Справа № 598/1913/21
Суддя: Олещук Б. Т.
Дата ухвалення: 2022-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 598/1913/21
провадження № 2-а/598/4/2022
РІШЕННЯ

іменем України

"11" квітня 2022 р. м.Збараж Тернопільської області

Суддя Збаразького районного суду Тернопільської області Олещук Б.Т. розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив :

До Збаразького районного суду звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою, зареєстрованою через канцелярію суду 28.10.2021, до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №526968 від 18 жовтня 2021 року.

В якій просить:

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №526968 від 18 жовтня 2021 року, складену поліцейським СРППВП №4 (м.Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Шелігою Миколою Андрійовичем про притягнення його до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст.121, ч.5 ст.121, ч.1 ст.122, ст.36 КУпАП у виді штрафу в сумі 510 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що згідно вказаної постанови серії БАВ №526968 від 18 жовтня 2021 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121, ч.5 ст.121, ч.1 ст.122, ст.36 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень. У вину йому поставлено те, що він 18 жовтня 2021 року керуючи транспортним засобом «MAZDA CX7», реєстраційний номер НОМЕР_1 не виконав вимоги дорожнього знаку «Стоп» п.п.2.2 ПДР не був пристебнутий ременем пасивної безпеки в порушення вимог п.п.2.3 (в) ПДР, та при перевірці встановлено, що в даного транспортного засобу був відсутній передній бампер, який передбачений конструкцією даного транспортного засобу в порушення вимог п.п.31.4.7 ПДР. Із зазначеною постановою він не згідний, оскільки він не порушував правил дорожнього руху, так як, здійснюючи рух по вищезгаданій вулиці, доїхавши до перехрестя він виконав вимоги дорожнього знаку «Стоп» та продовжив рух в попутному напрямку під час чого був пристебнутий ременем безпеки. Опісля, як він зупинився на узбіччі, до нього під`їхали працівники поліції та почали перевіряти документи, після чого встановили що у нього відсутній передній бампер, що на їх думку є порушенням правил дорожнього руху, та посилався на порушення вимог п.п.31.4.7 ПДР України не взявши до уваги ту обставину, що бампер на той час був у ремонті та не розібравшись у ситуації без жодних мотивованих доказів виніс постанову. Таким чином, було складено незаконну постанову, факти викладені в ній не відповідають дійсності.

Дана позовна заява зареєстрована в суді і справі присвоєно єдиний унікальний номер №598/1913/21.

Ухвалою Збаразького районного суду від 20.11.2021 прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у адміністративній справі. Ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

10 листопада 2021 року на адресу суду від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області надійшов відзив на позов в якому він просить в задоволенні позову відмовити, оскільки позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до вимог чинного законодавства, а тому даний позов є безпідставним.

Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що згідно постанови по справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №526968 від 18 жовтня 2021 року, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121, ч.5 ст.121, ч.1 ст.122, ст.36 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Відповідно до мотивувальної частини вказаної постанови водій ОСОБА_1 18 жовтня 2021 року о 9 год 50 хв в м.Збаражі по вул.Б.Хмельницького керував транспортним засобом «MAZDA CX7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку «Стоп» п.п.2.2, під час руху не був пристебнутий ременем пасивної безпеки п.п.2.3 (в), при перевірці встановлено, що в даного т/з відсутній передній бампер, який передбачений конструкцією даного т/з п.п.31.4.7.

У відповідності до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв, 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності зі статтею 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Підпунктом «е» пункту 31.4.7 розділу 31 ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: Інші елементи конструкції: відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики;

Частиною першою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктом «в» пункту 2.3 розділу 2 ПДР встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів;.

Частиною п`ятою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 2.2 пункту 2 розділу 33 ПДР визначено знаки пріоритету: «Проїзд без зупинки заборонено»: забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною другою статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частина 2 статті 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Оглянутими наданими відповідачем відеоматеріалами не підтверджено, що водій ОСОБА_1 18 жовтня 2021 року о 9 год 50 хв в м.Збаражі по вул.Б.Хмельницького керував транспортним засобом «MAZDA CX7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку «Стоп» п.п.2.2, під час руху не був пристебнутий ременем пасивної безпеки п.п.2.3 (в) ПДР.

Суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи міститься постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ №526968 від 18 жовтня 2021 року, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.5 ст.121, ч.1 ст.122 КУпАП, однак, відповідачем не було надано до суду жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував порушення позивачем вимог ч.5 ст.121 та ч.1 ст.122 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги частину другу статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача), суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено обставини, на підставі яких винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності зач.5 ст.121, ч.1 ст.122 КУпАП.

Зважаючи на зазначене, суд вважає, що у випадку, який розглядається, відсутня подія і склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною першою статті 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Частиною третьою статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність вини позивача у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч.1 ст.122 КУпАП, в зв`язку з чим слід скасувати постанову в частині накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №526968 від 18 жовтня 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.1 ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, а справу про адміністративні правопорушення в цій частині провадженням закрити.

Разом з тим, оглянутими наданими відповідачем відеоматеріалами справи підтверджено, що водій ОСОБА_1 18 жовтня 2021 року о 9 год 50 хв в м.Збаражі по вул.Б.Хмельницького керував транспортним засобом «MAZDA CX7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому відсутній передній бампер, який передбачений конструкцією даного транспортного засобу, чим порушив вимоги п.п.31.4.7 ПДР. Крім того, у поясненнях працівникам поліції водій ОСОБА_1 стверджує, що уже тиждень керує транспортним засобом «MAZDA CX7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому відсутній передній бампер, який передбачений конструкцією даного транспортного засобу.

Також у позовній заяві позивач ОСОБА_1 стверджує, що 18 жовтня 2021 року о 9 год 50 хв в м.Збаражі по вул.Б.Хмельницького він дійсно керував транспортним засобом «MAZDA CX7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому відсутній передній бампер.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до пункту 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція) постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 121 виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 9 розділу III Інструкції визначено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу IV Інструкції розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Відтак, покликання позивача ОСОБА_1 на неправомірність дій інспектора в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП є безпідставними та необґрунтованими.

Таким чином, суд приходить до висновку, що необхідно змінити ОСОБА_1 захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, беручи до уваги все вищевказане, суд приходить до висновку, що постанова інспектора відділення поліції №4 (м.Збараж) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Шеліги М.А. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №526968 від 18 жовтня 2021 року в частині притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладення на нього адміністративне стягнення, відповідає вимогам ст.ст.283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, оскільки винесена на підставі доказів які доводять факт вчинення правопорушення, а тому постанову суб`єкта владних повноважень в цій частині необхідно залишити без змін, а позовну заяву в цій частині без задоволення.

Також, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.293 КУпАП, п.4 ч.3 ст.286 КАС України, необхідно змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП, і піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу в дохід держави в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн, а тому позов слід задовольнити частково.

Разом з тим, нормами ч.3 ст.139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати у даній справі складаються із судового збору.

Приймаючи до уваги вищенаведене, часткове задоволення позовних вимог, а тому, відповідно до вимог ч.3 ст.139 КАС України, судові витрати у справі слід покласти на сторони у розмірі фактично понесеному ними.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.19, 62 Конституції України, ст.ст.7, 9, 121, 122, 222, 245, 247, 251, 258, 280, 283, 284, 287-289 КУпАП, ст.ст.8, 23, 35 Закону України «Про Національну поліцію», ст.14 Закону України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07 листопада 2015 року, ст.ст.2, 5, 9, 19, 20, 25, 72-77, 90, 118-123, 139, 205, 241-246, 250, 255, 268, 286, 295 КАС України, суд, -

ухвалив :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серія БАВ №526968 від 18 жовтня 2021 року -задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ №526968 від 18 жовтня 2021 року, в тій частині, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.1 ст.122 КУпАП та на підставі ст.36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.1 ст.122 КУпАП.

Змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП, і піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню за ч.1 ст.121 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн (триста сорок гривень).

Судові витрати у справі покласти на сторони у розмірі фактично понесеному ними.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Дане рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Збаразький районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Дане рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дане повне рішення складено і підписано суддею 11 квітня 2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, місцезнаходження: вул.Валова, 11, м.Тернопіль, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40108720.

Суддя Богдан Олещук