Справа № 380/26033/21
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2022-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якої діє адвокат Петролюк Андрій Миколайович, звернулася до суду з позовом до Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області (далі - відповідач, Давидівська сільська рада), в якому просить:

- визнати протиправним та скасування рішення відповідача №318-9/2021 про відмову в наданні у власність земельної ділянки в межах кадастрового номеру :22:000:0203 площею 0,12 га для ведення садівництва та дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок відповідно до п. 5 статті 116 Земельного Кодексу України, тобто земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом;

- визнати протиправним та скасування рішення відповідача №315-9/2021 про відмову в наданні у власність земельної ділянки в межах кадастрового номеру :22:000:0203 площею 0,385 га для особистого селянського господарства та дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок відповідно до п. 5 статті 116 Земельного Кодексу України, тобто земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом;

- зобов`язати відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в межах кадастрового номеру :22:000:0203 для особистого селянського господарства площею 0,385 га на території Давидівської ОТГ;

- зобов`язати відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в межах кадастрового номеру :22:000:0203 для ведення садівництва площею 0,12 га на території Давидівської ОТГ;

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач 30.07.2021 звернулася до Давидівської сільської ради з двома клопотаннями про передачу у власність двох земельних ділянок в межах кадастрового номеру :22:000:0203 та про надання дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,385 га та щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва, площею 0,12 га на території Давидівської ОТГ. За результатами розгляду клопотань позивача, Давидівською сільською радою 31.08.2021 прийнято два рішення №315-9/2021 та № 318-9/2021 про відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність обох земельних ділянок на підставі частини 5 статті 116 Земельного кодексу України. Вважає рішення відповідача від 31.08.2021 №315-9/2021 та №318-9/2021 протиправними, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у правомірності дій Давидівської сільської ради при розгляді клопотань позивача. Давидівською сільською радою рішень щодо передачі в користуванні земельної ділянки за кадастровим номером :22:000:0203 не приймалося, про що повідомлено позивача листом від 19.10.2021 №3291 у відповідь на запит. Спірна земельна ділянка перебуває в користуванні значної кількості користувачів, що підтверджується довідкою Звенигородського старостинського округу. Щодо судових витрат, то відповідач просить такі залишити за позивачем. Просить залишити позов без задоволення.

Ухвалою від 04.01.2022 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Відповідачем 03.02.2022 (вх. №10045) подано відзив на позовну заяву.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 30.07.2021 звернулася до Давидівської сільської ради з двома клопотаннями про передачу у власність двох земельних ділянок в межах кадастрового номеру :22:000:0203 та відповідно надання дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,385 га та земельної ділянки для ведення садівництва, площею 0,12 га на території Давидівської ОТГ.

За результатами розгляду обох клопотань дев`ятою сесією восьмого демократичного скликання Давидівської сільради 31.08.2021 прийнято два рішення:

- №315-09/2021 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 » (далі - рішення №315-09/2021);

- №318-09/2021 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 » (далі - рішення №318-09/2021).

Вказаними рішеннями відмовлено ОСОБА_1 в наданні дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства та для індивідуального садівництва (відповідно) на території Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області відповідно до пункту 5 статті 116 Земельного кодексу України (Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом).

Позивач 15.10.2021 звернулася до відповідача із запитом про надання інформації про рішення відповідних органів про передачу в користування земельних ділянок, які обліковуються в сільській раді за кадастровим номером :22:000:0203.

Відповідач листом від 19.10.2021 №3291 повідомив позивача, що Давидівською сільською радою не приймалося рішень щодо передачі в користування земельної ділянки за кадастровим номером :22:000:0203.

Не погодившись із рішеннями №315-09/2021 та №318-09/2021, позивач звернулася до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суспільні відносини щодо володіння, користування та розпорядження землею врегульовано Земельним кодексом України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (далі - ЗК України).

Відповідно до частини першої статті 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

За змістом положень статті 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або в користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Зокрема, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або в користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо організації і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою (пункт 9 частини першої статті 33 Закону № 280/97-ВР).

Відповідно до частини 1 статті 81 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни […] набувають права власності […] земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами […] здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (пункт «в») частини третьої статті 116 ЗК України).

Згідно з частиною 5 статті 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Пунктом «б» та «в» частини 1 статті 121 ЗК України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами регулюється статтею 118 ЗК України та передбачає визначену земельно-правову процедуру, яка включає такі послідовні стадії:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або

органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної

ділянки (або мотивованої відмови у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до положень статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк зобов`язаний прийняти відповідне рішення.

Судом з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до відповідача із клопотаннями про передачу у власність двох земельних ділянок загальною площею 0,505 га (0,385 га та 0,12 га) в межах земельної ділянки з кадастровим номером :22:000:0203 та надання дозволу на розробку проектів відведення вказаних земельних ділянок.

Згідно до інформації публічної кадастрової карти України, площа земельної ділянки за кадастровим номером :22:000:0203 становить 1.515 га, відноситься до земель запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) та перебуває у комунальній власності.

Таким чином, дві земельні ділянки загальною площею 0,505 га, які просить позивач передати їй у власність та надати дозволи на розробку проектів відведення вказаних земельних ділянок, є частиною сформованої земельної ділянки за кадастровим номером :22:000:0203 площею 1.515 га.

Згідно з частинами 1-4 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Частиною 5 статті 79-1 ЗК України встановлено, що формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Згідно із частинами 6 та 7 статті 79-1 ЗК України формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Оскільки звернення позивача стосувалися земельних ділянок, що розташовані в межах сформованої земельної ділянки з кадастровим номером :22:000:0203, то до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина 6 статті 79-1 ЗК України, відповідно до якої реалізація права позивача можлива виключно шляхом поділу такої земельної ділянки.

Поділ та об`єднання земельних ділянок за свою суттю фактично є формуванням нової чи нових земельних ділянок, що передбачає певну процедуру щодо надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, його погодження та затвердження в порядку, встановленому ЗК України, який визначає вичерпний перелік підстав для відмови у наданні такого дозволу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 №858-IV (далі - Закон №858-IV):

- проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом;

- технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.

Згідно з частиною 1 статті 25 Закон №858-IV документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.

Відповідно до пунктів ґ), й) частини 1 статті 25 Закон №858-IV видами документації із землеустрою є, зокрема проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Суд зазначає, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання цієї документації.

Надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. Натомість, коли йдеться про формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.

Саме така правова позиція сформована Верховним Судом у постановах від 04.05.2020 у справі №802/1539/17-а, від 16.07.2020 у справі №802/1447/17-а.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до відповідача із клопотаннями про надання саме дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 0,505 га у власність із складу земельної ділянки площею 1.515 га, яка була сформована та мала єдиний кадастровий номер :22:000:0203.

Системний аналіз наведеного вище законодавства, з урахуванням правової позиції Верховного Суду у подібних правовідносинах, зумовлюють висновок суду про те, що земельні ділянки, на які претендує позивач, мають бути виділені із вже сформованої земельної ділянки з кадастровим номером :22:000:0203 на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, як це передбачено частиною 6 статті 79-1 ЗК України та Законом № 858-IV.

Звернення позивача з порушенням вказаних вимог призвело до прийняття відповідачем спірних рішень про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, які відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідачем вказані вимоги щодо обов`язку довести правомірність своїх рішення виконано.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку спірним рішенням, суд дійшов висновку, що такі прийняті відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з дотриманням передбачених частиною 2 статті 2 КАС України принципів до такого роду рішень, тому перша позовна вимога про оскарження таких є безпідставною та не підлягає до задоволення.

Друга позовна вимога є похідною від першої позовної вимоги, тому також не підлягає до задоволення з огляду на висновок суду щодо безпідставності першої позовної вимоги.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними в цілому, тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до положень статті 139 КАС України не підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Керуючись статтями 6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволені позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області (вул. Незалежності, буд. 1а, с. Давидів, Львівський район, Львівська область, 81151, ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.П. Хома