Справа № 160/26369/21
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування рішення,-
21.12.2021 Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі відповідач), в якій позивач просить:
-визнати протиправним та скасувати рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків № 4 від 06.09.2021 року «Про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу».
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 06.09.2021 заступником начальника Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків в порядку п. 95.5 ст. 95 Податкового кодексу України було прийнято рішення №4 «Про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу». Позивач вважає рішення №4 від 06.09.2021 протиправним, прийнятим всупереч приписам чинного законодавства, оскільки лише сукупність обставин, передбачених приписами ст.95 Податкового кодексу України, наділяє керівника контролюючого органу приймати рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків такого платника у банках у рахунок погашення податкового боргу. При винесенні оспорюваного рішення контролюючим органом не конкретизовано суму податкового боргу та підстав виникнення податкового боргу. Окрім того, оспорюване рішення прийнято без дотримання положень п.95.5 ст.95 Податкового кодексу України, оскільки відповідне рішення керівник контролюючого органу може прийняти лише у випадку відсутності зобов`язання держави щодо повернення платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань. Разом з тим, на момент прийняття рішення №4 від 06.09.2021 у АТ «Криворізька теплоцентраль» в системі електронного адміністрування наявна сума переплати складала 7934806,42грн. та в інтергрованій картці платника у розмірі 4549852,00грн. Позивач також зазначив про відсутність у відповідача повноважень приймати щодо погашення усієї суми податкового боргу шляхом стягнення безготівкових коштів з рахунків у органах, що здійснюють казначейське обсуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установах АТ «Криворізька тплоцентраль» без рішення суду. З огляду на викладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 позовна заява залишена без руху та позивачеві надано строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову.
10.01.2022 відповідачем через систему Електронний Суд подано клопотання/заяву, до якого долучено клопотання про скасування заходів забезпечення, а також долучено декларації з ПДВ за червень 2021 від 19.07.2021, за липень 2021 від 16.08.2021, за січень 2017 від 17.02.2017, уточнюючий розрахунок від 15.12.2021, податкову декларацію за листопад 2021 від 20.12.2021.
13.01.2022 позивачем на електронну пошту суду подано клопотання про ознайомлення та заперечення на клопотання про скасування заходів забезпечення позову.
11.01.2022 позивачем усунено недоліки позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2022 клопотання/заяву Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків повернуто без розгляду.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
07.02.2022 до суду від Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначає наступне. За наявності за позивачем податкового боргу з податку на додану вартість, який станом на 06.09.2021 становить 53976504,55грн., в тому числі 22716250,74грн. податкових зобов`язань, самостійно задекларованих, але не сплачених по строку оплати, рішення №4 від 06.09.2021 цілком обґрунтоване та правомірне. Щодо форми рішення, відповідачем зазначено, що наказом ДПС від 06.12.2019 №199 затверджено примірну форму Рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу. У вказаній формі не передбачено зазначення суми податкового боргу, яка повинна бути стягнута за прийнятим рішенням. Стягнення коштів в рахунок погашення податкового боргу, що виник в результаті несплати донарахованих за результатами контрольно-перевірочної роботи сум грошових зобов`язань, здійснюється на підставі рішення суду. Щодо доводів позивача про наявність надміру сплачених коштів, відповідачем зауважено, що дійсно в інтегрованій картці з податку на додану вартість (код кдб 14010100) у позивача станом на 06.09.2021 року обліковувалась сума надміру сплачених коштів у розмірі 4549852,00грн. В перелічених в позові інкасових дорученнях, якими здійснено списання коштів з банківського рахунку НОМЕР_1 в АТ «АБ «РАДАБАНК» враховано в рахунок погашення суму надміру сплачених коштів у розмірі 4549852,00грн., а саме: суму до стягнення зазначено 18166398,74грн. Залишок коштів на рахунку СЕА в розмірі 7934806,42грн. не є помилково та/або надміру сплаченими та зобов`язання держави щодо їх повернення АТ «Криворізька теплоцентраль» відсутні. У разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, ця норма (п.95.5. ст.95 ПК) застосовується в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави. З огляду на викладене, зобов`язання держави щодо повернення АТ «Криворізька теплоцентраль» помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань відсутні, оскільки вони можливі лише у разі погашення підприємством наявного податкового боргу. За таких обставин, з урахуванням усіх критеріїв п.95.5 ст.95 Податкового кодексу України та враховуючи наявність у платника податків податкового боргу, який самостійно задекларований та не був сплачений протягом 90 календарних днів відповідачем цілком обґрунтовано та правомірно винесено рішення про безспірне списання такого податкового боргу, тому підстави для задоволення позову відсутні.
16.03.2022 позивачем подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що не погоджується з доводами відповідача у відзиві на позов, навівши обґрунтування, аналогічні доводам, викладених у позові. Додатково позивачем зауважено, за змістом рішення №4 від 06.09.2021 за рахунок стягнення безготівкових коштів з рахунків АТ «Криворізька теплоцентраль» підлягає погашенню уся сума податкового боргу підприємства, яка в нього є станом на дату прийняття цього рішення. Разом з тим, при винесенні спірного рішення контролюючим органом не конкретизовано суму податкового боргу, підстав податкового боргу. Долучені до відзиву рішення №4 від 06.09.2021 та інкасові доручення (розпорядження) від 24.11.2021 №8317, від 01.11.2021 №7728, від 02.11.2021 №7954 не відповідають критеріям правової визначеності, оскільки під визначення податкового боргу, яке підлягають списанню стягненню на підставі рішення №4 від 06.09.2021 підпадає самостійно визначене узгоджене податкове зобов`язання, строк сплати якого настав так і податковий борг, стягнутий рішенням суду. Отже, не зазначення в оспорюваному рішенні суми податкового боргу не забезпечує АТ «Криворізька теплоцентраль» правову передбачуваність прийнятого відповідачем рішення за наявності визнаної податковим органом переплати у розмірі 4549859,00грн., оскільки навіть за наявності копій інкасових доручень від 24.11.2021 №8317, від 01.11.2021 №7728, від 02.11.2021 №7954 неможливо встановити суму податкового боргу з самостійно задекларованих грошових зобов`язань, строк сплати яких настав. Доказів зворотнього відповідачем не надано. За таких обставин, є незрозумілим, якої суми податкового боргу стосується рішення, що оскаржується, та інкасові доручення, та що входить до складу цього податкового боргу в розумінні рішення від 06.09.2021 №4 (самостійно задеклароване грошове зобов`язання, рішення суддів, податковий на додану вартість, податок на прибуток, у яких сумах).
Відповідно до частини 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Відповідно до частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Частиною 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 243, 250, 257, 258-262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на наступне.
Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основний вид економічної діяльності: постачання пари, гарячої води та кондиціонованого повітря (код КВЕД 35.30).
Згідно з даними інтегрованої картки платника податку Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (а.с.30 т.1) станом на 06.09.2021 обліковується податковий борг з податку на додану вартість (код кдб 14010100) у сумі 53976504,55грн., 15465972,87грн. пені, 30550956,57грн. залишку несплаченої пені, 4549852,00грн. «надміру сплачені суми та суми, які будуть нараховані в наступних звітних періодах, залишок заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ».
Відповідачем у відзиві зазначено, що станом на 06.09.2021 року в інтегрованих картках платника (ІКП) АТ «Криворізька теплоцентраль» обліковується податковий борг з податку на додану вартість (код кдб 14010100) у сумі 53976504,55грн., з яких: 22716250,74грн. податкового боргу з ПДВ, який виник з причини не сплати самостійно задекларованих грошових зобов`язань по деклараціям, та 4549852,00грн. надміру сплачених коштів.
На виконання Рішення №4 від 06.09.2021 року Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків направлено до АТ «АБ «РАДАБАНК» були видані інкасовані доручення (розпорядження) від 24.11.2021 №8317 на суму 13118448,00грн., від 01.11.2021 №7728 на суму 374812,80грн., від 02.11.2021 №7954 на суму 374812,80грн., тобто на загальну суму 13868073,60грн.
Вважаючи, що у відповідача не було підстав для безспірного списання грошових коштів та прийняте рішення необґрунтованим, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Статтею 15 Податкового кодексу України на платників податків покладений обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України на платників податків покладений обов`язок сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Згідно із п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.
Пунктом 203.1 статті 203 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Відповідно до пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для адміністративний позов податкової декларації.
Відповідно до пп. 14.1.175 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання
Пунктом 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Приписами п.95.1, п.95.2 ст.95 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Відповідно до п.95.2 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.
Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (п. 95.4. ст.95 Податкового кодексу України).

Отже, що у разі виникнення у платника податків боргу, контролюючий орган формує вимогу на суму такого боргу та здійснює заходи з його погашення шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, та стягнення коштів у рахунок податкового боргу за рахунок готівки на підставі відповідних рішень суду.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 № 1797-VIII (далі - Закон № 1797-VIII), який набрав чинності з 01.01.2017, змінено механізм стягнення коштів з рахунків платника у банках, пункт 95.5 статті 95 доповнено абзацами другим шостим.

У відповідності з нормами абзацу 2 пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України, в редакції Закону №1797-VIII (в редакції чинній на час спірних відносин), у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що стягнення коштів за рахунок готівки, що належить платнику податків та/або коштів з рахунків такого платника у банках за рішенням керівника контролюючого органу без звернення до суду може бути здійснене за таких умов:

1) виникнення податкового боргу у результаті несплати грошового зобов`язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати;

2) податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень;

3) платнику податків направлено податкову вимогу, з дня надіслання якої минуло не менше 60 календарних днів;

4) відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань.

Саме сукупність вказаних обставин обумовлює правомірність рішення контролюючого органу про стягнення коштів платника податків за рахунок готівки або з рахунків, які йому відкриті в банках, на погашення податкового боргу.

За змістом рішення від 06.09.2021 №4 податковим органом вирішено здійснити погашення усієї суми податкового боргу шляхом стягнення безготівкових коштів з рахунках у банках, органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установах Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль».

В ході судового розгляду справи встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в інтегрованій картці платника податків АТ «Криворізька теплоцентраль» станом на 06.09.2021 обліковується податковий борг по податку на додану вартість на загальну суму 53976504,55грн., а також рахується 4549852,00грн. - «надміру сплачені суми та суми, які будуть нараховані в наступних звітних періодах, залишок заявлених сум до бюджетного відшкодування ПДВ «+» (а.с.30 т.1).

Відповідачем у відзиві зазначено, що станом на 06.09.2021 в інтегрованих картках платника (ІКП) позивач обліковується податковий борг з податку на додану вартість (код кдб 14010100) у сумі 53976504,55грн., з яких: 22716250,74грн. податкового боргу з ПДВ, який виник з причини не сплати самостійно задекларованих грошових зобов`язань по деклараціям, та рахується 4549852,00грн. надміру сплачених коштів.

Відповідачем також зазначено, що сума надміру сплачених коштів була врахована, тому до стягнення визначено 18166398,74грн. (22716250,74грн.-4549852,00грн.) податкового боргу із задекларованих зобов`язань.

Отже, до стягнення згідно із рішенням від 06.09.2021 №4 визначено саме 18166398,74грн. податкового боргу.

Водночас, відповідачем не надано належних доказів того, що заявлений податковий борг, щодо порядку погашення якого прийнято рішення від 06.09.2021 №4, виник із самостійно задекларованих податкових зобов`язань позивача, термін несплати якого був менше 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань.

В оспорюваному рішенні від 06.09.2021 №4 відсутні відомості про наявність податкового боргу із задекларованих зобов`язань, який не сплачено позивачем протягом 90 календарних днів з моменту його виникнення.

Визначення податковим органом у спірному рішенні усієї суми податкового боргу безперечно порушує права позивача, оскільки до невизначеної суми може належати сума податкового боргу, яка не була сплачена позивачем менш ніж 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати.

З огляду на викладене та за відсутності доказів того, що станом на 06.09.2021 за позивачем рахується податковий борг із самостійно задекларованих податкових зобов`язань, термін несплати якого був менше 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати таких грошових зобов`язань, рішення відповідача від 06.09.2021 №4 є необґрунтованим та безпідставним.

Доводи відповідача про те, що наказом ДПС від 06.12.2019 №199 затверджено примірну форму Рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу і у вказаній формі не передбачено зазначення суми податкового боргу, яка повинна бути стягнута за прийнятим рішенням, суд вважає неприйнятними.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1244 «Про деякі питання реалізації статті 95 Податкового кодексу України» затверджено Порядок стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок погашення його податкового боргу».

Відповідно до п.2 цього Порядку у випадку, передбаченому пунктом 95.5 статті 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить платнику податків, здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, яке видається за формою згідно з додатком 3. Форма згідно із додатком 3 не виключає можливості зазначення розміру податкового боргу, що підлягає стягненню, періоду та підстав його виникнення.

Невиконання контролюючим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Разом з цим, доказів щодо винесення податкової вимоги про сплату податкового боргу або винесення рішення про опис майна у податкову заставу з метою погашення боргу зі сплати податку на додану вартість до суду не було надано.

Крім того, суд звертає увагу на те, що спірним рішенням вирішено здійснити погашення усієї суми податкового боргу АТ «Криворізька теплоцентраль» шляхом стягнення безготівкових коштів з рахунках у банках, органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установах Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль»

Тобто, крім стягнення безготівкових коштів з рахунків у банках вирішено здійснити погашення усієї суми податкового боргу АТ «Криворізька теплоцентраль» також шляхом стягнення безготівкових коштів з рахунків у органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установах АТ «Криворізька теплоцентраль».

Водночас, нормами п. 95.5 статті 95 ПК України, що стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення, не передбачено погашення податкового боргу платника податків за рішенням керівника контролюючого органу шляхом стягнення коштів з рахунків такого платника у органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установ.

Органи, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів не відносяться до установ банку, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність банк» банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги. Банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Статтею 6 цього Закону визначено, що банки в Україні створюються у формі акціонерного товариства або кооперативного банку.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про акціонерні товариства» акціонерне товариство - господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями.

Відповідно до ст. 338 Господарського кодексу України кооперативний банк - це банк, створений суб`єктами господарювання, а також іншими особами за принципом територіальності на засадах добровільного членства та об`єднання пайових внесків для спільної грошово-кредитної діяльності. Відповідно до закону можуть створюватися місцеві та центральний кооперативні банки.

Згідно з п.1, п.9, п.17 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року №215 Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Казначейство є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в Казначействі і банках.

Отже, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів не відносяться до установ банку.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що під час прийняття оспорюваного рішення контролюючим органом не дотримано приписів пункту 95.5 статті 95 ПК України.

Положення статті 19 Конституції України встановлюють, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції України).

Право на судовий захист відображене і у частині першій статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу №4 від 06.09.2021 прийняте не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тобто не відповідає критеріям, визначених частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності своїх дій (рішення) у спірних правовідносинах. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на викладене, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою у розмірі 2270,00 грн., підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача у розмірі 2270 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (, адреса місцезнаходження: 50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1) до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (код ЄДРПОУ ВП 43968079, адреса місцезнаходження: 49031, м. Дніпро, пр.Олександра Поля, 57) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (код ЄДРПОУ ВП 43968079, адреса місцезнаходження: 49031, м. Дніпро, пр.Олександра Поля, 57) № 4 від 06.09.2021 року «Про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (49031, м. Дніпро, пр. Олександра Поля, буд. 57, код ЄДРПОУ ВП 43968079) на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (, адреса місцезнаходження: 50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду складено 18.03.2022 року.

Суддя М.М. Бухтіярова