Справа № 160/27006/21
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2022-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮркова Е.О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-
28 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з вимогами:
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 10.01.2017 року призначена пенсія по інвалідності з категорією інвалідності - 3 група у зв`язку із нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням. З 01.02.2019 року позивача було переведено на пенсію за віком з проведенням перерахунку пенсії. При цьому, після призначення пенсії за віком загальний трудовий стаж обчислено по 09.06.2018 року, який складає 31 рік 9 днів, крім того, стаж роботи за Списком №1 на пільгових умовах (підземних роботах на шахті) складає 20 років, а також перебував на інвалідності по трудокаліцтву 1 рік 11 місяців та 12 днів та загальний трудовий стаж складає 52 роки 11 місяців та 21 день. Позивач вказує, що після переходу у 2019 році на пенсію за віком відповідачем було застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017, 2018 роки, які передували року звернення, який складав 6188 грн. 89 коп. (4482 грн. 35 коп. +6273 грн. 45 коп +7810 грн. 88 коп.)/3=6188 грн. 89 коп. Розрахунок пенсії за віком з 01.09.2021 року проведений відповідачем із врахуванням даних страхового стажу станом на 31.08.2016 року (тобто на дату призначення пенсії по інвалідності). Проте у випадку переходу за заявою від 01.02.2019 року на пенсію за віком мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком) з урахуванням страхового стажу по 09.06.2018 року. З огляду на вищевикладене, оскільки для призначеним пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач звернувся вперше 01.02.2019 року, після досягнення пенсійного віку, при обчисленні пенсії за віком мають бути застосовані показники середньої заробітної плати за період 2016, 2017, 2018 роки.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 року відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
У зв`язку з перебуванням головуючого судді у період з 03.03.2022 року по 18.03.2022 року у щорічній відпустці, розгляд справи здійснено 21.03.2022 року.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 10.01.2017 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, та до 01.02.2019 року отримував пенсію по інвалідності (третя група інвалідності у зв`язку із нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням), відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Також, згідно даних трудової книжки ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 , останній 31.08.2016 року звільнений за станом здоров`я з шахтоуправління Тернівське ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».
На підставі заяви від 01.09.2019 року позивача було переведено на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1. При здійсненні переведення на пенсію за віком було застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016 - 2018 роки.
Судом встановлено, що 27.08.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2021 року, внаслідок чого застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014 - 2016 роки, що призвело до зменшення розміру пенсії.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).
Відповідно до статті першої Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
У відповідності до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають: жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Згідно частини 1 статті 40 Закону № 1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Відповідно до частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;
Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );
К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
При цьому, частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.
Також слід врахувати, що за приписами частини 5 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (статті 13 і 14).
При цьому, пенсія по інвалідності не є об`єктом сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 31.08.2016 року був звільнений за станом здоров`я з шахтоуправління Тернівське ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».
Отже, з часу призначення пенсії по інвалідності працював лише у період травень-червень 2018 року та набув страхового стажу 17 та 7 днів, відповідно.
Таким чином, враховуючи приписи частини 3 статті 45 Закону № 1058-IV, середня заробітна плата (дохід) ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком не може бути визначена відповідно до частини другої статті 40 Закону № 1058-IV.
Щодо посилання позивача на позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 12 червня 2020 року у справі № 400/293/20, суд вказує, що у справі № 400/293/20 предметом спору було визначення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески при переході з пенсії відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на пенсію за віком, згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
В даному випадку перехід з одного виду пенсії на інший відбувся в рамках Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Отже, посилання позивача на постанову Верховного Суду від 12 червня 2020 року у справі № 400/293/20 є помилковим, оскільки правовідносини у зазначеній справ не тотожні цій справі.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України).
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 21 березня 2022 року.

Суддя Е.О. Юрков