Справа № 240/17876/21
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2022 року м. Житомир справа № 240/17876/21

категорія 111060000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Майстренко Н.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яке прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області 27.06.2021 №13322/2409;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Київській області виключити інформацію про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як про платника єдиного соціального внеску (фізичної особи-підприємця) з інтегрованої автоматизованої інформаційної системи "Податковий блок" та інформаційно-телекомунікаційної системи ДПС (ІТС);

- стягнути з Головного управління ДПС у Київській області на його користь витрати на правову допомогу у сумі 15000,00 грн. та сплачений судовий збір у сумі 1816,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відсутність інформації у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 свідчить про неможливість застосування до нього будь-яких штрафних санкцій як до особи, що має такий статус. При цьому посилання контролюючого органу на "Податковий блок" та ITC є необґрунтованим, адже саме Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" та Господарський кодекс України визначає, хто є фізичною особою-підприємцем, а також порядок набуття такого статусу.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 07.12.2021 позовну заяву залишено без руху зі встановленням позивачу строку для усунення її недоліків.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що відповідно до бази даних контролюючого органу ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований 26.08.2003, перебуває на податковому обліку у Іванківсько-Поліській ДПІ та застосовує загальну систему оподаткування. На даний час не перебуває у стані припинення.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов такого висновку.

Встановлено, що 27.06.2021 рішенням Головного управління ДПС у Київській області застосовано до ОСОБА_1 штрафні санкції (штраф) у сумі 1593,12 грн. та нараховано пеню за період з 22.01.2019 по 22.07.2019 у сумі 714,36 грн. за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Позивач 03.08.2021 звернувся до контролюючого органу з листом, яким повідомив, що він не є фізичною особою-підприємцем, а попередньо винесені стосовно нього у 2019 - 2020 роках вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску були скасовані у судовому порядку. Також позивач просив виключити інформацію про ОСОБА_1 як про платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (як фізичною особою - підприємцем) з інтегрованої автоматизованої системи "Податковий блок".

На це звернення контролюючим органом надано відповідь у формі листа від 06.09.2021, де викладені роз`яснення механізму зняття з податкового обліку фізичної особи-підприємця. Станом на 01.09.2021 згідно даних інформаційної системи ДПС у ОСОБА_1 існує заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 13969,20 грн.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду, вказує, що за період 2019-2020 років ГУ ДПС у Київській області було винесено стосовно нього вимоги про сплату боргу (недоїмки), які скасовані у судовому порядку у зв`язку з тим, що позивач не є фізичною особою-підприємцем, а саме:

- рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 у справі №320/5203/19 позов ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу від 12.02.2019 за № Ф-4590-53 на суму 2457,18 грн. та вимоги про сплату боргу від 08.05.2019 року за №Ф-4590-53 на суму 5211,36 грн. задоволено у повному обсязі. Зазначене судове рішення постановою Шостого апеляційного адміністративного від 07.08.2020 у справі 320/5203/19 залишене без змін;

- рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 у справі №320/2432/20 визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки), яка прийнята Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області за №Ф-114871-53 від 06.02.2020 про сплату ОСОБА_1 5473,90 грн. заборгованості;

- рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17.02.2021 у справі №240/21258/20 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки), яка прийнята Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області за №Ф-114871-53 від 09.11.2020 про сплату ОСОБА_1 11769,20 грн. заборгованості.

Враховуючи те, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутня будь-яка інформація про те, що ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем, оскаржуване у даній справі рішення від 27.06.2021 №13322/2409 вважає протиправним, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд дійшов такого висновку.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини з приводу справляння єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування регламентовані, насамперед, приписами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI.

За визначенням п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону №2464-VI виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

При цьому, у силу ч. 1 ст. 2 Закону № 2464-VI дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

У той же час, спірні правовідносини в частині компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб щодо адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування врегульовані нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Відповідно до п. 65.1 ст. 65 Податкового кодексу України взяття на облік фізичних осіб - підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Згідно з п. 65.2 ст. 65 Податкового кодексу України облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

За правилами п. 65.5 ст. 65 Податкового кодексу України взяття на облік самозайнятої особи здійснюється контролюючим органом у день отримання відповідних відомостей від державного реєстратора (для фізичних осіб - підприємців) або прийняття заяви (для осіб, які здійснюють незалежну професійну діяльність).

Дані про взяття на облік фізичної особи - підприємця передаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у день взяття на облік у порядку, встановленому Міністерством юстиції України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Взяття на облік фізичної особи - підприємця підтверджується відомостями, оприлюдненими на порталі електронних сервісів відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Пунктом 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464 визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону №2464 єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини 1 статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Спірним у цій справі є питання наявності у позивача обов`язку з нарахування та сплати єдиного внеску саме як фізичною особою-підприємцем.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 1 Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15.05.2003 №755-IV (далі - Закон №755) державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру (ч. 1 ст. 4 Закону №755)

Відповідно до норм ч. 9 ст. 4 Закону №755 фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Отже, фізична особа-підприємець - це особа, яка зареєстрована державним реєстратором в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідач стверджує, що ОСОБА_1 з 26.08.2003 перебуває на податковому обліку у Іванківсько-Поліський ДПІ та застосовує загальну систему оподаткування, на даний час не перебуває у стані припинення.

Відповідно до частини першої статті 42 Закону №755-IV для проведення державної реєстрації фізична особа, яка має намір стати підприємцем, повинна подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) державному реєстратору за місцем проживання такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця; копію довідки про включення заявника до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; документ, що підтверджує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації ФОП.

Згідно з пунктом 2 розділу VIII "Прикінцеві положення" цього Закону державний реєстратор протягом 2004-2005 років при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, зобов`язаний провести заміну раніше виданих їм свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка. При цьому реєстраційний збір за заміну свідоцтва про державну реєстрацію не стягується.

Таким чином, визначена процедура державної реєстрації з дати набрання чинності Законом №755-IV передбачала встановлення волевиявлення особи щодо одержання правового статусу ФОП через здійснення повного (при первинному набутті) чи мінімального (при підтвердженні набутого статусу суб`єкта підприємницької діяльності до 01.07.2004) комплексу дій шляхом подання державному реєстратору реєстраційної картки (документа встановленого зразка, який підтверджує волевиявлення особи щодо внесення відповідних записів до ЄДР - абзац сьомий частини першої статті 1 Закону №755-IV) та отримання свідоцтва про державну реєстрацію (документ встановленого зразка, який засвідчує факт внесення до ЄДР запису про державну реєстрацію юридичної особи або ФОП - абзац дев`ятий частини першої статті 1 Закону № 755-IV).

Так, 03.03.2011 набрав чинності Закон №2390-VI, яким було внесено зміни до Закону №755-IV.

Пунктами 2-4 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2390-VI було передбачено, що процес включення до ЄДР відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01 липня 2004 року, завершується через рік, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Усі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 01 липня 2004 року, зобов`язані у встановлений пунктом 2 цього розділу строк подати державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР та для заміни свідоцтв про їх державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка або для отримання таких свідоцтв.

Свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01.07.2004, після настання встановленого пунктом 2 цього розділу строку вважаються недійсними.

Водночас, пунктом 8 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2390-VI визначено, що після закінчення передбаченого для включення відомостей до ЄДР строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, уповноважені органи у місячний строк проводять остаточне звірення даних відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), за результатами якого готують аналітичну інформацію для передачі її тимчасовим міжвідомчим спеціальним комісіям, утвореним з метою проведення в Автономній Республіці Крим та відповідних областях інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01.07.2004, відомості про яких до строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, не включені до ЄДР. За результатами проведеної тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями роботи відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01 липня 2004 року, включаються до ЄДР з відміткою про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01.07.2004, вважаються недійсними.

Таким чином, строк для включення до ЄДР відомостей про фізичних осіб - підприємців, державна реєстрація яких була проведена до 01.07.2004, визначений пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2390-VI, закінчився 03.03.2012. При цьому, цей строк включення до ЄДР відомостей про фізичних осіб - підприємців, державна реєстрація яких проведена до 01.07.2004, підлягав застосуванню виключно у випадках самостійного подання останніми реєстраційних карток державному реєстратору.

Натомість, відомості про фізичних осіб - підприємців, які самостійно не звернулись із відповідною заявою у строк, установлений пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2390-VI, підлягали включенню до ЄДР на підставі інформації, отриманої від тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій. Державні реєстратори, вносячи відомості про цих фізичних осіб - підприємців до ЄДР, зобов`язані були зробити відмітку про недійсність їхнього свідоцтва про державну реєстрацію.

Так, 25.04.2014 набрав чинності Закон України від 25.03.2014 №1155-VII "Про внесення змін до деяких законів України щодо включення відомостей про діючих юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців до Єдиного державного реєстру" (далі - Закон №1155-VII).

Цим Законом пункт 2 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону №755-IV викладено в новій редакції, відповідно до якої усі діючі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 01.07.2004, відомості про яких не включені до ЄДР, зобов`язані подати державному реєстратору відповідно до вимог статті 19 цього Закону реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР. Державний реєстратор після отримання від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки зобов`язаний включити відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців і видати їм виписку з ЄДР".

Судом було зроблено запит до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, РНОКПП НОМЕР_1 , за результатами якого інформації за запитом не знайдено.

Таким чином, позивач не є платником єдиного внеску у розумінні Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Обставини щодо відсутності в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань інформації про реєстрацію позивача як фізичної особи-підприємця були неодноразово встановлені у судових рішеннях, на які посилається ОСОБА_1 .

Вказані обставини не підлягають доказуванню у даній адміністративній справі, оскільки частиною 4 статті 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Отже, оскільки позивач не включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань в якості суб`єкта господарювання (фізичної особи - підприємця), контролюючий орган не має юридичних підстав для обліку в базах даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем позивача у якості фізичної особи - підприємця.

При цьому, посилання відповідача на процедуру зняття з податкового обліку є неспроможними, оскільки така процедура підлягає застосуванню виключно у випадку, коли наявна подія державної реєстрації громадянина в якості підприємця і відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань містять записи про вчинення відповідних реєстраційних дій.

У спірних правовідносинах доказів існування такої події судом не встановлено.

Відповідно до п. 71.1 ст. 71 Податкового кодексу України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з п. 74.1 ст. 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Інформаційні системи і засоби їх забезпечення, розроблені, виготовлені або придбані центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є державною власністю.

Система захисту податкової інформації, що зберігається в базах даних Інформаційних систем, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Внесення інформації до баз даних Інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, а також контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, в порядку інформаційної взаємодії відповідно до пункту 41.2 статті 41 цього Кодексу.

Перелік Інформаційних систем визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

За правилом п. 74.3 ст. 74 Податкового кодексу України зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики.

Організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає Порядок, затверджений наказом Міністерства фінансів України визначає від 07 квітня 2016 року №422.

Пунктом 2 розділу I Порядку №422 визначено, що інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 422 визначено, що з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Облікові та звітні показники включаються до еталонних довідників з подальшим обов`язковим внесенням відповідних змін до реєстрів операцій та показників, які формуються ДФС за погодженням Міністерства фінансів України.

Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

Інформаційна система органів ДФС після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій.

При погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник, у першу чергу зараховуються у рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник, у наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу - у рахунок пені згідно з черговістю їх виникнення (підпункт 4 пункту 2 розділу ІІІ Порядку № 422).

Відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС.

Отже, нарахування, збільшення або зменшення сум податкових зобов`язань платника податків, його податкового боргу, розрахунки з бюджетом здійснюються в інтегрованій картці платника податків.

Згідно інтегрованої картки платника податків станом на 30.09.2021 за позивачем по єдиному соціальному внеску обліковується сума недоїмки.

Облік заборгованості у сумі 16276,68 грн. вплинув на наявність відомостей в інтегрованій картці платника податків про непогашений борг, що відбулось внаслідок безпідставного відображення відповідачем в інтегрованій картці статусу позивача як платника єдиного внеску та створило формальні передумови для прийняття протиправного рішення про застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій за несвоєчасну сплату внеску.

Відтак, контролюючий орган за встановлених у цій справі обставин не мав повноважень відображати інформацію про ОСОБА_1 як про платника єдиного соціального внеску (фізичної особи-підприємця) в інтегрованій картці платника податку.

Зазначене, на думку суду, беззаперечно свідчить про порушення прав позивача зі сторони відповідача, а тому позовні вимоги про зобов`язання відповідача виключити інформацію про нього як про платника єдиного внеску з інтегрованої автоматизованої інформаційної системи "Податковий блок" та інформаційно-телекомунікаційної системи ДПС (ІТС) підлягають задоволенню.

Неприведення Головним управлінням ДПС у Київській області у відповідність даних інтегрованої картки платника податків призвело до безпідставного формування боргу зі сплати єдиного внеску та прийняття незаконного рішення про сплату штрафних санкцій, що обумовило покладення індивідуального та надмірного тягаря на позивача.

Доводи відповідача про самостійну сплату позивачем боргу з єдиного внеску, а відтак і його узгодження, є неспроможними, оскільки факт добровільної сплати не мав місця. Позивачем надано докази у підтвердження того, що сплата недоїмки з єдиного внеску відбувалась у примусовому порядку у межах виконавчого провадження ВП №59430810 по виконанню вимоги від 08.05.2019 №Ф-4590-53У, яка у подальшому була скасована у судовому порядку. Відтак, ці обставини не впливають на висновок про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Встановлені у справі обставини свідчать про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Статтею 134 КАС України врегульовано порядок розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до ч. 3 цієї статті для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу та їх пропорційності складності правового супроводу цієї справи, суд зазначає таке.

Передбачаючи вирішення судом питання про розподіл судових витрат, законодавець у ч. 9 ст. 139 КАС України зобов`язує суд враховувати наступні критерії:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 25.03.2021 у справі №645/3044/17.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано договір про надання юридичної (правової) допомоги від 01.12.2019.

Відповідно до п. 6.1 цього договору даний договір укладений на строк до 01.12.2020, а позов поданий 05.08.2021.

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту понесення таких витрат позивачем, оскільки не долучено жодного документа про сплату коштів у підтвердження здійсненого розрахунку.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 15000,00 грн.

У свою чергу, беручи до уваги задоволення позову та приписи ст. 139 КАС України, на користь позивача належить стягнути понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1816,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246 КАС України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Київській області (вул. Народного ополчення, 5-а, м. Київ, 03151, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення №13322/2409 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яке прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області 27.06.2021.

Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Київській області виключити інформацію про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як про платника єдиного соціального внеску (фізичної особи-підприємця) з інтегрованої автоматизованої інформаційної системи "Податковий блок" та інформаційно-телекомунікаційної системи ДПС (ІТС).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області на користь ОСОБА_1 1816,00 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 07.04.2022.

Суддя Н.М. Майстренко