Справа № 580/434/22
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2022-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову в ухваленні додаткового судового рішення

11 квітня 2022 року справа № 580/434/22 м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Паламаря П.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Слободянюка А.І. про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі №580/434/22 за позовом ОСОБА_1 до Лисянської селищної ради, третя особа - фермерське господарство Престиж Агролюкс про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для кореспонденції: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Лисянської селищної ради (19300, Черкаська область, смт. Лисянка, площа Миру, 30; ), третя особа - фермерське господарство Престиж Агролюкс (19300, Черкаська область, смт. Лисянка, пров. Жовтня, 8; ), в якому просить визнати бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити дії.

04.04.2022 рішенням Черкаського окружного адміністративного суду, адміністративний позов задоволено повністю: - визнано протиправною бездіяльність Лисянської селищної ради щодо не розгляду клопотання ОСОБА_1 від 01.12.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою про відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0га за рахунок земель сільськогосподарського призначення в межах населеного пункту на території Лисянської селищної ради за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0554; - зобов`язано Лисянську селищну раду () розглянути у встановлені чинним законодавством порядку, строк та процедурою клопотання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 01.12.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0га за рахунок земель сільськогосподарського призначення в межах населеного пункту на території Лисянської селищної ради за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0554 у місячний строк з моменту набрання рішенням суду законної сили та прийняти з вказаного питання рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні; - стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Лисянської селищної ради () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

06.04.2022 до Черкаського окружного адміністративного суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Слободянюка А.І. надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення з Лисянської селищної ради судових витрат на правничу допомогу в сумі 13200 грн.

Заява вмотивована тим, що у даній справі позивачем понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 13200грн., що підтверджується відповідними доказами, а саме: договором про надання правничої (правової) допомоги; додатковою угодою; актом виконаних робіт; описом наданих послуг та довідкою про отримання коштів.

Згідно ч. 3 ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу (ч. 5 ст. 143 КАС України).

Частиною 1 ст. 252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Окрім того, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.(ч. 3 ст. 252 КАС України).

Вирішуючи заяву по суті щодо відшкодування витрат на правничу допомогу суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частина 1 ст. 139 КАС України унормовує, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд зазначає, що між ОСОБА_1 та адвокатом Слободянюком А.І. укладено договір № 17 від 08.09.2021 про надання правової допомоги.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що за надану правничу допомогу сторони встановили розмір винагороди у додатковій угоді №1 до договору. При чому, згідно п. 2.3 договору, клієт оплачує юридичну допомогу на підставі виставленого рахунку.

В свою чергу, додатковою угодою №1 від 08.09.2021 до договору встановлено тарифні ставки за надану допомогу.

Адвокатом також подано акт приймання виконаних робіт від 05.04.2022, згідно яким вартість послуг адвоката становить 13200грн., який узгоджується з описом наданих послуг.

Згідно довідки адвоката Слободянюка А.І. останій отримав грошові кошти від клієнка в сумі 13200грн.

Проте, суд звернув увагу, що до заяви адвокатом Слободянюком А.І. не надано жодного платіжного (розрахункового) документа про перерахунок коштів адвокату за надання правничої допомоги, згідно вимог чинного законодавства.

Так, суд зазначає, що сплата коштів підтверджується та має відповідати положенню про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого правлінням НБУ постановою від 29 грудня 2017 року №148, тобто затвердженій типовій формі та містити необхідні документи передбачені постановою.

Враховуючи викладене, беручи до уваги надані позивачем в обгрунтування своєї вимоги документи, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, оскільки не доведено отримання грошових коштів за надану правничу допомогу.

Таким чином, обсяг фактично наданих адвокатом послуг, які були прийняті позивачем та як наслідок, визначена адвокатом сума компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу останнім, не підтверджена належними та допустимими доказами.

Верховний Суд у справі 826/8107/16, у справі 810/2823/17 наголосив, що з огляду на запровадження нових правил відшкодування витрат на професійну правничу допомогу для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу необхідне доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16.09.2013 №481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за №1686/24218.

Відповідно до пункту 177.10 статті 177 та пункту 178.6 статті 178 розділу IV Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - самозайняті особи), зобов`язані вести облік доходів і витрат (у разі ведення обліку доходів і витрат в електронній формі засобами електронного кабінету самозайнята особа зобов`язана отримати кваліфікований сертифікат відкритого ключа). Матеріали справи не містять доказів відображення суми доходу, отриманого від здійснення незалежної професійної діяльності, зокрема, коштів, що надійшли на поточний рахунок, у касу платника податків та/або отримано готівкою (записи ведуться в хронологічному порядку) та /або доведення позивачем (представником позивача - адвокатом) доказами відображення в обліку доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності.

При чому, матеріали справи не містять доказів надання звітності та/або ведення Книги обліку доходів та витрат та/або витягу з цієї книги обліку щодо фіксації отриманих доходів від позивача.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

З огляду на те, що позивач документально не підтвердив, що він сплатив на виконання договору про надання правової допомоги суми коштів, суд приходить до висновку про відсутність підстав у стягненні витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги.

Згідно ч. 4, 5 ст. 252 КАС України, про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 143, 238, 252, КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі №580/434/19 щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу відмовити повністю.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набрала законної сили у відповідності до вимог ст. 256 КАС України, проте може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статями 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Петро ПАЛАМАР