до загального трудового стажу і призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 08.10.2021.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем протиправно і необґрунтовано відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах за списком №2, з підстав відсутності у позивача документально підтвердженого пільгового стажу 12 років і 6 місяців та загального страхового стажу 28 років і 6 місяців. При цьому, враховано до загального стажу позивача тільки 22 роки і до пільгового стажу за списком №1 - 2 роки 8 місяців 13 днів, за списком №2 - 8 років 5 місяців. Мотивуючи відмову у листі від 22.10.2021 за №0900-0213-8/39147 відповідач вказав на не подання ОСОБА_1 матеріалів про результати атестації робочих місць, зокрема, наказ підприємства, яким затверджено результати атестації робочих місць, проатестованість структурних підрозділів та посад працівників (перелік робочих місць), в тому числі не підтвердження сплати страхових внесків.

ОСОБА_1 наполягає на тому, що спірний період роботи у ТОВ "Шаімська нафтосервісна компанія" з 24.11.1999 по 08.02.2008 підлягають зарахуванню до загального стажу позивача, так як відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Крім того спірні періоди роботи, відпрацьовані на території Російської Федерації, а тому при визначенні права на пенсію та обчисленні її розміру слід керуватися також нормами міжнародного права.

Додатково позивач стверджує, що весь стаж роботи на підприємствах підтверджується відповідними записами у трудовій книжці з посиланням на дату та номер наказів про прийняття і звільнення, а також довідкою №88 від 08.02.2008 про уточнення місця роботи. З наведених підстав ОСОБА_1 просив позов задовольнити повністю та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 з 08.10.2021, із врахуванням до стажу спірного періоду роботи з 24.11.1999 по 08.02.2008.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.01.2022 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін за наявними матеріалами (а.с.18-19).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву від 10.03.2022 за №0900-0902-7/651, який зареєстрований у суді із відповідними доказами 14.03.2022 (а.с.23-26, 27-83). Як слідує із відзиву на позов відповідач не погоджується з доводами ОСОБА_1 , викладеними у позовній заяві, та вказує на їх безпідставність і необґрунтованість з огляду на наступні обставини. Зокрема зазначено, що до страхового, в тому числі пільгового стажу позивача, не зараховано періоди роботи з 24.11.1999 по 08.02.2008 у ТОВ "Шаімська нафтосервісна компанія", у зв`язку з відсутністю інформації щодо сплати страхових внесків із заробітної плати. Згідно з поданими позивачем документами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку №2, його загальний страховий стаж становить 22 роки, а пільговий стаж за списком №2 - 8 років 5 місяців 28 днів.

Відповідач також вказує на відсутність можливості зарахувати спірний стаж роботи і до пільгового періоду, так як позивачем не подано наказів про проведення атестації робочих місць. З урахуванням викладеного та беручи до уваги обставину документального не підтвердження загального і спеціального трудового стажу роботи, відповідач не знайшов у спірному випадку підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, що і слугувало підставою для прийняття рішення від 12.10.2021 за №44 про відмову у призначенні пенсії. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), вивчивши зміст позовної заяви і відзиву на позов, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

Згідно записів №№3-4 трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.07.1982 ОСОБА_1 в період з 01.09.1980 по 07.05.1983 навчався у професійно-технічному училищі, а з 15.05.1983 по 05.06.1985 проходив військову службу в Радянській армії (а.с.70).

З 29.08.1985 на підставі наказу №210-к від 28.08.1985 прийнятий оператором третього розряду технологічної установки знемаслювання парафіну у Надвірнянський нафтопереробний завод, а з 11.05.1988 звільнений з роботи за власним бажанням (а.с.71).

В період з 15.05.1988 по 01.12.1988 позивач працював на у колгоспі "Радянська Білорусія" що підтверджується записами №№7, 8 у трудовій книжці (а.с.72).

Записи за №№9-15 трудової книжки свідчать, що ОСОБА_1 працював в Івано-Франківському заводоуправлінні матеріалів в період з 29.11.1988 по 05.05.1989 і з 24.07.1989 по 21.08.1989 завантажником і розвантажником, в період з 23.11.1989 мотористом транспортувальником механізмів, а з 17.04.1992 по 18.12.1992 оператором пульта управління четвертого розряду (а.с.73-74).

З 16.03.1993 по 13.02.1994 позивач працював в Управлінні технологічного транспорту №3 Ноябирськнафтогаз трактористом п`ятого розряду вахтовим методом (а.с.74).

24.11.1999 ОСОБА_1 прийнятий на роботу у ТОВ "Шаімська нафтосервісна компанія" помічником бурильника четвертого розряду в цех поточного і капітального ремонту нафтових і газових свердловин вахтово-експедиційним методом роботи, з 16.06.2001 присвоєно п`ятий розряд помічника бурильника, а з 08.02.2008 звільнений з роботи за власним бажанням, про що вчинено записи №№17-19 у трудовій книжці позивача (а.с.75).

В період з 24.03.2009 по 01.05.2009, з 22.05.2009 по 03.02.2010, з 19.05.2010 по 26.01.2018 позивач працював помічником бурильника капітального ремонту свердловин у Відкритому акціонерному товаристві "Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин" (а.с.76-79).

Вищезазначені періоди роботи ОСОБА_1 за даними професіями на вказаних підприємствах, підтверджуються також довідками від 20.09.2002 за №152, від 23.04.2018 за №1141, від 08.08.2019 за №572, виданими ВАТ "Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин"; довідками від 09.08.2021 за №112 і від 11.08.2021 за №20, виданими ПАТ "Нафтохімік Прикарпаття", матеріалами про проведення атестації робочих місць у ВАТ "Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин" (а.с.36-68).

Після досягнення 55-річного віку, позивач 08.10.2021 звернуся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, про що свідчить зміст рішення від 12.10.2021 за №44 (а.с.27-29).

ОСОБА_1 на підтвердження наявності загального та пільгового стажу подав вище перелічені документи для призначення пенсії, які наявні у відповідача, оскільки подані останнім суду як докази на підтвердження обставин справи разом із відзивом на позов (а.с.31-82).

До страхового стажу ОСОБА_1 зараховано наступні періоди роботи:

- з 01.09.1980 по 07.05.1983 - період навчання у професійно-технічному училищі;

- з 15.05.1983 по 05.06.1985 - період проходження військової служби в Радянській армії;

- з 29.08.1985 по 11.05.1988 - робота оператором третього розряду технологічної установки знемаслювання парафіну у Надвірнянському нафтопереробному заводі;

- з 29.11.1988 по 05.05.1989, з 24.07.1989 по 21.08.1989, з 23.11.1989 по 18.12.1992 - завантажником і розвантажником, мотористом транспортувальником механізмів, оператором пульта управління четвертого розряду в Івано-Франківському заводоуправлінні матеріалів;

- з 16.03.1993 по 13.02.1994 - робота трактористом п`ятого розряду вахтовим методом в Управлінні технологічного транспорту №3 Ноябирськнафтогаз;

- з 24.03.2009 по 01.05.2009, з 22.05.2009 по 03.02.2010, з 19.05.2010 по 26.01.2018 -робота помічником бурильника капітального ремонту свердловин у Відкритому акціонерному товаристві "Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин".

Періоди роботи позивача з 29.08.1985 по 11.05.1988 зараховані відповідачем до стажу роботи по списку №1, що становить 2 роки 8 місяців 13 днів.

Решта періоду з 24.03.2009 по 01.05.2009, з 22.05.2009 по 03.02.2010, з 19.05.2010 по 26.01.2018 зараховані Управлінням до стажу роботи по списку №2, що становить 8 років 5 місяців 28 днів.

При цьому, загальний страховий стаж позивача склав 20 років 5 місяців 8 днів.

Вказана обставина підтверджується випискою про стаж позивача, рішенням від 12.10.2021 за №44 про відмову у призначенні пенсії та поясненнями відповідача, наведені у відзиві на позов (а.с.23-26, 27-29, 30).

Втім органом пенсійного забезпечення, за результатом розгляду поданих позивачем документів, прийнято рішення від 12.10.2021 за №44 про відмову у призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах за списком №2 з підстав відсутності у позивача загального страхового і пільгового стажу із посиланням на дію положень статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.27-29).

Додатково, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 22.10.2021 за №0900-0213-8/39147 (а.с.13-14) повідомило позивача про відсутність підстав для призначення пенсії на пільгових умовах за списком №2, з урахуванням відсутності у позивача загального страхового і пільгового стажу.

Не погоджуючись із діями Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у зарахуванні періодів роботи до загального стажу та призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі по тексту також - Закон №1058-IV).

За змістом частини 2 статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Позивач в адміністративному позові в обґрунтування необхідності зарахування до загального стажу період роботи з 24.11.1999 по 08.02.2008 у ТОВ "Шаімська нафтосервісна компанія", посилається на норми міжнародних угод, підписаних Україною та Російською Федерацією.

Разом з цим, як свідчать доводи органу пенсійного забезпечення, єдиними підставами для відмови у зарахування до стажу роботи позивача вище коментованого періоду слугувала обставина не підтвердження компетентними органами Російської Федерації сплати страхових внесків та відсутність наказів про проведення атестації робочих місць.

Так, приписи статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року врегулюють правовідносини, за змістом яких пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг регламентовано положеннями статті 8 Закону №1058-ІV.

Як визначено статтею 1 Закону №1058-ІV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, яке діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (пункт 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-ІV).

Згідно абзацу 9 частини 3 статті 24 Закону №1058-ІV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом частин 1, 10, 12 статті 20 Закону №1058-ІV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 16 статті 106 Закону №1058-ІV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.

Таким чином, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, законом покладено на страхувальника, який зобов`язаний здійснювати нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Такі вимоги визначені і в національному законодавстві Російської Федерації.

В контексті законодавства нашої держави, то за змістом статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 (надалі по тексту також - Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі по тексту також - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За правовим регулюванням пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, прийняття на підтвердження стажу роботи, зокрема, довідок, застосовується тільки в тому випадку, коли відсутня трудова книжка, або відсутні відповідні записи чи містяться неправильні чи неточні записи в трудовій книжці про роботу особи на підприємстві.

З 29.07.1993 діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58 (надалі по тексту також - Інструкція №58).

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника (пункт 1.1 Інструкції №58).

Як встановлено судом, у позивача є в наявності трудова книжка серії НОМЕР_1 від 15.07.1982, яка надана останнім відповідачу для розгляду питання про зарахування спірного періоду до страхового стажу позивача, в тому числі її копія пред`явлена суду (а.с.69-79).

Вказана трудова книжка, містить записи про роботу ОСОБА_1 у ТОВ "Шаімська нафтосервісна компанія", а саме: запис №17 про прийняття на роботу з 24.11.1999 помічником бурильника четвертого розряду в цех поточного і капітального ремонту нафтових і газових свердловин, запис №18 про присвоєння з 16.06.2001 п`ятого розряду помічника бурильника, і запис №19 про звільнення останнього з роботи на вказаному підприємстві з 08.02.2008 за власним бажанням (а.с.75).

Такі записи засвідчені чітким відтиском печатки вказаного підприємства (акціонерного товариства) та не містить ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості і достовірності.

В матеріалах справи також міститься довідка від 08.02.2008 за №88, видана ТОВ "Шаімська нафтосервісна компанія", яка засвідчує обставину працевлаштування позивача на вказаному підприємстві помічником бурильника п`ятого розряду у період з 16.06.2001 по 08.02.2008, що відповідає запису у трудовій книжці (а.с.11).

Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача про відсутність доказів сплати страхових внесків за спірний період, як на підставу його не врахування до загального страхового стажу позивача, оскільки чинними міжнародними угодами визначено взаємне зарахування стажу роботи, набутого у країні учасниці угоди відповідно до законодавства країни-роботодавця. Сам факт офіційного працевлаштування позивача підтверджується відповідними довідками, а також записами в трудовій книжці. Будь-яких доказів, які б підтверджували несплату страхових внесків до пенсійних органів Російської Федерації, в тому числі з вини позивача в суду немає.

На переконання суду, в сукупності долучені позивачем вище коментовані документи є належними і достатніми доказами, які підтверджують право ОСОБА_1 на врахування до його загального стажу періоду роботи у ТОВ "Шаімська нафтосервісна компанія" з 24.11.1999 по 08.02.2008.

В контексті аргументів відповідача щодо відсутності підстав для врахування до пільгового стажу позивача по списку №2 спірного періоду роботи, то суд звертає увагу на те, що позивач не ставить питання про зарахування такого періоду роботи у ТОВ "Шаімська нафтосервісна компанія" саме до пільгового стажу, а просить зарахувати до загального страхового стажу.

Таким чином суд не вважає доцільним досліджувати доводи відповідача, наведені у відзиві на позов, щодо не подання позивачем уточнюючих довідок про пільговий характер роботи та матеріалів про проведення атестації робочих місць на вказаному підприємстві.

Разом з цим слід звернути увагу на правовий висновок, сформульований Великою Палатою Верховного Суду у справі №520/15025/16-а від 19.02.2020, згідно з яким особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах списком № 2.

Вирішуючи по суті позовну вимогу про призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах по списку №2, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів і встановлених обставин, суд виходить із наступного.

Так, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Таким чином, в силу приписів пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи призначається працівникам за наявності трьох обов`язкових умов у сукупності:

- зайняття повний робочий день на відповідних роботах із шкідливими і важкими умовами праці - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України;

- атестація робочих місць;

- досягнення 55 років для чоловіків і при стажі роботи у період звернення з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок.

Отже на пільгових умовах чоловіки мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 28 років 6 місяців, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Водночас, працівникам-чоловікам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 Закону №1788-XII, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

За приписами статті 26 Закону №1058-IV право на пенсію за віком, серед іншого, мають чоловіки після досягнення 60 років.

Виходячи з аналізу наведених правових норм, суд дійшов висновку, що особа (чоловік) при стажі роботи, у спірному випадку, не менше 28 років 6 місяців, і не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку (60 років) на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Повертаючись до фактичних обставин у справі суд зазначає, що орган пенсійного фонду в рішенні від 12.10.2021 за №44 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 на пільгових умовах за списком №2, проаналізувавши подані ним необхідні документи, фактично погодився з наявністю в позивача (а.с.27-29):

- 20 років 5 місяців 8 днів загального страхового стажу (що є не достатнім для призначення пенсії на пільгових умовах);

- 2 роки 8 місяців 13 днів стажу на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 і 8 років 5 місяців 28 днів стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України (що є менше обов`язкових 12 років 6 місяців, втім є більше половини такого стажу).

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 за №383 (надалі по тексту також - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, які чинні на період роботи особи.

В силу правового регулювання пункту 9 Порядку №383 пенсії за сумісними роботами, професіями та посадами працівників, зайнятих у виробництвах та на роботах, передбачених Списками, призначаються:

1) за списком № 2, якщо одна із виконуваних робіт, професій чи посад передбачена в списку № 1, а інша в списку №2;

2) на загальних підставах, якщо одна із виконуваних робіт, професій чи посад передбачена в списку № 1 або списку № 2, а інша цими списками не передбачена.

Необхідно зазначити, що на період роботи ОСОБА_1 з 29.08.1985 по 11.05.1988, з 24.03.2009 по 01.05.2009, з 22.05.2009 по 03.02.2010, з 19.05.2010 по 26.01.2018, чинними були Списки виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР "Про затвердження" від 22.08.1956 за №1173 (надалі по тексту - Постанова №1173), Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 за №36 (надалі по тексту також - Постанова №36) і Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 за №461 (надалі по тексту також - Постанова №461).

Згідно підрозділу "Рабочие" розділу X "Переработка нефти, газа, угля и сланца" Постанови №1173, посада "Операторы и их помощники, старшие операторы" (найменування професій, зазначені російською мовою) віднесена до списку виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, робота в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до підрозділу 2 "Добування нафти, газу і газового конденсату" розділу XII "Буріння, видобування та перероблення нафти, газу та газового конденсату, перероблення вугілля і сланцю" Постанови №36 і Постанови №461, посада "Бурильники капітального ремонту свердловин" (код 12.2а) віднесена до списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Також, посада "Помічника бурильника капітального ремонту свердловин" і посада "Бурильника капітального ремонту свердловин" (код 2130200а-11292), яку обіймав позивач у спірний період роботи передбачена списком №2 виробництв, робіт професій та посад, робота на яких дає право на пенсію на за віком на пільгових умовах, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 за №10.

Згідно наявної в матеріалах справи копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданого 10.03.2010, останній народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже на момент звернення із заявою від 08.10.2021 про призначення пенсії на пільгових умовах за списком №2 досягнув 56 років і 6 місяців (а.с.7-8).

У досліджуваному випадку в позивача наявні:

- понад 2 повних роки спеціального стажу за списком №1, який з урахуванням приписів статті 26 Закону №1058-IV відповідає значенню 1 рік (2 роки і 8 місяців / 2,6 = 1 рік), що слід враховувати при зменшенні пенсійного віку ОСОБА_1 від 60 років;

- понад 8 повних років спеціального стажу за списком №2, як з урахуванням приписів статті 26 Закону №1058-IV відповідає значенню 3 роки (8 років і 5 місяців / 2,6 = 3 роки), що слід враховувати при зменшенні пенсійного віку ОСОБА_1 від 60 років.

Відтак, зважаючи на правове врегулювання спірних правовідносин, яке визначено Законом №1058-IV і Порядком №383, позивач набув право на пенсію за віком на пільгових умовах з 56 років (60 років - 1 рік - 3 роки = 56 років).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що оскільки позивач досягнув 56 років, має загальний страховий стажу 28 років 7 місяців (з урахуванням висновку суду щодо зарахуванням до загального стажу спірного періоду роботи з 24.11.1999 по 08.02.2008), в тому числі стаж роботи за списками №1 і №2, який в загальному становить понад 11 років, то ОСОБА_1 має право на призначення пенсії на пільгових умовах із зменшенням віку.

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини щодо подання позивачем відповідачу разом із заявою від 08.10.2021 всіх необхідних документів, при наявності всіх встановлених пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", умов для призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах, суд дійшов висновку про те, що позивач не може бути позбавлений гарантованого Державою Україна пенсійного забезпечення.

На переконання суду, за наявності формальної підстави для відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, законної мети такої відмови, яка спрямована на те, щоб відповідна пенсія була призначена тим особам, які мають на це законне право, в той же час позбавлення позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку №2, за встановлених судом вище обставин, буде не пропорційним втручанням в її право на отримання відповідних пенсійних виплат, гарантоване статтею 1 протоколу 1 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод.

За змістом вимог пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Суд звертає увагу сторін на те, що позивач у адміністративному позові ставить питання тільки про визнання протиправним дій відповідача. Разом з тим, за заявою ОСОБА_1 , поданої до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, рішення за правилами екстериторіальності прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України у Луганській області (№44 від 12.10.2021).

Надалі, продовжуючи порушувати права позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відмовило у призначення спірної пенсії, повідомивши про це ОСОБА_1 листом від 22.10.2021 за №0900-0213-8/39147 (а.с.13-14). У такому листі, реалізовуючи владну управлінську функцію відповідач сформував мотиви і аргументи відмови у призначенні пенсії, які, серед іншого, також співпадають із такими, що викладені в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області №44 від 12.10.2021.

Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 2 статті 9 КАС України).

Разом з тим, так як подання заяви про призначення пенсії здійснено ОСОБА_1 здійснено за місцем своєї реєстрації до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, яким і надано відповідь про відмову в призначенні пенсії, суд не вбачає за необхідне вирішувати питання про залучення у справі інший територіальний орган Пенсійного фонду України.

Суд констатує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, незважаючи наявність внутрішніх правил обробки і опрацювання звернень та заяв громадян за принципом екстериторіальності, зобов`язано також дотримуватися чинних норм матеріального права, які регламентують порядок вирішення питання щодо призначення пенсії.

Як свідчать спірні правовідносини Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області порушило права позивача на пенсію, що гарантоване Конституцією України та Законом №1058-ІV.

Залучення за правилами екстериторіальності для розгляду заяви позивача Головне управління Пенсійного фонду України у Луганській області і прийняття ним рішення №44 від 12.10.2021, зовсім не змінюють протиправності дій відповідача у досліджуваному випадку.

На переконання суду, ОСОБА_1 обрав вірний і достатній за своїм змістом спосіб захисту порушеного права (визначений в адміністративному позові), ставлячи вимоги про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області і зобов`язання останнього призначити пенсію, так як позивач звертався до належного суб`єкта вданих повноважень за місцем своєї реєстрації (проживання).

Отож, надаючи об`єктивну оцінку факту порушеного права ОСОБА_1 , не виходячи за межі позовних вимог, враховуючи відсутність будь-яких ефективних засобів правового захисту порушеного права позивача, окрім судового, суд дійшов висновку, що для належного захисту у цій справі слід:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у зарахуванні до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 24.11.1999 по 08.02.2008 у ТОВ "Шаімська нафтосервісна компанія", та зобов`язати врахувати такий період до страхового стажу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2, з 08.10.2021.

В Рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2007 у справі №1-29/2007 зазначено, що утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, які є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини 2 статті 6, частини 2 статті 19, частини 1 статті 68 Конституції України вони є загальнообов`язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Принципи соціальної держави втілено також у ратифікованих Україною міжнародних актах: Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 року, Європейської соціальної хартії (переглянутій) 1996 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та рішеннях Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні .

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у спірному випадку відповідач не діяв на підставі закону, із урахуванням усіх обставин, які мають значення для вірного вирішення порушеного позивачем питання, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають до часткового задоволення (так як суд не визнає протиправними дії відповідача по не зарахуванню пільгового стажу за першою позовною вимогою).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд відзначає, що позивач за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру сплачено судовий збір в розмірі 992,40 гривень, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься квитанція від 19.01.2022 за №0.0..1 (а.с.1).

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 КАС України).

Таким чином, підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 893,16 гривень, що пропорційно становить 90 відсотків задоволених позовних вимог від розміру судового збору, який сплачено за одну позовну вимогу.

Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 134, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у зарахуванні до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 24.11.1999 по 08.02.2008 у ТОВ "Шаімська нафтосервісна компанія".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області врахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 24.11.1999 по 08.02.2008 у ТОВ "Шаімська нафтосервісна компанія".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 з 08.10.2021 пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зменшенням пенсійного віку.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір в розмірі 893,16 гривень (вісімсот дев`яносто три гривні шістнадцять копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), АДРЕСА_1 ;

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018;

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.