Справа № 300/1601/22
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2022-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"08" квітня 2022 р. Справа № 300/1601/22

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Тимощук О.Л., розглянувши матеріали позовної заяви

ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Калуської міської ради

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, ОСОБА_1 ) 04.04.2022 звернувся в суд з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Калуської міської ради, у якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Калуської міської ради здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

Пунктом 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також КАС України) встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Перевіряючи позовну заяву на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України суддею встановлено, що позивач пропустив встановлений КАС України строк звернення до суду з позовними вимогами щодо виплати грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік та всупереч вимогам частини 6 статті 161 КАС України, не навів поважних причин такого пропуску з поданням відповідних доказів.

Натомість, у позовній заяві зазначено, що предметом судового спору в межах даного випадку є протиправна бездіяльність Управління соціального захисту населення Калуської міської ради, яка полягає у нездійсненні виплати щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік у розмірі, передбаченому положеннями статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". При цьому, на переконання позивача, має місце триваюче правопорушення Управління соціального захисту населення Калуської міської ради.

Однак суд не погоджується з такими висновками позивача стосовно наявності триваючого правопорушення при невиплаті відповідачем щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з огляду на таке.

Так, згідно з частиною 2 статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 6 статті 171 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Також, відповідно до частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Аналізуючи зазначені норми КАС України, необхідною умовою для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи після закінчення встановленого законом шестимісячного строку звернення до суду є долучення позивачем до позову заяви про поновлення цього строку та доказів поважності причин його пропуску.

Приписами статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлено, що учасникам бойових дій надаються пільги, зокрема, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Водночас, відповідно до приписів частини 4 статті 171 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Враховуючи наведені правові положення суд зазначає, що право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня мають визначені в статті 171 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" особи до 30 вересня, однак лише відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги та саме до вказаної дати особа має право очікувати на виплату органом соціального захисту разової грошової допомоги за поточний рік у належному розмірі або ж у зазначений термін може звернутися до відповідного суб`єкта владних повноважень щодо виплати такої допомоги.

Частиною 5 статті 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У контексті зазначеного, суд зважає на позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 06.02.2018 по справі №607/7919/17 та від 14.08.2018 по справі №472/2190/17, згідно із якою, суд відхилив посилання позивача про те, що строк звернення до суду із аналогічним позовом ним не пропущено, так як про порушення свого права на належний розмір щорічної допомоги до 5 травня за 2016 рік він дізнався після отримання листа управління соціальної політики Тернопільської міської ради від 28 квітня 2017 року, виходячи з того, що отримавши у квітні 2016 року разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік у сумі 920,00 грн позивач міг дізнатися про порушення своїх прав. При цьому, 30 вересня 2016 року - встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована. Отже, перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати з 30 вересня 2016 року.

Отже, 30 вересня 2020 року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги за 2020 рік, і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж та, яка була йому нарахована.

При цьому у випадку неотримання одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у належному розмірі, позивач міг звернутися до суду за захистом порушеного права у шестимісячний строк, відлік якого розпочався з 01 жовтня 2020 року та закінчився 01 квітня 2021 року.

А тому, звернувшись 30 березня 2022 року із позовом про нарахування грошової допомоги за 2020 рік позивач порушив шестимісячний строк звернення до суду із цим позовом.

Висновки ж позивача з приводу того, що в даних правовідносинах має місце триваюче правопорушення стосовно бездіяльності відповідача щодо невиплати грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік є помилковими та суперечать проаналізованій вище позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 06.02.2018 по справі №607/7919/17 та від 14.08.2018 по справі №472/2190/17 в аналогічних правовідносинах, в яких встановлено, що 30 вересня поточного року є кінцевим строком, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж та, яка була йому нарахована, а перебіг строку звернення позивача до суду з позовом слід обраховувати з 01 жовтня поточного року.

При цьому, позивачем разом з позовною заявою не подано заяву про поновлення строку звернення до суду з наведенням об`єктивних і непереборних обставин, що перешкоджали йому вчасно реалізувати своє право на звернення до суду.

Враховуючи наведене та з огляду на приписи статті 123, частини 6 статті 161 КАС України, позовна заява підлягає залишенню без руху з метою надання позивачу строку для подання до суду обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із даними позовними вимогами та надання доказів наявності поважних причин пропуску такого строку.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі наведеного, керуючись статтею 123, частиною 6 статті 161, частинами 1, 2 статті 169, статями 171, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Калуської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій - залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, шляхом подання обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовними вимогами щодо виплати грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік та доказів поважності причин його пропуску (перебування в зазначений період за кордоном, на стаціонарному лікуванні тощо).

У разі неможливості долучення певних доказів, повідомити про причини неможливості подання таких доказів.

Роз`яснити, що в разі не усунення недоліків у вище зазначений строк, позовна заява буде повернена позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.