Справа № 300/674/21
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2022-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"08" квітня 2022 р. справа № 300/674/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Микитюка Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , 25.02.2021 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку, в якій позивач просив суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення під час проходження військової служби в період з 04.11.2015 по 26.10.2018, зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення під час проходження військової служби в період з 04.11.2015 по 26.10.2018.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.05.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку (, вул. Дубовецька, 1, м. Тернопіль, 76493) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій -задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення під час проходження військової служби за період з 01.01.2016 по 26.10.2018. Зобов`язано Тернопільський зональний відділ Військової служби правопорядку (, вул. Дубовецька, 1, м. Тернопіль, 76493) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) індексацію грошового забезпечення під час проходження військової служби в період з 01.01.2016 по 26.10.2018.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 травня 2021 року у справі № 300/674/21 скасовано в частині відмовлених позовних вимог щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 04.11.2015 по 31.12.2015. Ухвалено у вказаній частині нову постанову, якою: визнано протиправною бездіяльність Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення під час проходження військової служби за період з 04.11.2015 по 31.12.2015. Зобов`язано Тернопільський зональний відділ Військової служби правопорядку (, вул. Дубовецька, 1, м. Тернопіль, 76493) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) індексацію грошового забезпечення під час проходження військової служби в період з 04.11.2015 по 31.12.2015. В решті рішення суду залишено без змін.

Таким чином, зазначене рішення набрало законної сили 14.07.2021.

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання протиправними дій, вчинених Тернопільським зональним відділом Військової служби правопорядку (далі - відповідач) на виконання рішення суду, в якій просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо застосування липня 2014 року як місяця підвищення грошових доходів (базового місяця) під час нарахування та виплати належної йому індексації грошового забезпечення за період з 04.11.2015 року по 31.12.2015 року, а також січня 2016 року як місяця підвищення грошових доходів (базового місяця) під час нарахування та виплати належної йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року; визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахування та невиплати за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року сум фіксованої величини індексації грошового забезпечення; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити належну позивачу індексацію грошового забезпечення, в тому числі і фіксовану величину індексації, за період з 04.11.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця підвищення грошових доходів (базового місяця) січень 2008 року та з урахуванням вже виплачених сум індексації грошового забезпечення за вказаний період.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року заяву повернуто заявнику без розгляду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року про повернення заяви без розгляду у справі № 300/674/21 - без змін.

12.11.2021 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, вчинених Тернопільським зональним відділом Військової служби правопорядку на виконання рішення суду у справі №300/674/21.

Ухвалою суду від 17.11.2021 заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, вчинених Тернопільським зональним відділом Військової служби правопорядку на виконання рішення суду у справі №300/674/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій - повернуто заявнику без розгляду.

22.11.2021 до суду вчергове надійшла заява ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, вчинених Тернопільським зональним відділом Військової служби правопорядку на виконання рішення суду у справі №300/674/21, в якій просить суд:

1. визнати протиправними дії Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо застосування липня 2014 року - як базового місяця під час нарахування та виплати належної йому індексації грошового забезпечення за період з 04.11.2015 по 31.12.2015, а також січня 2016 - як місяця підвищення грошових доходів (базового місяця) під час нарахування та виплати належної йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018;

2. визнати протиправною бездіяльність Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо не нарахування та невиплати належної йому індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 26.10.2018;

3. зобов`язати Тернопільський зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити належну йому індексацію грошового забезпечення за період з 04.11.2015 по 28.02.2018 із застосуванням місяця підвищення грошових доходів (базового місяця) - січень 2008 року та з урахуванням вже виплачених сум індексації грошового забезпечення за вказаний період;

4. зобов`язати Тернопільський зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити належну йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 26.10.2018 з урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Ухвалою суду від 30.11.2021 заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, вчинених Тернопільським зональним відділом Військової служби правопорядку на виконання рішення суду у справі №300/674/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій - повернуто заявнику без розгляду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі №300/674/21 - скасовано, а справу направлено для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

Дана справа надійшла на адресу суду 29.03.2022 та передана на розгляд судді.

Заява розглядається у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229, ст.383 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Розглянувши заяву, додані до неї документи, суд зазначає таке.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.05.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 до Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення під час проходження військової служби за період з 01.01.2016 по 26.10.2018. Зобов`язано Тернопільський зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення під час проходження військової служби в період з 01.01.2016 по 26.10.2018.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 травня 2021 року у справі № 300/674/21 скасовано в частині відмовлених позовних вимог щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 04.11.2015 по 31.12.2015. Ухвалено у вказаній частині нову постанову, якою: визнано протиправною бездіяльність Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення під час проходження військової служби за період з 04.11.2015 по 31.12.2015. Зобов`язано Тернопільський зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення під час проходження військової служби в період з 04.11.2015 по 31.12.2015. В решті рішення суду залишено без змін.

З приводу тверджень ОСОБА_1 стосовно необхідності застосування базового місяця - січень 2008 року для обчислення індексації грошового забезпечення за період з 04.11.2015 по 28.02.2018, та базового місяця - березень 2018 року для обчислення індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 26.10.2018, то суд апеляційної інстанції зокрема зазначив, що визначення судом базових місяців є протиправним, зважаючи на той факт, що визначення цих обставин належить до виключної компетенції відповідача і суд не має повноважень визначати базовий місяць для розрахунку індексації грошового забезпечення. Суд наділений лише повноваженнями перевірити правильність такого розрахунку у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини. Отже, нарахування індексації грошового забезпечення, визначення базового місяця та суми такого нарахування належить до повноважень відповідача, які є дискреційними.

Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі "Педерсен і Бодсгор проти Данії" зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 у справі "Волохи проти України" (заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є "передбачуваною", якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. "…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання".

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

За таких обставин, визначення базових місяців для нарахування індексації грошового забезпечення позивача покладається на відповідача, а тому, підстави для зобов`язання останнього здійснити розрахунок індексації позивача з урахуванням базових місяців відсутні.

Суд погоджується з твердженнями Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку, зазначеними у відзиві на заяву позивача про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.05.2021 у справі №300/674/21, та зокрема зазначає, що необхідність звернення до суду з новим позовом про зобов`язання суб`єкта владних повноважень ухвалити конкретне рішення на користь позивача, як виняток, може виникнути, якщо суб`єкт владних повноважень ухвалить рішення за результатами повторного розгляду, яким особі повторно буде відмовлено без врахування висновків суду або з інших підстав, яким суд не надавав оцінки раніше (пп. 34-37 постанови Верховного Суду від 18.06.2020 у справі №820/4556/17).

Відповідно до частини шостої статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.

Таким чином, враховуючи правові висновки Верховного Суду щодо застосування приписів ст. 383 КАС України, та вищевикладені та встановлені судами обставини, суд вважає, що правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 у порядку ст. 383 КАС України - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 241-243, 248, 256, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, вчинених Тернопільським зональним відділом Військової служби правопорядку на виконання рішення суду у справі №300/674/21, у порядку ст. 383 КАС України, за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Суддя Микитюк Р.В.