Справа № 160/2320/22
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2022 року Справа № 160/2320/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В, розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач), в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у здійсненні мені, ОСОБА_1 , перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 58% без урахування 1/2 строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту ім. Ф. Е. Дзержинського;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у здійсненні мені, ОСОБА_1 , перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахування 1/2 строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту ім. Ф. Е. Дзержинського;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок, та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 62 % з урахування 1/2 строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту ім. Ф. Е. Дзержинського, починаючи виплату з 19 лютого 2020 року, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум, з подальшим перерахунком раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.
Ухвалою суду від 07.02.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України. Цією ж ухвалою суду встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Відповідач суду відзив на позов не надав, про причини неподання відзиву суд не повідомив.
На підставі частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Виходячи з положень статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд адміністративної справи здійснено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 року у справі №160/13787/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено:

- визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області викладені у листах №0400-0306-8/28839 від 18.05.2020 року та №0400-0306-8/70954 від 21.08.2020 року щодо відмови в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із заявами від 23.03.2020 р. та від 14.08.2020 р.;

- зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, виходячи з розміру суддівської винагороди, визначеної у довідці Дніпровського апеляційного суду від 19.03.2020 №04.2/47/20-С про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 і виплатити заборгованість за цей період з урахуванням раніше проведених виплат, також нарахувати та виплатити компенсацією інфляційних втрат на час виплати перерахунку відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат».

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021 року у справі №160/13787/20 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - задоволено частково:

- рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 року в адміністративній справі №160/13787/20 - змінено, виклавши абзац 3 резолютивної частини в наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з розміру суддівської винагороди, визначеної у довідці Дніпровського апеляційного суду від 19.03.2020 №04.2/47/20-С про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 і виплатити заборгованість за цей період з урахуванням раніше проведених виплат, також нарахувати та виплатити компенсацією інфляційних втрат на час виплати перерахунку відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат».

- в іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 року в адміністративній справі №160/13787/20 - залишено без змін.

18.09.2021 року позивач звернулась із заявою до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, в якій просила провести розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітку працюючого судді.

Листом від 31.08.2021 року №30274-25906/М-01/8-0400/21 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повідомило позивача, що розмір її грошового утримання обчислено з урахуванням страхового стажу, зарахованого по 30.12.2014, що складає - 34 роки 5 місяців 20 днів, у тому числі стаж роботи на посаді судді - 24 роки 8 місяців 21 день. Згідно з частиною третьою статті 142 Закону № 1402 щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. На виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021 у справі № 160/13787/20 проведено з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 19.03.2020 № 04.2/47/20-с, яке складає 109724,40 грн (189180,00 грн (суддівська винагорода) х 58%).

Позивач вважає, що рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області є протиправними та таким, що призвело до перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці в меншому розмірі від передбаченого нормами чинного законодавства, що і стало підставою для звернення до суду із позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України. Підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

На момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (30.12.2014 року) діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 року, частиною 3 статті 138 якого було передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", чинної на час роботи позивач на посаді судді, було передбачено, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

Згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів.

З трудової книжки позивача НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 з 01.09.1983 року по 01.07.1987 року навчалась на денному факультеті Харківського юридичного інституту.

З огляду на зазначене, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_1 працювала на посаді судді більше 10 років, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання має бути зарахововано також: половина терміну навчання на юридичному факультеті Харківського юридичного інституті за денною формою за період 01.09.1983 року по 01.07.1987 року.

Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складеного Дніпропетровським апеляційним судом, станом на 30.12.2014 року стаж роботи на посаді судді ОСОБА_1 становить 26 років 07 місяців 18 днів, в тому числі навчання позивача у Харківському юридичному інституті зараховано до стажу судді який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання - 01 рік 11 місяців.

Проте, відповідно до розрахунку від 14.06.2021 року про перерахунок пенсії позивача, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії з 19.02.2020 року враховує суддівський стаж позивача 24 роки 8 місяців 21 день, тобто без врахування до суддівського стажу періоду навчання - 01 рік 11 місяців.

Враховуючи вищенаведене, не включення відповідачем до суддівського стажу позивача половини терміну навчання на юридичному факультеті Харківського юридичного інституту за денною формою є протиправним.

Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIIІ (далі - Закон №1402- VIIІ) із змінами, визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи і посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання) та звільнення відставку.

Суд також виходить з того, що неправомірним є позбавлення судді набутого статусу (статусу особи, яка має стаж роботи на посаді судді у конкретному кількісному вимірі), оскільки це не узгоджується з принципом правової визначеності.

Відповідно, стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним та незмінним, оскільки пенсійний орган не наділений повноваженнями зменшувати обрахований для прийняття рішення про відставку стаж роботи позивача на посаді судді, виходячи з якого і встановлювалося щомісячне довічне грошове утримання позивача.

Водночас, правовідносини стосовно перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці регулюються частиною четвертою статті 142 Закону №1402-VIII, відповідно до якої перерахунок проводиться у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, але з урахуванням частини третьої статті 142 Закону № 1402-VIII, яка не вказує на необхідність зміни обчисленого раніше стажу позивача, але чітко визначає, що щомісячне довічне грошове утримання має виплачуватися судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, із збільшенням на два відсотки грошового утримання судді за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання.

При цьому, суд наголошує на тому, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі статті 142 Закону №1402-VIII, не порушує права позивача, оскільки за рахунок збільшення розміру суддівської винагороди станом на 18.02.2020 року, що враховується при перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, значно збільшується і розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який підлягає перерахунку згідно з частиною 3 статті 142 Закону № 1402-VIII та виплаті позивачу виходячи із 62 відсотків винагороди працюючого судді на відповідній посаді (26 років стажу судді, з яких 20 років - 50%; і 6 років по 2% за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, що становить 12 %).

Інше застосування положень частини четвертої статті 142 Закону № 1402-VIII призведе до нерівності судді, які вийшли у відставку до 30.09.2016 року та суддів, які після проходження кваліфікаційного оцінюванню, відпрацювали на посаді судді щонайменше три роки.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про протиправність рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 58% без урахування 1/2 строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту ім. Ф. Е. Дзержинського та необхідність поновлення порушеного права шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 62 % з урахування 1/2 строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту ім. Ф. Е. Дзержинського, починаючи виплату з 19 лютого 2020 року, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

В частині позовних вимог «зобов`язати … з подальшим перерахунком раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді», суд зазначає, що ці вимоги спрямовані на майбутнє, тоді як правому захисту в адміністративному процесі підлягають лише порушені права позивача на час звернення до суду.

Таким чином, в цій частині позовних вимог позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

За наведених обставин, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 28.01.2022 року.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 496,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса: 49000, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 21910427) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про проведення ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 58% без урахування половини строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту ім. Ф. Е. Дзержинського.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у проведенні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахування половини строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту ім. Ф. Е. Дзержинського.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести з 19 лютого 2020 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 62 % суддівської винагороди судді, який працює па відповідній посаді, з урахування половини строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту ім. Ф. Е. Дзержинського, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар