Справа № 120/14829/21-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2022-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 квітня 2022 р. Справа № 120/14829/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ:

04.11.2021 у Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" (далі - відповідач).

У позовній заяві позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незабезпечення належних житлових, побутових, санітарно - гігієнічних умов його тримання у відповідності до вимог чинного законодавства, які визначають умови відбування покарання засуджених до довічного позбавлення волі;

зобов`язати відповідача у п`ятимісячний строк привести житлові, побутові та санітарно - гігієнічні умови утримання засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 у відповідності до вимог чинного законодавства, які визначають умови утримання та відбування покарання засудженими до довічного позбавлення волі.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно вироку Піщанського районного суду Вінницької області від 21.12.2011 позивач засуджений до довічного позбавлення волі та відбуває покарання в Державній установі "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)".

Позивач зазначає, що відповідно до п.п. 10.15.10 Норм забезпечення меблями, інвентарем і предметами господарчого призначення виправної колонії максимального рівня безпеки, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 27.07.2012 № 1118/5, у камерах для засуджених до довічного позбавлення волі передбачена наявність санвузла (відгородженого). Однак у приміщенні камерного типу де він утримується відсутній санвузол який би відповідав встановленим нормам.

З метою усунення порушень п.п. 10.15.10 Норм забезпечення меблями, інвентарем і предметами господарчого призначення виправної колонії максимального рівня безпеки, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 27.07.2012 № 1118/5 позивач 06.08.2021 звернувся до відповідача із відповідною заявою.

Однак станом на день звернення до суду відповідачем не усунуто порушення та не надано відповіді на заяву від 06.08.2021.

Тому з метою захисту своїх прав та законних інтересів ОСОБА_1 звернувся із цим позовом до суду.

Ухвалою від 09.11.2021 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Також встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

29.03.2022 відповідачем подано відзив із проханням відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Згідно ухвали від 09.11.2021 відповідачу для подання відзиву встановлено 15-ти денний строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Із розписки про документів встановлено, що копію ухвали про відкриття провадження у справі відповідачем отримано 16.11.2021.

Відтак, враховуючи дату отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, дату подання відзиву на позовну заяву та встановлений строк для його подання, суд доходить висновку, що відзив подано із істотним пропуском процесуального строку. При цьому, клопотання про його продовження відповідачем не заявлено.

Крім цього, згідно ч. 3 ст. 162 та п. 2 ч. 4 ст. 162 КАС України копію відзиву із додатками відповідач повинен надіслати (вручити) позивачу та надати до суду докази виконання цього процесуального обов`язку. Всупереч вказаним нормам процесуального Закону, відповідач цього обов`язку не виконав.

Враховуючи зазначене, відзив на позовну заяву від 29.03.2022 вважається недопустимою заявою по суті справи, адже поданий із порушенням встановленого Кодексом адміністративного судочинства України порядку, а тому до уваги судом не береться.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Із долученої до позовної заяви довідки по особовій справі встановлено, що вироком Піщанського районного суду Вінницької області від 21.12.2011 позивача засуджено до довічного позбавлення волі. Місцем відбування призначеного покарання є Державна установа "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" (а.с. 4-5).

06.08.2021 позивач звернувся із заявою до начальника Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" про порушення умов утримання (а.с. 7).

У заяві з поміж іншого зазначив, що в порушення вимог законодавства огородження санвузла в приміщенні камерного типу № 133 де він відбуває покарання, становить менше одного метра і у ньому відсутні двері.

Не отримавши відповідь на своє звернення, позивач звернувся до суду із цим позовом.

У позовній заяві акцентує увагу виключно на порушенні відповідачем норм п.п. 10.15.10 Норм забезпечення меблями, інвентарем і предметами господарського призначення виправної колонії максимального рівня безпеки, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 1118/5 від 27.07.2012. Зміст порушення, за словами позивача, полягає у відсутності всупереч встановленим нормам санвузла (відгородженого) в приміщенні камерного типу № 133 де він утримується.

Визначаючись щодо спірних обставин суд керується такими мотивами.

Нормативно-правовим актом, який регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань є Кримінально-виконавчий кодекс України (далі - КВК України).

Відповідно до ст. 2 КВК України кримінально-виконавче законодавство України складається з цього Кодексу, інших актів законодавства, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку. Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду (ч. 1, 2 ст. 7 КВК України).

Відповідно до ч. 2-4 ст. 11 КВК України, установами виконання покарань є: арештні доми, кримінально-виконавчі установи, спеціальні виховні установи (далі - виховні колонії), слідчі ізолятори у випадках, передбачених цим Кодексом.

Кримінально-виконавчі установи поділяються на кримінально-виконавчі установи відкритого типу (далі - виправні центри) і кримінально-виконавчі установи закритого типу (далі - виправні колонії).

Виправні колонії поділяються на колонії мінімального, середнього і максимального рівнів безпеки. У разі необхідності в межах однієї виправної колонії можуть створюватися сектори з різними рівнями безпеки.

За своїм статусом відповідач (Державна установа "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)") є кримінально виконавчою установою (установою виконання покарань) закритого типу (виправною колонією).

Наказом Міністерства юстиції України 10.05.2017 № 1519/5 затверджено Перелік найменувань органів, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України. Відповідно до вказаного переліку, рівень безпеки Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" не конкретизовано. У частині Переліку де зазначається рівень безпеки установ, щодо відповідача зазначено загальну інформацію «Установа виконання покарань».

Це обумовлено тим, що в межах Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)", відповідно до ч. 4 ст. 11 КВК України, можуть створюватися сектори з різними рівнями безпеки.

Частиною 2 ст. 18 КВК України передбачено, що за загальним правилом, чоловіки засуджені до довічного позбавлення волі відбувають покарання у виправних колоніях максимального рівня безпеки (чи секторі максимального рівня безпеки виправної колонії середнього рівня безпеки).

Згідно ч. 1 ст. 150 КВК України, чоловіки засуджені до довічного позбавлення волі відбувають покарання у секторах максимального рівня безпеки виправних колоній середнього рівня безпеки та виправних колоніях максимального рівня безпеки.

Відтак, враховуючи, що позивача засуджено до довічного позбавлення волі, на Державну установу "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" покладено обов`язок забезпечити умови утримання передбачені чинним законодавством для кримінально-виконавчі установи закритого типу максимального рівня безпеки (сектору максимального рівня безпеки).

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КВК України, на осіб, які відбувають довічне позбавлення волі, поширюються права і обов`язки засуджених до позбавлення волі.

Частиною 1 ст. 115 КВК України передбачено, що особам, які відбувають покарання у виправних і виховних колоніях, створюються необхідні житлово-побутові умови, що відповідають правилам санітарії та гігієни.

Норми забезпечення меблями, інвентарем і предметами господарчого призначення виправної колонії максимального рівня безпеки затверджені Наказ Міністерства юстиції України від 27.07.2012 № 1118/5.

Норми забезпечення камер для засуджених до довічного позбавлення волі та тих, кому вироком суду призначено термін відбування покарання у приміщенні камерного типу для осіб чоловічої статі передбачені п. 10.15 Наказу від 27.07.2012 № 1118/5.

У пункті 10.15.10 Наказу від 27.07.2012 № 1118/5 йдеться про те, що такі камери (приміщення камерного типу) повинні бути забезпечені санвузлом (відгородженим).

У позові позивач акцентує увагу на недотримання відповідачем передбачених у пункті 10.15.10 Наказу від 27.07.2012 № 1118/5 вимог.

Із метою вжиття заходів реагування на існуючі на думку ОСОБА_1 порушення, він звернувся до відповідача із зверненням від 06.08.2021 (отримано відповідачем 06.08.2021).

При розгляді справи відповідачем не подано доказів реагування (надання відповіді) на питання порушені у зверненні позивача від 06.08.2021.

Правовідносини щодо листування та подання звернень, в тому числі адресованих установам де засуджені відбувають покарання, врегульовані зокрема й Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, що затверджені Наказ Міністерства юстиції України від 28.08.2018 № 2823/5.

Згідно п. 2 розділу 2 Правил від 28.08.2018 № 2823/5, засуджені мають право: на належне матеріально-побутове забезпечення; рідною мовою давати пояснення, вести листування, подавати пропозиції, заяви і скарги в усній чи письмовій формі від свого імені, а також отримувати відповіді мовою звернення.

Відповідно до п. 1 розділу 3 Правил від 28.08.2018 № 2823/5, засуджені мають право подавати пропозиції, заяви та скарги в усній чи письмовій формі від свого імені.

Адміністрація установ виконання покарань має забезпечити виконання вимог Закону України «Про звернення громадян» (абз. 12 п. 1 розділу 3 Правил 2823/5).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

Узагальнюючи суд зазначає, що позивач - засуджений до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 , має право на забезпечення місця його утримання (камери для засуджених до довічного позбавлення волі чи приміщення камерного типу) відповідно до норм встановлених п. 10.15 Наказу від 27.07.2012 № 1118/5.

Праву позивача кореспондує обов`язок Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" забезпечити дотримання вказаних норм.

У разі незгоди позивача із житловими, побутовими, санітарно - гігієнічними умовами його утримання, він має право адресувати відповідачу звернення щодо вказаних питань, а відповідач зобов`язаний у передбачений нормами кримінально - виконавчого законодавства та Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР спосіб розглянути звернення, за необхідності провести перевірку обставин, що стали предметом звернення та за наявності підстав вжити належних заходів реагування з метою приведення умов утримання засудженого до вимог встановлених Наказом від 27.07.2012 № 1118/5.

При розгляді цієї справи встановлено, що позивач у зверненні від 06.08.2021 на ім`я начальника ДУ "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" звернув увагу на недотримання адміністрацією установи правил облаштування санвузла у приміщенні камерного типу № 133 в якому він утримується.

Відповідачем не надано доказів розгляду вказаного звернення, проведення перевірки викладених у зверненні фактів та вжиття, за наявності для цього підстав, заходів реагування на порушення про які позивачем зазначено у зверненні.

За таких обставин, суд позбавлений можливості повно, об`єктивно та достовірно перевірити наведені у зверненні обставини та зробити висновок про наявність чи відсутність порушень, на яких позивач акцентує увагу як у зверненні від 06.08.2022 так і в позові, (щодо порушення п. 10.15 Наказу від 27.07.2012 № 1118/5), адже первинним суб`єктом здійснення такої перевірки є відповідач. Лише у випадку розгляду відповідачем порушених у зверненні питань та прийняття за результатом відповідного рішення, суд матиме підстави для здійснення судового контролю за станом виконання відповідачем його обов`язків.

Відтак, з метою захисту прав позивача, суд доходить висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача розглянути звернення ОСОБА_1 від 06.08.2021, за результатом чого стане можливим вжиття відповідачем заходів, за наявності для цього підстав (тобто за умови виявлення вказаних у зверненні порушень), з метою приведення житлових, побутових, санітарно - гігієнічних умов утримання позивача у відповідність до норм встановлених п. 10.15 Наказу від 27.07.2012 № 1118/5.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд не встановив факту їх понесення сторонами, адже від обов`язку сплати судового збору позивача було звільнено ухвалою від 09.11.2021.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" щодо незабезпечення розгляду звернення ОСОБА_1 від 06.08.2021.

Зобов`язати Державну установу «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" розглянути звернення ОСОБА_1 від 06.08.2021 щодо незабезпечення належних житлових, побутових, санітарно - гігієнічних умов його утримання, із урахуванням висновків суду зроблених у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Богоніс Михайло Богданович