Справа № 380/20358/21
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2022-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання незаконним і скасування рішення -

УСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Львівській області (далі - відповідач), у якій просить визнати незаконним і скасувати рішення відповідача № 15909-13-01-24-07 від 05.07.2021.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 01.01.2018 було змінено порядок сплати ЄСВ. Зважаючи на те, що йому не було відомо про такі зміни, позивач сплачував ЄСВ у попередньо встановленому порядку. Стверджує, що в електронному кабінеті платника не було відображено жодних відомостей про нарахування позивачу пені або штрафних санкцій. Позивач не погоджується з оскаржуваним рішенням, відтак звернувся із цим позовом до суду.

Ухвалою від 23.11.2021 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 17.01.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 21030 від 17.03.2022), у якому проти позову заперечив. В обґрунтування вказав, Законом № 2464 встановлено обов`язок платника своєчасно сплачувати єдиний внесок, незалежного від фінансового стану та не передбачено можливості звільнення такого платника єдиного внеску від відповідальності, установленої за невиконання відповідного зобов`язання. Також зазначив, що пільг щодо сплати єдиного внеску Законом про ЄСВ не передбачено. Повідомив, що сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464 є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі обставини справи.

На обліку в Головному управлінні ДПС у Львівській області позивач перебуває з 12.05.1997, що підтверджується наявною в матеріалах справи інформацією з системи документообігу Державної податкової служби України. Цією ж інформацією встановлено, що 25.09.2019 до ЄДРЮОФОПГФ внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (запис № 4005318).

Згідно з інтегрованою карткою платника податків фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 нараховано штрафну санкцію за невчасну сплату платежу:

- за невчасну сплату платежу по ст. 126 ПК України та ст. 25 Закону № 2464 - в сумі 131,27 грн (за період з 10.02.2015);

- за невчасну сплату платежу по ст. 126 ПК України та ст. 25 Закону № 2464 - в сумі 1965,76 грн (за 1-4 квартали 2018 року);

за невчасну сплату платежу по ст. 126 ПК України та ст. 25 Закону № 2464 - в сумі 1101,68 грн (за 1-2 квартали 2019 року).

Із інтегрованої картки платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 також слідує, що податковим органом позивачу нараховано пеню у загальному розмірі 2204,22 грн.

Начальником Львівського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок ГУ ДПС у Львівській області винесено рішення від 05.07.2021 № 15909-13-01-24-07 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на підставі п. 2 ч. 11, ч. 10 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 3198,71 грн та нараховано пеню у розмірі 2204,22 грн.

Позивач звернувся із зверненням від 24.07.2021 на Урядову «гарячу лінію», у якому просив надати роз`яснення хто саме відповідальний за інформування підприємців про виникнення у них заборгованості по несвоєчасній сплаті єдиного соціального внеску та нарахування пені. Вказав, що з 01.01.2018 було змінено порядок сплати ЄСВ, про які позивач не знав, відтак сплачував ЄСВ у попередньому порядку. Повідомив, що у липні 2021 року, тобто через більше ніж три роки від першого нарахування штрафної санкції та пені, та майже через два роки з дати припинення підприємницької діяльності. Стверджує, що регулярно перевіряв інформацію в електронному кабінеті платника та інформація про нарахування штрафів і пені була відсутня. Просив надати конкретне прізвище відповідальної особи для подальших звернень з відповідними заявами до контролюючих органів.

Листом № 23961/6/13-01-24-07 від 17.08.2021 відповідач повідомив позивача про те, що з 01.01.2017 для платників, зазначених у підпунктах 3, 4 пункту 1 розділу ІІ наказу Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04.05.2018 № 469) «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок встановлюється відповідно до Закону № 2464 в розмірі 22 відсотків на суму доходу, отриманого від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом № 2464. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. Також зазначив, що Законом № 2148 до Закону № 2464 внесено зміни, які набрали чинності з 01.01.2018, відповідно до яких фізичні особи-підприємці, що застосовують загальну систему оподаткування та особами, які провадять незалежну професійну діяльність сплачують єдиний внесок один раз на квартал до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожен місяць такого кварталу. Вказав, що відповідно до ч. 16 ст. 25 Закону № 2464 строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пенсі не застосовується. Оскільки, позивачем несвоєчасно сплачено єдиний внесок за період з 10.02.2015 по 30.09.2019, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення про застосування штрафний санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску № 15909-13-01-24-07 від 05.07.2021 на суму 5402,93 грн. Додаткового зазначив, що наказом Міністерства фінансів України № 442 від 07.04.2016 не передбачено наданням платникам актів звірок.

Вважаючи зазначене податкове рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VІ (далі - Закон № 2464-VІ)

Відповідно до п. 63.2 ст. 63 Податкового кодексу України, взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно ч. 12 ст. 9 Закону № 2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Так, платниками єдиного внеску, як зазначено у п. 4 частини першої ст. 4 цього Закону, є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Так, з 01.01.2017 відповідно до Закону України від 06 грудня 2016 № 1774-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» набрали чинності зміни, зокрема, в порядку нарахування, обчислення єдиного внеску.

Згідно із абз. 2 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464, у разі, якщо платник єдиного внеску, визначений п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), не отримав дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, він зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464, мінімальний страховий внесок - це сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464, максимальна база величини нарахування єдиного внеску - це максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює двадцяти п`яти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Таким чином, з 01.01.2017 базу нарахування єдиного внеску зобов`язані визначати платники, вказані у п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону, як і ті, які не отримують дохід (прибуток) від провадження підприємницької діяльності.

Отже, конструкція вказаної норми встановлює обов`язок нараховувати та сплачувати єдиний соціальний внесок у розмірі мінімального з урахуванням особливостей форми діяльності осіб, що зареєстровані як фізичні особи-підприємці, проте фактично не здійснюють та не ведуть господарську діяльність та доходи не отримують для досягнення мети збору єдиного внеску.

Аналогічний по суті висновок сформульовано Верховним Судом у постанові від 04,12.2019 по справі № 440/2149/19, згідно з яким, особа, яка зареєстрована фізичною особою-підприємцем, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу.

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З 01.01.2018 Законом України від 03.10.2017 № 2148-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» у п. 2 частини 1 ст. 7 Закону № 2464 для бази нарахування єдиного внеску змінено період (рік на квартал).

Із положень статті 25 Закону № 2464-17 випливає, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Водночас, нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Підпунктом 2 пункту 2 розділу 7 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449, в редакції наказу від 04 травня 2018 року № 469 (далі Інструкція № 449), визначено, що згідно з частиною одинадцятою статті 25 Закону до платників, визначених підпунктами 1 4 та 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції в таких розмірах:

- за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди.

Отже, як видно з наведених норм, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити внесок у строки і порядку визначеному чинним законодавством, а у разі несплати чи несвоєчасної сплати нараховується пеня та штраф, про що приймається рішення.

При цьому, відповідно до пункту 177.11 статті 177 ПК України, у разі проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за її рішенням останнім базовим податковим (звітним) періодом є період з дня, наступного за днем закінчення попереднього базового податкового (звітного) періоду до останнього дня календарного місяця, в якому проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності.

Так, судом встановлено, що 25.09.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців внесено запис про реєстрацію фізичної особи-підприємця ФОП ОСОБА_1 .

До ЄДРЮОФОПГФ 25.09.2019 внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (запис № 4005318).

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що позивач не сплачував з урахуванням положень п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464, в редакції зі змінами, внесеними Законом України від № 2148-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій».

Згідно ч. 5 ст. 8 Закону № 2464, єдиний внесок для платників, зазначених у ст. 4 Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки, визначеної ст. 7 Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 № 2246-VIII розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2018 року встановлено на рівні 3723,00 грн. Отже, щомісячна мінімальна сума єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців у 2018 році становила 819,06 грн (3723 х 22%).

Відповідно до наявної у Головному управлінні ДПС у Львівській області інформації ФОП ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець до 25.09.2019.

Згідно з п. 1. п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Судом встановлено, що згідно з інтегрованою карткою платника податків фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 нараховано штрафну санкцію за невчасну сплату платежу:

- за невчасну сплату платежу по ст. 126 ПК України та ст. 25 Закону № 2464 - в сумі 131,27 грн (за період з 10.02.2015);

- за невчасну сплату платежу по ст. 126 ПК України та ст. 25 Закону № 2464 - в сумі 1965,76 грн (за 1-4 квартали 2018 року);

за невчасну сплату платежу по ст. 126 ПК України та ст. 25 Закону № 2464 - в сумі 1101,68 грн (за 1-2 квартали 2019 року).

Із інтегрованої картки платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 також слідує, що податковим органом позивачу нараховано пеню у загальному розмірі 2204,22 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.

Відповідно до підпункту 65.10.8 пункту 65.10 статті 65 ПК України, державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Отже, з наведених норм видно, що реєстрація припинення підприємницької діяльності не припиняє зобов`язань особи щодо сплати боргу, який виник під час здійснення такої та не звільняє від відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості.

Відповідно пп. 2 п. 11 ст. 25 Закону № 2464 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за формою згідно з додатком 12 до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних карток особових рахунків платників.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що відповідачем правомірно нарахований єдиний соціальний внесок та сформовано рішення № 15909-13-01-24-07 від 05.07.2021 про застосування штрафних санкцій та нарахування пенсії за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску за період, який охоплює підприємницьку діяльність позивача, тобто з 10.02.2015 по 30.09.2019.

Також відповідно до п. 10 ст. 25 Закону України від 08.07.2010 № 2464 на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Пеню нараховано в сумі 2204,22 грн.

Відповідно до абз. 2 пп. 2.2 п. 2 розділу VІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 ( далі - Інструкції) розрахунок фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи фіскального органу.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки, незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

Оскільки суму боргу (недоїмки) по сплаті єдиного внеску були сплачено несвоєчасно, остаточне погашення здійснено 30.09.2019, відповідачем було прийнято на законних підставах рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 05.07.2021 № 15909-13-01-24-07 на загальну суму 5402,93 грн (штраф 3198,71 грн, пеня 2204,22 грн).

Суд критично оцінює доводи позивача про те, що в його електронному кабінеті платника не було відображено жодних відомостей про нарахування йому пені або штрафних санкцій станом на 24.07.2021 з огляду на те, що невідображення таких відомостей в Електронному кабінеті не впливає на правильність та законність нарахування платнику податків штрафів та пені на підставі ч. 10 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464. Відтак суд доходить висновку про те, що вказані доводи позивача не спростовують правомірності винесення рішення відповідача № 15909-13-01-24-07 від 05.07.2021.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Ураховуючи викладене, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

У силу приписів ст. 139 КАС України судові витрати не розподіляються.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (79003 м. Львів вул. Стрийська 35; код за ЄДРПОУ ВП 43968090) про визнання незаконним і скасування рішення відмовити.

2. Судові витрати не розподіляються.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.П. Качур