Справа № 500/8432/21
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/8432/21

05 квітня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) до Управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (надалі, позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області (надалі, відповідач), в якому просив визнати неправомірною відмову Управління державної казначейської служби України у м.Тернополі щодо повернення без виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору №65500943 від 21.05.2021 видану Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) та зобов`язати прийняти до виконання постанову про стягнення з боржника виконавчого збору №65500943 від 21.05.2021.

Позов обґрунтований тим, що позивач вважає дії відповідача щодо безпідставного повернення виконавчих документів, а саме, постанови про стягнення з боржника виконавчого збору №65500943 від 21.05.2021 неправомірними та такими, що суперечать чинному законодавству. Позивач просить врахувати, що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору №65500943, винесена 21.05.2021, перебувала на виконанні в основному виконавчому провадженні №65500943, яке закінчено 11.10.2021 згідно вимог частини першої ст.39 Закону України "Про виконавче провадження". Вказав, що постанова про стягнення виконавчого збору №65500943 від 21.05.2021 пред`явлення до стягнення боргу як майнове стягнення в межах строків передбачених ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою суду від 01.12.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, у такий спосіб: 1) сплатити судовий збір у розмірі 2270,00 грн. та подати до суду докази такої сплати; 2) зазначити номер та дату оскаржуваної відмови Управління державної казначейської служби України у м.Тернополі щодо повернення без виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору №65500943 від 21.05.2021. У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Ухвалою суду від 20.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання у справі призначено на 17.01.2022 о 10:00 год. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача подав до суду відзиву на адміністративний позов, в якому заперечив проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні даного позову повністю. Вказав, що як вбачається з частини першої ст.12 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Щодо законності постанов та їх відповідності до Закону при їх винесенні позивачем, вказав, що у відповідача відсутні сумніви. Просить врахувати суд, що позивач в наданих до відповідача документах жодним чином не зазначив про продовження строку для пред`явлення відповідних виконавчих документів, а також відповідач взагалі не був повідомлений позивачем про відкриття нових виконавчих проваджень щодо виконання постанов про стягнення виконавчого збору з Управління соціальної політики Тернопільської міської ради. Звернув увагу суду на тому, що при надходженні коштів на відповідний рахунок боржника, відповідач негайно буде здійснювати безспірні списання коштів, враховуючи черговість надходження виконавчих документів.

Ухвалою суду від 17.01.2022 розгляд справи відкладено до 08.02.2022 о 10:00 год.

Ухвалою суду від 08.02.2022 розгляд справи відкладено до 21.02.2022 о 11:45 год.

21.02.2022 розгляд справи відкладено до 21.03.2022 о 10:00 год. у зв`язку із перебуванням головуючої судді у відпустці.

Ухвалою суду від 21.03.2022 розгляд справи відкладено до 05.04.2022 о 10:00 год.

05.04.2022 представник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) у відкрите судове засідання не прибув, подав письмове клопотання, в якому просив розглянути справу в порядку письмового провадження без участі представника Відділу. Позов підтримує в повному обсязі.

Представник Управління Державної казначейської служби України у м.Тернополі Тернопільської області у відкрите судове засідання не прибув, подав письмову заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника відповідача в порядку письмового провадження.

Частиною третьою ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, КАС України), учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Судом встановлено, що листом Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 27.10.2021 №10791/04.1-24 направлено на адресу Управління державної казначейської служби України у м.Тернополі постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, видану Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) №65500943 від 21.05.2021 в сумі 24000,00 грн.

Однак, як вбачається з листа Управління Державної казначейської служби України у м.Тернополі Тернопільської області від 04.11.2021 №4-06-10/1627, постанову про стягнення виконавчого збору від 21.05.2021 ВП №65500943 повернуто без виконання.

Вважаючи протиправною відмову Управління державної казначейської служби України у м.Тернополі щодо повернення без виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України Про виконавче провадження від 2 червня 2016 року №1404-VIII (далі Закон N 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом частини першої статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частинами першою і другою статті 6 Закону №1404-VIII передбачено, що у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються органами доходів і зборів, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами. Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання (частина 4 статті 6 Закону №1404-VIII).

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначає Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (надалі, Порядок №845).

За змістом пункту 2 Порядку № 845 боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання; стягувачі - фізичні та юридичні особи, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів, державні органи (посадові особи) за рішеннями про стягнення коштів в дохід держави.

Пунктом 6 Порядку №845 передбачено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв`язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення); оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету). До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).

Підстави для повернення виконавчого документа стягувачеві передбачені пунктами 9 -9-2 Порядку.

Так, предметом даного спору є правомірність повернення без виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору №65500943 від 21.05.2021 виданої Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), стосовно чого суд зазначає наступне.

21.05.2021 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Ільків Н.В. винесено Постанову про стягнення виконавчого збору №ВП №65500943 з боржника Управління соціальної політики Тернопільської міської ради в сумі 24000,00 грн.

Пунктом 4 вказаної Постанови передбачено строк пред`явлення до виконання - три місяці.

Так, підпунктом 1 пункту 9 Порядку №845 передбачено, що орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли: виконавчий документ: не підлягає виконанню органом Казначейства; подано особою, що не має відповідних повноважень; пред`явлено до виконання з пропущенням установленого строку; не відповідає вимогам, передбаченим Законом України Про виконавче провадження.

Матеріали справи свідчать, що казначейством, після надходження від позивача 01.11.2021 (лист від 27.10.2021) постанови про стягнення виконавчого збору ВП №65500943 встановлено, що таку постанову пред`явлено до виконання з пропущенням установленого строку.

Суд зазначає, що позивач в наданих до відповідача документах не зазначив про продовження строку для пред`явлення відповідних виконавчих документів, про що судом також не здобуто належних доказів.

Судом також не здобуто, а учасниками справи суду не подано, доказів повідомлення позивачем відповідача про відкриття нових виконавчих проваджень щодо виконання постанов про стягнення виконавчого збору з Управління соціальної політики Тернопільської міської ради.

У відповідності до частин першої та другої ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

То ж, перевіряючи правомірність прийняття оскаржуваної відмови Управління державної казначейської служби України у м.Тернополі щодо повернення без виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору №65500943 від 21.05.2021 на відповідність ст. 2 КАС України, суд вважає, що при прийнятті даної відмови, оформленої листом, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, на переконання суду, позов в частині визнання протиправною відмови Управління державної казначейської служби України у м.Тернополі щодо повернення без виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору №65500943 від 21.05.2021, виданої Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) до задоволення не підлягає з огляду на її правомірність.

Стосовно позовної вимоги зобов`язати прийняти до виконання постанову про стягнення з боржника виконавчого збору №65500943 від 21.05.2021, то така є похідною вимогою, та до задоволення не підлягає.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04, відповідно до п. 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torijav.Spain) від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що у задоволенні даного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 05 квітня 2022 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (місцезнаходження: вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль,46021 );

відповідач - Управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області (місцезнаходження:вул. Листопадова, 3, м. Тернопіль,46001 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.