Справа № 500/1442/22
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1442/22

07 квітня 2022 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у переведенні позивача на пенсію за вислугу років, яка становить 25 років 01 місяць 02 дні, згідно пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262-ХІІ в розмірі, передбаченому пунктом «а» статті 13 цього ж Закону, з дня виникнення права на пенсію, тобто з 01.10.2021, та здійсненні перерахунку та виплати пенсії із урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перевести позивача на пенсію за вислугу років згідно пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262-ХІІ в розмірі, передбаченому пунктом «а» статті 13 цього ж Закону з 01.10.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу в розмірі, передбаченому пунктом «а» статті 13 Закону України №2262-ХІІ.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно з наказом ДФС України від 24.09.2021 №1407-о та наказом Головного управління ДФС у Тернопільській області від 01.10.2021 №112-о, позивача звільнено з посади заступника начальника управління - начальника відділу протидії злочинам у сфері обігу товарів акцизної групи управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління ДФС у Тернопільській області в запас Збройних Сил України за пунктом 64 підпунктом «г» (через скорочення штатів).

Позивач вказує, що Вислуга років на день звільнення складає в календарному обчисленні - 23 роки 08 місяців 29 днів, в пільговому обчисленні - 25 років 01 місяць 02 дні.

Починаючи з 01.10.2021 позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 52 % грошового забезпечення.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з проханням про переведення його на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону в розмірі передбаченому пунктом «а» статті 13 цього Закону з моменту настання права на пенсію, оскільки його вислуга років для призначення пенсії на день звільнення (01.10.2021) у пільговому обчисленні становить 25 років 01 місяці 02 днів, що, на переконання позивача, є достатньою підставою для набуття ним права на пенсію за вислугою років згідно пункту «а» статті 12 вищевказаного Закону.

Однак відповідач, у відповідь на звернення позивача, повідомив, що відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсії за вислугу років призначаються незалежно від віку особам, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Також відповідач вказав, що питання обчислення вислуги років та підготовки і подання документів для призначення пенсії належать до компетенції уповноважених структурних підрозділів силових міністерств та відомств (в даному випадку Державної фіскальної служби України чи її правонаступника).

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, а тому звернувся із даним позовом в суд.

Ухвалою суду від 10.03.2022 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій встановлено строк подання відповідачу відзиву на позовну заяву, в тому числі клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

29.03.2022, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого слідує, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та зазначає, що

Головним управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області позивачу призначена пенсія, відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», за 27 років страхового стажу в розмірі 52% відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідач вказує, що законодавець розмежовує такі поняття як «вислуга років» та «календарна вислуга років» при цьому зазначає, що до вислуги років зараховується стаж роботи у пільговому обчисленні і цей стаж теж враховується при призначенні пенсії (як правило впливає на розмір пенсії).

Разом з тим відповідач зазначив, що для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі, однак до цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

Відповідач також зазначив, що календарна вислуга років позивача, згідно розрахунку такої вислуги Головного управлінням ДФС в Тернопільській області, становить 23 роки 08 місяців та 29 днів (при необхідній 25 років і більше) що є недостатньо для призначення та виплати пенсії за пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому підстави для задоволення позову відсутні (арк. справи 36-42).

Частиною п`ятою статті 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Як підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, згідно з наказом ДФС України від 24.09.2021 №1407-о «Про звільнення працівників податкової міліції» (арк. справи 14-15) та з наказом Головного управління ДФС у Тернопільській області від 01.10.2021 №112-о «Про оголошення наказу Державної фіскальної служби України» (арк. справи 16-17), позивач - ОСОБА_1 , починаючи з 01.10.2021, звільнений з посади заступника начальника управління - начальника відділу протидії злочинам у сфері обігу товарів акцизної групи управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління ДФС у Тернопільській області в запас Збройних Сил України за пунктом 64 підпунктом «г» (через скорочення штатів) «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29 липня 1991 року №114.

Як слідує зі змісту пункту 2 наказу від 01.10.2021 №112-о, вислуга років позивача на день звільнення становить: в календарному обчисленні - 23 роки 08 місяців 29 днів; в пільговому обчисленні - 25 років 01 місяць 02 дні.

З матеріалів справи слідує, що позивач з жовтня 2021 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію за вислугу років на підставі пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

09.11.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про надання інформації про те, чи призначена пенсія за вислугу років із зарахуванням на пільгових умовах часу проходження служби, протягом якого він брав участь в антитерористичній операції, згідно пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262-ХІІ, якщо ні то просив призначити пенсію згідно пункту «а» статті 12 Закону України №2262-ХІІ (арк. справи 20-22).

Відповідач, листом №6837-7040/П-02/8-1900/21 від 17.11.2021 повідомив позивача, що йому пенсія призначена за вислугу років згідно пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262-ХІІ за 27 років загального стажу в розмірі 52% відповідних сум грошового забезпечення. Щодо підготовки та подання документів в Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області позивачу рекомендовано звернутись до управління Державної фіскальної служби України (арк. справи 23-24).

Позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою від 12.12.2021 про його переведення на пенсію за вислугу років згідно пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262-ХІІ в розмірі, передбаченому пунктом «а» статті 13 цього Закону, з дня виникнення права на пенсію, тобто з 01.10.2021, а також здійснення перерахунку та виплати пенсії з урахуванням виплачених коштів (арк. справи 25-28).

Однак відповідач, листом №7808-7980/П-02/8-1900/21 від 23.12.2021 відмовив у переведенні на пенсію позивача за вислугу років згідно пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262-ХІІ в розмірі, передбаченому пунктом «а» статті 13 цього Закону (арк. справи 29-30).

Таким чином відповідач вказав на відсуніть підстав для переведення позивача на пенсію згідно вказаного пункту статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» через недостатність вислуги років в календарному обчисленні та зазначив, що питання щодо обчислення вислуги років належить до компетенції уповноваженого структурного підрозділу силових міністерств та відомств

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, оскільки, на його переконання вислугу років для призначення пенсії на підставі пункту статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слід обчислювати у пільговому обчисленні, а не в календарному, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що спірним у цій справі є питання щодо можливості зарахування на пільгових умовах календарної вислуги років позивача (відповідно до Постанови № 393) для призначення йому пенсій за вислугу років за пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення, визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, в органах внутрішніх справ є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього закону мають звільнені зі служби особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом.

Частиною першою статті 2 цього Закону встановлено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії, відповідно до цього Закону, призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 01.10.2020 або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних роки і більше.

Згідно із частиною четвертою статті 17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно до статті 17 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону № 2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України постановою № 393 від 17.07.1992 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі - Порядок № 393). Вказаним Порядком № 393 також визначаються періоди проходження військової служби, що зараховуються до вислуги років, зокрема, на пільгових умовах.

Суд зазначає, що позивач ОСОБА_1 - не має календарної вислуги років для призначення пенсії згідно пункту «а» статті 13 Закону № 2262-ХІІ, проте в нього наявний відповідний пільговий стаж в розмірі 25 років 01 місяць 02 дні, про що зазначено у наказі Головного управління ДФС у Тернопільській області від 01.10.2021 №112-о та не оспорюється відповідачем.

Статтею 17 Закону № 2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення на пільгових умовах призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Отже, Законом № 2262-ХІІ передбачено пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права висловлений Верховним Судом у рішенні від 27.06.2018 у справі № 750/9775/16-а, від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а, від 10.03.2021 у справі № 812/1100/17, від 16.03.2021 у справі № 826/16811/18 та від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18, від 08.06.2021 у справі №360/3326/18 який відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховується судом при вирішенні спірних правовідносин.

За наведених обставин, з урахуванням правового висновку, наведеного у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а та постанови Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у переведенні його на пенсію за вислугу років згідно пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перевести позивача на пенсію за вислугу років згідно пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в розмірі передбаченому пунктом "а" статті 13 цього Закону з 02.03.2020, то суд зазначає таке.

У відповідності до пунктів 6, 17, 18 Постанови Правління ПФУ № 3-1 від 30.01.2007 "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення.

У разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику (посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу) роз`яснюється, які документи необхідно надати додатково. При поданні документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.

Рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії.

Згідно до статті 50 Закону № 2262-ХІІ, пенсії відповідно до цього Закону призначаються: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів "а", "в" статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також пенсіонерів з їх числа - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків. Особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які визнані особами з інвалідністю до закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства, пенсія призначається з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.

Пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

За приписами статті 51 Закону № 2262-ХІІ перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

За таких обставин, суд дійшов висновку. що позивач має право на переведення на пенсію за вислугою років за пунктом «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ з дня звернення про таке переведення (тобто з 09.11.2021, а не з 01.10.2021), та право на перерахунок пенсії але не більш як за 12 місяців перед місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії, тобто, з 01.12.2021, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, заперечень, не довів правомірності оскаржуваних дій.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності за правилами статті 90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за вислугою років згідно пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб" №2262.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за вислугу років згідно пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб" на підставі його заяви від 09.11.2021, здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за пунктом «а» статті 12 цього Закону з 01.12.2021, з урахуванням раніше виплачених коштів.

В задоволенні позовних вимог про переведення ОСОБА_1 на пенсію за вислугу років згідно пункту «а» статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", - з "01.10.2021", -відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 08 квітня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач: - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.