Справа № 160/26956/21
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучугурної Н.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо відмови в наданні в п`ятиденний термін, що передбачений ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» запитуваної інформації на запит Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» від 20 серпня 2021 року за вих. №1619;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області надати інформацію на запит Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» від 20 серпня 2021 року №1619;
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що звернувся через електронний сервіс Національної поліції із запитом №1619 від 20.08.2021 стосовно надання інформації відносно надходження (ненадходження) до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області рапорту від 10.08.2021 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , старшого слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції ГУНП про надання їй відпустки. Однак, відповідач своїм листом від 30.08.2021 №1963/106/2-2021 відмовив у наданні вказаної інформації з посиланням на відсутність доказів, які б підтверджували членство ОСОБА_1 у Первинній професійній спілці «Правозахисники України». Позивач, уважаючи такі дії Головного управління Національної поліції в Закарпатській області протиправними, звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 31.12.2021 позовна заява була залишена без руху, з наданням позивачу строку для усунення недоліків.
У встановлений судом строк, позивач усунув недоліки позовної заяви у повному обсязі.
Ухвалою суду від 28.01.2022 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
18.03.2022 від Головного управління Національної поліції в Закарпатській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що позивачу було надано відповідь про те, що відомостей про перебування ОСОБА_1 у профспілці «Правозахисники країни» не виявлено. Відповідач уважає, що між позивачем та ГУНП в Закарпатській області або Національною поліцією України колективний договір не укладався. Також зі Статуту позивача не встановлено належності Профспілки до ГУНП в Закарпатській області або Національної поліції України. Тому, Первинна професійна спілка «Правозахисники країни» не є професійною спілкою працівників ГУНП в Закарпатській області у розумінні приписів ч.11 ст.62 та ч.1, ч.2 ст.104 Закону України «Про Національну поліцію», що утворюється в органах (закладах, установах) поліції з метою захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів поліцейських. Таким чином, приймаючи до уваги зазначені вище обставини, у контексті спірних правовідносин, запит позивача не може розглядатися як запит, на який розповсюджуються вимоги ст. 28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», відповідно, у ГУНП в Закарпатській області не виникло обов`язку щодо розгляду запиту у встановлений зазначеною нормою п`ятиденний термін, і, як наслідок, не можуть бути визнані протиправними дії відповідача щодо ненадання інформації у встановлений ст.28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» термін, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Для підтвердження своїх доводів відповідач посилається на практику Верховного Суду, викладену постановах від 18.06.2018 у справі №804/2581/16, від 16.04.2020 у справі №804/7047/17.
Що стосується тверджень позивача про направлення на адресу відповідача заяви з додатками від 12.07.2021 №1241 про відрахування 3% із заробітної плати ОСОБА_1 , відповідач повідомляє, що позивачу було надано відповідь від 30.07.2021 №649/106/05/5-2021 про те, що зі змісту ст.42 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» вбачається, що укладення окремих угод між сторонами соціального діалогу, що стосується відрахування профспілкових внесків за відсутності колективного договору, є неможливим.
Зважаючи на викладене, відповідач просить відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.
У період з 01.03.2022 по 04.03.2022 та з 09.03.2022 по 12.03.2022 суддя Кучугурна Н.В. перебувала у щорічній відпустці, що підтверджується відповідною довідкою начальника відділу управління персоналом Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
Відповідно до Статуту Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» (нова редакція), затвердженого Загальними зборами засновників Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» протоколом від 17.07.2017 №17/07-17, Первинна професійна спілка «Правозахисники країни» створена відповідно до протоколу установчих зборів засновників, які відбулись 15.02.2014 у місті Дніпропетровську, та є первинною добровільною неприбутковою організацією, створеною за територіальною та галузевою ознаками, що об`єднує громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їхньої професійної діяльності, трудової діяльності та навчання з метою представництва, реалізації та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів Профспілки.
Наведене також підтверджується Свідоцтвом про легалізацію профспілки, об`єднання, профспілок від 03 червня 2014 року №353.
20.08.2021 Первинна професійна спілка «Правозахисники країни» звернулась через електронний сервіс Національної поліції до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області із запитом №1619 в порядку ст. 28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», в якому просила надати не пізніше п`ятиденного терміну на відповідну електронну адресу та на поштову адресу інформацію, а саме:
- ким саме із керівництва накладена резолюція на документі після його реєстрації в підрозділі та який її зміст (із долученням завіреної копії);
- відомості про особу, якій доручено виконання документа;
- яке рішення прийнято за результатами розгляду рапорту, з долученням копії рішення (витягу з наказу, тощо);
- якщо рішення не прийнято, то просимо зазначити чому саме та який термін розгляду рапорту визначено керівництвом.
Крім того, у вказаному запиті позивач зазначив, що членами профспілки є поліцейські Соборного, Шевченківського, Чечелівського, Новокодацького, Амур-Нижньодніпровського, Дніпровського, Самарського, Солонянського відділень поліції та ДВП, Павлоградського ВП, Кам`янського ВП, Жовтоводського ВП, ГУНП в Дніпропетровській області, УПП в Дніпропетровській області, УПП в Одеській області, ГУНП в Полтавській області, ГУНП в Рівненській області, ГУНП в Запорізькій області, ГУНП в Донецькій області, ГУНП в Херсонській області, ГУНП в Харківській області, ГУНП в Київській області, ГУНП у Львівській області, ГУНП в Сумській області, ГУНП в Кіровоградській області, ГУНП в Луганській області, УПО в Івано-Франківській області, УПО в Дніпропетровській області, та інші, що підтверджується щомісячними офіційними утриманнями членських внесків з їх грошового забезпечення та офіційними листами профспілки, з повідомленням про вступ певних поліцейських.
Також позивач зазначив, що до профспілки звернувся саме член профспілки з проханням отримати інформацію щодо питань, пов`язаних із проходженням ним служби, що є його законним інтересом на інформацію.
Листом від 30.08.2021 №1963/106/2-2021 позивачу надано відповідь на зазначений запит та повідомлено про те, що оскільки відповідачем не виявлено інформації про членство ОСОБА_1 у Первинній професійній спілці «Правозахисники країни», відсутні підстави для надання запитуваної інформації відповідно до ст. 28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
Позивач, уважаючи такі дії відповідача протиправними, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових осіб і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Частиною 3 ст. 36 Конституції України визначено, що громадяни мають право на участь у професійних спілках з метою захисту своїх трудових і соціально-економічних прав та інтересів. Професійні спілки є громадськими організаціями, що об`єднують громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їх професійної діяльності. Професійні спілки утворюються без попереднього дозволу на основі вільного вибору їх членів. Усі професійні спілки мають рівні права. Обмеження щодо членства у професійних спілках встановлюються виключно цією Конституцією і законами України.
За визначеннями, наведеними в ст.1 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» від 15 вересня 1999 року №1045-XIV, професійна спілка (профспілка) - це добровільна неприбуткова громадянська організація, що об`єднує громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання).
Первинна організація профспілки - добровільне об`єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі.
Член профспілки - особа, яка входить до складу профспілки, визнає її статут та сплачує членські внески.
За приписами ч. 1 ст. 2 Закону №1045-XIV, професійні спілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки.
При цьому, статтею 3 Закону №1045-XIV визначено сферу дії цього закону, яка поширюється на діяльність профспілок, їх організацій, об`єднань профспілок, профспілкових органів і на профспілкових представників у межах їх повноважень, на роботодавців, їх об`єднання, а також на державні органи та органи місцевого самоврядування.
Особливості застосування цього Закону у Збройних Силах України (для військовослужбовців), Національній поліції, Державній кримінально-виконавчій службі України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України встановлюються відповідними законами.
Частиною 11 статті 62 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII встановлено, що в органах (закладах, установах) поліції з метою захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів поліцейських відповідно до вимог законодавства можуть утворюватися професійні спілки. Обмеження прав професійних спілок поліцейських порівняно з іншими професійними спілками не допускається.
Водночас, ч.ч. 1, 2 ст. 104 Закону №580-VIII передбачено, що для захисту своїх прав та законних інтересів працівники поліції можуть утворювати професійні об`єднання та професійні спілки відповідно до Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
Професійні спілки поліції здійснюють свої повноваження із урахуванням обмежень, що накладаються на працівників поліції цим Законом. Професійним спілкам працівників поліції та їх членам заборонено організовувати страйки або брати в них участь.
З матеріалів справи вбачається, що положеннями Статуту Первинної професійної спілки «Правозахисники країни», затвердженого загальними зборами засновників Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» (протокол від 17.07.2017 №17/07-17), профспілка є добровільною неприбутковою організацією, створеною за територіальною та галузевою ознаками, що об`єднує громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їхньої професійної діяльності, трудової діяльності та навчання з метою представництва, реалізації та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів Профспілки.
Згідно з ч.1 ст. 19 Закону №1045-XIV, профспілки, їх об`єднання здійснюють представництво і захист трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілок в державних органах та органах місцевого самоврядування, у відносинах з роботодавцями, а також з іншими об`єднаннями громадян.
Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 Статуту первинної професійної спілки «Правозахисники країни», членство в профспілці є добровільним. Вступ до Профспілки та вихід з неї проводиться в індивідуальному порядку за особистою письмовою заявою до Голови Профспілки, який приймає рішення самостійно або Профспілкового комітету, який в місячний термін приймає рішення з цього питання. Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувала більшість присутніх на засіданні виборного органу.
Членами Профспілки можуть бути працівники, науковці та приватні особи що забезпечують себе роботою самостійно в області права, в тому числі, але не виключно працівники органів внутрішніх справ, Національної поліції України, відомчих навчальних закладів МВС, пенсіонери органів внутрішніх справ, Національної поліції та фізичні особи, які проходили службу на атестованих посадах, а також штатні працівники виборних органів Профспілки. Членами Профспілки можуть бути також працівники, які перебувають або перебували у трудових відносинах з органами внутрішніх справ, Національної поліції України, члени ДНД, працівники підприємств та організацій, створених за участі або для виконання статутних завдань Профспілки та інші юридичні особи й громадяни, з якими Профспілка співпрацює в досягненні виконання статутних завдань.
Так, позивачем до суду було надано копію листа Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» від 12.07.2021 №1241 щодо направлення відповідачу заяви ОСОБА_1 про вступ до Первинної професійної спілки «Правозахисники країни», згоди на обробку персональних даних і заяви про відрахування 3% із заробітної плати на користь Первинної професійної спілки «Правозахисники країни».
Цей лист відповідач отримав 21.07.2021, що підтверджується рекомендованим листом про вручення поштового відправлення.
З огляду на те, що запит позивача стосується члена профспілки, а саме, ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що питання стосуються прав, свобод та інтересів безпосередньо члена цієї Профспілки, що надає право позивачу здійснювати його захист в порядку, передбаченому Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
Таким чином, розгляд запиту Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» від 20 серпня 2021 року за вих. №1619 відповідачем повинен здійснюватися відповідно до приписів ст. 28 Закону №1045-XIV, якою передбачено, що профспілки, їх об`єднання мають право одержувати безоплатно інформацію від роботодавців або їх об`єднань, державних органів та органів місцевого самоврядування з питань, що стосуються трудових і соціально-економічних прав та законних інтересів своїх членів, а також інформацію про результати господарської діяльності підприємств, установ або організацій. Зазначена інформація має бути надана не пізніше п`ятиденного терміну.
Отримання запитуваної інформації позивачем гарантується законодавством України, зокрема, статтями 248, 251 Кодексу законів України про працю, статтею 28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
При цьому, положення ст. 28 Закону №1045-XIV не обмежують право профспілки отримувати інформацію лише у роботодавця, оскільки зазначеною нормою надано право профспілці на отримання безоплатної інформації від роботодавців або їх об`єднань, державних органів та органів місцевого самоврядування з питань, що стосуються трудових і соціально-економічних прав та законних інтересів своїх членів.
Суд звертає увагу на те, що відповідь на запит від 30.08.2021 за №9163/106/2-2021 містить посилання на реквізити запиту, запитувану інформацію щодо ОСОБА_1 та підстави ненадання такої інформації.
Також суд зазначає, що відповідь на запит не була надана відповідачем в межах п`ятиденного терміну.
Відповідач, як державний орган, не надав інформацію на зазначений запит Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» в порушення вимог Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
Відсутність факту укладання колективного договору, на який посилається відповідач в своїх запереченнях, суд не відносить до обставин, які вказують на відсутність підстав для розгляду запитів Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» в іншому порядку, ніж передбаченому Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», адже позивач як легалізована профспілкова організація має всі необхідні правовстановлюючі документи, а тому користується усіма відповідними правами та повноваженнями у взаємовідносинах з роботодавцями.
Щодо посилань скаржника на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 18 червня 2018 року у справі № 804/2581/16 суд зазначає, що предметом спору у зазначеній справі є, зокрема, зобов`язання т.в.о. начальника Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області генерала поліції третього рангу Репешко Ігоря Володимировича розглянути вимогу Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» №27 від 02 квітня 2016 року про розірвання трудового договору (контракту) з підполковником поліції ОСОБА_2 в порядку передбаченому ст. 33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та ст.45 Кодексу законів про працю України.
У справі №804/2581/16, у спірних правовідносинах Первинна професійна спілка «Правозахисники країни» не є професійною спілкою працівників поліції у розумінні приписів ч. 11 ст. 62 та ч. 1, ч. 2 ст. 104 Закону України «Про Національну поліцію», що утворюється в органах (закладах, установах) поліції з метою захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів поліцейських, між Первинною професійною спілкою «Правозахисники країни» та Головним Управлінням національної поліції в Дніпропетровській області колективний договір не укладався. Такий висновок має значення саме при розгляді роботодавцем вимоги профспілки про розірвання трудового договору (контракту), а не при реалізації свого права профспілкою на отримання інформації, відповідно до положень ст. 28 Закону № 1045-XIV.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі №804/50/17.
Крім цього, у постанові Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі №804/7047/17, колегія суддів зазначила, що між сторонами виник спір щодо протиправної бездіяльності ГУНП у Дніпропетровській області по неведенню табелів обліку служби в понаднормовий час, а між Первинною професійною спілкою «Правозахисники країни» та ГУНП в Дніпропетровській області колективний договір не укладався. Також зі Статуту позивача не вбачається належності профспілки до ГУНП в Дніпропетровській області. Отже, Верховний Суд підтримує висновки судів першої та апеляційної інстанцій, що Первинна професійна спілка ««Правозахисники країни»» не є професійною спілкою працівників поліції у розумінні приписів частини одинадцятої статті 62 та частин першої-другої статті 104 Закону № 580-VIII, що утворюється в органах (закладах, установах) поліції з метою захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів поліцейських.
Разом з цим, у цій постанові йде посилання на висновки суду, викладені у постанові Верховного Суду від 18.06.2018 у справі № 804/2581/16.
З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, спростовуються інші доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву.
За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За викладених обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» у повному обсязі.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу адвоката суд зазначає таке.
Пунктом першим частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною сьомою цієї статті, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
За вимогами статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За змістом частин другої - п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.
За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У свою чергу, в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.
Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано:
- копію договору про надання правничої (правової) допомоги від 14/04-1 від 14 квітня 2021 року;
- розрахунок наданих послуг адвоката від 08 вересня 2021 року із розрахунком витраченого часу за надані послуги: усна консультація та правовий аналіз наданих документів з питання звернення до суду з адміністративним позовом Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії у зв`язку із ненаданням інформації на запит Первинної професійної спілки «Правозахисники України» за вих. №1619 від 20 серпня 2021 року в п`ятиденний термін, що передбачений ч.1 ст.28 ЗУ «Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності» - 4 години, ціна 800,00 грн; підготовка адміністративного позову з вимогою до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії (згідно запиту від 20.08.2021 за вих. №1619 в - 12 годин, ціна 1700,00 грн;
- акт приймання-передачі наданих послуг від 08.09.2021 за Договором про надання правничої (правової) допомоги №14/04-1 від 14.04.2021.
Загальна сума наданих послуг з правничої (правової) допомоги склала 2500,00 грн.
Водночас суд зазначає, що склад та розмір судових витрат, зокрема, на професійну правничу допомогу та/або проведенням експертизи, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, документи, що свідчать про оплату експертизи, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження судових витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.
Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Зазначені вище висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24.11.2021 у справі №420/1109/21.
З огляду на викладене, суд зазначає, що заявлена відповідачем сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2500,00 грн не є співмірною, зокрема, зі складністю справи, наданими послугами та предметом позову.
Крім того, позивачем також не надано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката, зазначеного у договорі про надання правничої (правової) допомоги №14/04-1 від 14.04.2021, та довіреності або ордеру, як того вимагає ч.4 ст.59 КАС України.
Таким чином, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 2500,00 грн.
Між тим, понесені позивачем, згідно з квитанцією від 20.01.2022 №73, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо відмови в наданні в п`ятиденний термін, що передбачений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» запитуваної інформації на запит Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» від 20 серпня 2021 року за вих. №1619.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: Первинна професійна спілка «Правозахисники країни» (вул. Сурська, буд. 96, с. Новоолександрівка, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл., 52070, ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Закарпатській області (вул. Ф. Ракоці, буд. 13, м. Ужгород, 88000, ).

Суддя Н.В. Кучугурна