Справа № 420/22011/21
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2022-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/22011/21
Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.

суддів: Крусяна А.В. , Танасогло Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2021 року у справі № 420/22011/21 за позовом ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення від 23.10.2021 року № 2899-VІІІ «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В :

12.11.2021 року ОСОБА_2 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Куяльницької сільської ради від 23.10.2021 року № 2899-VІІІ «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», яким надано гр. ОСОБА_3 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га (кадастровий номер :01:001:0587), яка розташована на території Куяльницької сільської ради, Подільського району, Одеської області;

- зобов`язати Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області надати ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства у відповідності із пунктом «б» частини 1 статті 121 Земельного кодексу України, за рахунок сформованих земельних ділянок комунальної власності Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, кадастровий номер: :01:002:0206 61,482 га, або земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0386 67,483 га, або земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0637 10,4825 га, за межами населеного пункту Подільського району Одеської області, або за рахунок несформованих земельних ділянок, що передані у власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, за межами населеного пункту Коси Слобідка позначена на публічної кадастровій карті: КОАТУУ: , зона: 01, квартал: 002, площею більше 29,5689 га, яка має межу з земельною ділянкою кадастровий номер :01:002:0206, та КО АТУ: , зона: 01, квартал: 001, площа більше 10 га., яка має межу з земельною ділянкою кадастровий номер :01:001:0315, а також, за рахунок несформованих земельних ділянок за межами села Гонората, які позначені на Публічної кадастровій карті: КОАТУУ: , Зона: 01, Квартал: 001, площа більше 20 га., які знаходяться біля земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0104.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 вказувала на протиправність рішення Куяльницької сільської ради від 23.10.2021 року № 2899 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», оскільки формування земельної ділянки, у даному випадку, має здійснюватися на підставі технічної документації, а не за проектом землеустрою. Також, позивачка акцентувала увагу суду першої інстанції на тому, що Куяльницькою сільською радою надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою стосовно земельної ділянки про яку не йшлося в клопотанні ОСОБА_3 як стверджувала позивачка, орган місцевого самоврядування не наділений повноваженнями щодо вибору земельної ділянки, а лише надає відповідний дозвіл на земельну ділянку про яку зазначено в клопотанні заявника. Крім того, позивачка зазначала, що відповідачем надано дозволів на виготовлення проекту землеустрою щодо земельної ділянки, яка розміщена на уклоні за селом Качурівка (Поплавка) Подільського району Одеської області на місцевості, яка не придатна для ведення особистого селянського господарства.

Відповідач Куяльницька сільська рада з позовними вимогами не погоджувалась та вважала їх необґрунтованими з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву вказуючи, що ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо земельної ділянки, яка відноситься до земель сільськогосподарського призначення землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам). Тому, вказана земельна ділянка, на думку відповідача, може бути надана для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2021 року по справі №420/22011/21 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що заява ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою або дозволу на розробку проекту землеустрою не була чіткою та конкретизованою, стосувалася декількох земельних масивів, а тому таке звернення подано у спосіб, який не визначено статтею 118 Земельного кодексу України. Також, окружний адміністративний суд вказав, що ОСОБА_3 сформульовано позовні вимоги у спосіб, що суперечить приписам Земельного кодексу України.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції позивачкою подано апеляційну скаргу в якій зазначено про: неповне з`ясування окружним адміністративним судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що на думку ОСОБА_3 , є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги позивачка зазначає, що окружним адміністративним судом застосовано норми права без урахування висновків Верховного Суду, які викладено в постановах від 04.05.2020р. у справі №802/1539/17-а, від 03.04.2020р. у справі №120/4542/18-а. Як стверджує скаржниця, судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні не аргументовано чому сільська рада, як власник земельних ділянок, розпорядник інформації про вільні земельні ділянки, не наділена повноваженнями щодо вибору земельної ділянки із запропонованих позивачкою у відповідній заяві та може самостійно вибрати іншу земельну ділянку. На думку ОСОБА_3 , положеннями чинного земельного законодавства не заборонено вказувати у заяві різні варіанти земельних ділянок та бажати отримати одну з них, як і не заборонено Куяльницькій сільській раді обирати одну із декількох запропонованих земельних ділянок.

В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга позивачки підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з урахуванням такого.

Зокрема, колегією суддів установлено, що ОСОБА_2 звернулася до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області із заявою від 15.03.2021 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки або дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га. у власність для ведення особистого селянського господарства у відповідності із пунктом «б» частини 1 статті 121 Земельного кодексу України, за рахунок сформованих земельних ділянок комунальної власності Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, кадастровий номер: :01:002:0206 61,482 га, або земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0386 67,483 га, або земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0637 10,4825 га, за межами населеного пункту Подільського району Одеської області, або за рахунок несформованих земельних ділянок, що передані у власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, за межами населеного пункту Коси Слобідка позначена на публічної кадастровій карті: КОАТУУ: , зона: 01, квартал: 002, площею більше 29,5689 га., яка має межу з земельною ділянкою кадастровий номер :01:002:0206, та КОАТУУ: , зона: 01, квартал: 001, площа більше 10 га., яка має межу з земельною ділянкою кадастровий номер :01:001:0315, а також, за рахунок несформованих земельних ділянок за межами села Гонората, які позначені на Публічної кадастровій карті: КОАТУУ: , Зона: 01, Квартал: 001, площа більше 20 га., які знаходяться біля земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0104.

За наслідками розгляду вищеозначеного звернення Куяльницькою сільською радою Подільського району Одеської області 22.04.2021р. прийнято рішення «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення і особистого селянського господарства» №1266-VІІІ.

Підпунктом 1.6 пункту 1 вказаного рішення органом місцевого самоврядування відмовлено ОСОБА_3 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради, Подільського району, Одеської області, у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Не погодившись із рішенням Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення і особистого селянського господарства» №1266-VІІІ від 22.04.2021р. ОСОБА_3 за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів звернулася до суду з позовною заявою.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.07.2021 року у справі №420/8632/21 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області про визнання протиправним та скасування п.1 рішення №1266-VІІІ від 22.04.2021 р. та зобов`язання надати дозвіл на проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства - відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.10.2021р. у справі №420/8632/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.07.2021 року скасовано.

Ухвалено нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано п. 1 рішення Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №1266-VIII від 22.04.2021 р. «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення, особистого селянського господарства», в частині відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради, Подільського району, Одеської області у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, наступним громадянам: 1.6. ОСОБА_3 ;

Зобов`язано Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.03.2021 р.

Апеляційним судом установлено, що на виконання вищезазначеного судового рішення органом місцевого самоврядування повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 .

За наслідками означеного розгляду Куяльницькою сільською радою Подільського району Одеської області 23.10.2021р. прийнято рішення «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» №2899-VIII.

Пунктом 1 вказаного рішення надано гр. ОСОБА_3 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га (кадастровий номер :01:001:0587), яка розташована на території Куяльницької сільської ради, Подільського району, Одеської області.

Не погодившись із земельною ділянкою, на яку відповідачем надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, позивачка за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів звернулась до суду з даною позовною заявою.

Здійснюючи апеляційний перегляд даної справи колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України та Законом України «Про землеустрій».

Відповідно до п.«б» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному ч.1 ст.128 цього Кодексу.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

При цьому, з огляду на зміст пп.«в» ч.3 ст.116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно із п.«б» ч.1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Отже, ОСОБА_2 , як громадянка України, має право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара, за умови, що такого права вона не використала раніше.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено статтею 118 Земельного кодексу України, відповідно до частини 6 якої громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Приписами абз.1 ч.7 ст.118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

При цьому, слід відмітити, що вирішуючи спірне питання орган місцевого самоврядування не наділено повноваженнями відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Частиною 6 статті 79-1 Земельного кодексу України визначено, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про землеустрій" проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.

За приписами ст.25 Закону України "Про землеустрій" документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Видами документації із землеустрою є, зокрема: й) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Отже, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання такої документації.

Тобто, згідно із положеннями Земельного кодексу України способами формування земельної ділянки, у порядку відведення земельної ділянки із земель державної, комунальної власності (за відсутності на цій частині земної поверхні сформованих та зареєстрованих земельних ділянок), є поділ раніше сформованої земельної ділянки.

Надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. Натомість, коли йдеться про формування земельної ділянки із частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.

Системний аналіз вищенаведених приписів земельного законодавства свідчить про те, що правом обирати бажане місце розташування земельної ділянки наділено саме ініціатора відповідного звернення, тобто ОСОБА_3 , натомість, орган місцевого самоврядування зобов`язаний здійснити розгляд поставленого перед ним питання виключно в межах такого звернення та з урахуванням законодавчих вимог.

Дослідивши зміст спірного рішення Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» №2899-VIII від 23.10.2021р., колегією суддів установлено, що органом місцевого самоврядування надано ОСОБА_3 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою із частини вже сформованого земельного масиву (кадастровий номер :01:001:0587).

Водночас, апеляційний суд зазначає, що у заяві ОСОБА_1 від 15.03.2021 року не було зазначено про вказану земельну ділянку.

Отже, судом апеляційної інстанції установлено, що органом місцевого самоврядування надано ОСОБА_3 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо земельної ділянки, яку не бажала отримати позивачка.

Між тим, приймаючи у межах спірних правовідносин акт індивідуальної дії Куяльницькою сільською радою Подільського району Одеської області не обґрунтовано неможливості надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, із числа тих земельних ділянок, про які зазначено ОСОБА_3 у заяві від 15.03.2021 року.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що вирішуючи спірне питання орган місцевого самоврядування необґрунтовано вийшов за межі своїх повноважень, а тому прийняте за наслідками такого розгляду рішення Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» №2899-VIII від 23.10.2021р. є протиправним та підлягає скасуванню.

Водночас, апеляційний суд вважає неправильними висновок суду першої інстанції стосовно наявності у заявника обов`язку визначати у відповідному зверненні, зокрема, однієї земельної, а не їх альтернативної кількості, оскільки положення земельного законодавства жодної заборони щодо такого не містять.

До того, на думку суду апеляційної інстанції, вирішуючи спір по суті окружний адміністративний суд помилково вдався лише до аналізу звернення ОСОБА_3 , не надаючи, при цьому, оцінки рішенню суб`єкта владних повноважень, яке є предметом оскарження по даній справі.

Апеляційний суд уважає також не обґрунтованим висновком суду першої інстанції щодо неможливості задоволення позову у спосіб заявлений позивачкою, оскільки з метою захисту прав, свобод та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_3 суд наділений повноваженнями обрати ефективний спосіб захисту порушеного права.

Що стосується позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, колегія суддів зазначає наступне.

Зобов`язання орган місцевого самоврядування прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту, застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Дійсно, у випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання ухвалити рішення.

Однак, як і будь-який інший спосіб захисту, зобов`язання відповідача ухвалити рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.

Адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

За наслідками офіційного з`ясування фактичних обставин справи судом апеляційної інстанції установлено, що Куяльницькою сільською радою Подільського району Одеської області відповіді на поставлені ОСОБА_4 у заяві від 15.03.2021р., питання не надано, як і не зазначено про неможливість надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки або дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, із числа тих, про які зазначено у вказаному зверненні позивачки.

З урахуванням означеного, на думку колегії суддів, позовна вимога ОСОБА_1 про зобов`язання Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є передчасною, а тому задоволенню не підлягає.

При цьому, з метою ефективного захисту прав, свобод та охоронюваних законом інтересів позивача, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зобов`язати Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.03.2021р., з урахуванням висновків та правової оцінки наведеної апеляційним судом у даному судовому рішенні.

Також, апеляційний суд вважає за необхідне відмітити, що у межах спірних правовідносин Куяльницька сільська рада Подільського району Одеської області вдається до систематичних порушень прав, свобод та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_1 , зокрема, повторного розгляду заяви позивачки з порушенням вимог земельного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у справі.

Отже, з метою забезпечення реального виконання органом місцевого самоврядування даного судового рішення та поновлення прав позивачки апеляційний суд вважає за необхідне застосувати, передбачений статтею 382 КАС України, інститут «судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах».

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено апеляційним судом у даній справі.

Межі перегляду судом апеляційної інстанції справи визначено статтею 308 КАС України, відповідно до частини 2 якої суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відтак, у зв`язку із тим, що викладені у рішенні суду першої інстанції висновки не відповідають обставинам справи, оскаржуване рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2021 року у справі № 420/22011/21 підлягає скасуванню.

Здійснюючи розподіл судових витрат по справі суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 1 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» відповідно до статті 1 якого адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; клієнт - фізична або юридична особа, держава, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, в інтересах яких здійснюється адвокатська діяльність.

Згідно із статтею 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Із системного аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України убачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Поняття «витрати на правову допомогу» у даному контексті це витрати, пов`язані з розглядом справи, тобто кількість годин, проведених у судових засіданнях та інші витрати, пов`язані з розглядом справи в суді.

Зокрема, як установлено судом апеляційної інстанції та убачається з наявних у матеріалах справи документів, повноважним представником позивача є Опалько Олег Миколайович, котрий має право на зайняття адвокатською діяльністю, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №2243 від 13.07.2012р.

Колегією суддів з`ясовано, що 09.03.2020р. між ОСОБА_5 (Адвокат) та ОСОБА_4 (Замовник) укладено Договір про надання професійної правничої допомоги, за умовами якого Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а Замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами.

Згідно із наявним у матеріалах справи додатком №1 до договору від 09.03.2021р. ОСОБА_4 отримано правову допомогу на загальну суму 4500грн., з яких 1500грн. надано заявниці роз`яснення (консультацію) по рішенню Куяльницької сільської ради від 23.10.2021р. про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою; 1500грн. зібрано докази, вивчено рішення Куяльницької ОТГ за 2020 рік стосовно надання земельних ділянок, надано роз`яснення замовниці, рішення Одеського ОАС та П`ятого ААС, підготовлено позов до ООАС; 1500грн. додаткова консультація Замовниці, складання акту виконаних робіт, заяви про відшкодування судових витрат, надано роз`яснення стосовно подальших дій, підготовка та подання відповіді на відзив.

Надання адвокатом Гуцалюк Яні Володимирівни правової допомоги на суму 4500грн. також підтверджується наявним у матеріалах справи актом виконаних робіт від 10.11.2021р.

З урахуванням дослідження змісту вищеозначених доказів колегією суддів установлено, що ОСОБА_5 надано ОСОБА_3 послуги, які не стосуються предмету оскарження по даній справі, а саме: вивчення рішень Куяльницької ОТГ за 2020 рік стосовно надання земельних ділянок; надання рішень ОАС та П`ятого ААС. Вказаних документів також не додано до матеріалів справи.

До того ж, за наслідками дослідження матеріалів справи апеляційним судом з`ясовано, що в них немає відповіді на відзив, що відповідно ставить під сумнів його підготовку Адвокатом та взагалі надання такої послуги Замовнику.

Також, суд апеляційної інстанції бере до уваги, що з урахуванням приписів частини 7 статті 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Із запровадженням з 15.12.2017 року змін до КАС України законодавцем принципово по новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.

Водночас, Куяльницькою сільською радою Подільського району Одеської області жодних клопотань щодо неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не подавалось.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, з огляду на часткове задоволення позову, апеляційний суд дійшов висновку, що реальний розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області на користь ОСОБА_4 становить 1500грн.

Керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2021 року у справі № 420/22011/21 скасувати.

Прийняти у справі нове судове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення від 23.10.2021 року № 2899-VІІІ «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області від 23.10.2021 року № 2899-VІІІ «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства».

Зобов`язати Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.03.2021р., з урахуванням висновків та правової оцінки наведеної апеляційним судом у даному судовому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (66300, Одеська область, м.Подільськ, вул.Соборна,105, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1135(одна тисяча сто тридцять п`ять)грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (66300, Одеська область, м.Подільськ, вул.Соборна,105, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500(одна тисяча п`ятсот)грн.

Встановити судовий контроль за виконанням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2022р. у справі №420/22011/21.

Зобов`язати Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області протягом 30 днів з дня отримання даного судового рішення подати до П`ятого апеляційного адміністративного суду звіт про виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2022р. у справі №420/22011/21.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач Димерлій О.О.
Судді Крусян А.В. Танасогло Т.М.