Справа № 454/403/22
Суддя: Фарина Л. Ю.
Дата ухвалення: 2022-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 454/403/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2022 року Сокальський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю.

за участю секретаря: Кочмар Н.-Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сокаль в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача та просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Свої вимоги мотивує наступним.

02.11.2021 року інспектором СРП № 2 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області сержантом поліції Белей В. М. було винесено постанову серії БАБ № 479527 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, та накладено штраф в розмірі 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.

При винесенні постави сержант поліції Белей В. М. суть правопорушення мотивував тим, що 02.11.2021р. о 22.30год. в м. Сокаль по вул. Героїв УПА 41 громадянин ОСОБА_1 керував транспортн6им засобом «Ford fusion» д.н.з. НОМЕР_1 без права керування при цьому будучи позбавленим такого права керування постановою Сокальського районного суду Львівської області від 2021 року строком на один рік, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене частиною 4 статті 126 КУпАП.

Позивач вважає дану постанову незаконною, та зазначає наступне:

02 листопада 2021 року протягом усього дня він разом з товаришами та сусідами по будинку відпочивали, влаштувавши застілля, під час якого вживали спиртні напої. Після закінчення застілля орієнтовно о 21:00 год позивач пішов до свого автомобіля який був припаркований на прибудинковій території біля багатоквартирного будинку в якому він мешкає за адресою м. Сокаль Червоноградського району Львівської області вул. Героїв УПА, 41 та знаходився у автомобілі слухаючи музику. Згодом з метою збереження заряду акумулятора транспортного засобу він завів автомобіль та продовжив прослуховування музики, протягом всього часу його знаходження в транспортному засобі автомобіль знаходився припаркований біля будинку, в автомобілі була ввімкнена нейтральна передача, та піднятий важіль ручного тормозу. Орієнтовно о 22:40год позивач помітив, що на подвір`я багатоквартирного будинку заїхав автомобіль працівників поліції з ввімкненими проблисковими маячками синього кольору, припаркувавшись безпосереднього перед його автомобілем. З вказаного автомобіля вийшло двоє працівників поліції, не представившись та висловили йому вимогу передати їм права та технічний паспорт на транспортний засіб. Він відмовився надавати вищезазначені документи, позаяк вимагав від працівників поліції, щоб вони йому представилися та повідомили, в зв`язку із чим вимагають в нього посвідчення водія та технічний паспорт на автомобіль. Працівники поліції жодним чином не реагували на його законні вимоги, натомість, один з патрульних обійшов його автомобіль з іншої сторони, застосовуючи фізичну силу відкрив передню пасажирську дверку автомобіля та самовільно витягнув ключі з замка запалювання в автомобілі, що його обурило в зв`язку із чим між працівниками поліції та позивачем виник конфлікт та словесна перепалка. Під час вищезазначеного конфлікту позивач будучи на підпитку, нецензурно висловлюючись, вимагав від працівників поліції повернути йому ключі від транспортного засобу та повідомити йому підставу їх звернення. Натомість працівники поліції наполягали на тому, що позивач керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки двигун автомобіля заведено, та він знаходиться в ньому, в явно алкогольному стані, що само по собі свідчить про порушення вимог ст. 130 КУпАП та, що по відношенню до нього буде складено відповідний протокол, якщо він не пройде тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager», або проходження аналогічного освідування в найближчому лікарському закладі. Позивач не заперечував свого стану алкогольного сп`яніння, проте неодноразово вимагав в працівників поліції пояснити, чому він має проходити тест якщо транспортним засобом він не керував, що може підтвердити значна кількість людей, а він лише знаходився в автомобілі та слухав музику, що само по собі не є порушенням вимог закону в т. ч. ст. 130 КУпАП. Натомість працівники поліції розцінили дане прохання як відмову від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння, як на місці так і в лікарській установі, а також як відмову у підписанні протоколів, що будуть складені по відношенню до нього. Крім того, працівники поліції, як було зазначено вище, звинуватили ОСОБА_1 , в порушенні вимог 4 ст. 126 КУпАП, (керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами) оскільки постановою Сокальського районного суду Львівської області від 07 липня 2021 року в справі № 454/1599/21 його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень та позбавлено права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Працівниками поліції не було взято до уваги, аргументи позивача, що він не керував транспортним засобом та, що зазначена постанова оскаржена в апеляційному порядку.

Представник відповідача Головного управління національної поліції у Львівській області заперечень проти позову суду не подав. Разом з тим, не надав оригіналів або належним чином завірених копій матеріалів справи про адміністративне правопорушення, доказів на підтвердження вини позивача.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи за наявними матеріалами, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Дані положення кореспондуються в статті 8 Закону України «Про національну поліцію» від 2 липня 2015 року№ 580-VIII.

Згідно з вимогами ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Також, згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як зазначається вище відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження вини позивача, а оскаржувана постанова не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення, чи посилань на жодні допустимі докази, зокрема, показання свідків, показання технічних приладів та засобів, тощо на підставі яких зроблено висновок про вчинення правопорушення.

Суд знаходить, що за обставинами справи копія постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути визнана належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вона не є самостійним беззаперечним доказом, являє собою рішення про притягнення до адміністративної відповідальності і обставини викладені в ній повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

При цьому, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів. Таким чином, для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції не було встановлено факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , що підтверджується що підтверджують те, що останній керував транспортним засобом і був зупинений працівниками поліції в процесі руху. (відеофіксація). Матеріали справи також не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують факт порушення водієм правил дорожнього руху і як наслідок його законне зупинення за таке порушення, а отже працівниками поліції безпідставно винесено відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 479527, за вчинення правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. Відтак відсутність факту керування виключає наявність події правопорушення.

Згідно з правовою позицію висловленою ВС/КАС в рішенні від 20.02.19 в справі № 404/4467/16-а само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Знаходження особи за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Відповідно до наказу МВС України від 18.12.2020р. № 1026 Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису - включення відео-реєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відео-реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відео-реєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки, з матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції не дотримано вищезазначених вимог.

Відтак в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Вказані обставини не дають змоги суду однозначно оцінити дії позивача як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП.

Таким чином, при винесені постанови серії БАБ № 479527 від 02.11.2021року всупереч вимогам ст.ст.9, 245, 280 КУпАП відповідачем не здобуто доказів вини ОСОБА_1 у вчинені інкримінованого йому правопорушення, тобто не доведено наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що при винесені постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем порушено вимоги чинного законодавства, яке регулює притягнення громадян до адміністративної відповідальності. У зв`язку з викладеним, вказана постанова від 02.11.2021 року не може залишатись чинною та підлягає скасуванню.

Разом з цим, п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст.134 КАС України витрати пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу, позивачем не надано підтверджуючих документів про те, що останній сплатив адвокату кошти за надання правової допомоги.

Таким чином суд дійшов до висновку, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення судових витрат слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 241-245, 286 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити - частково.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серія БАБ № 479527, від 02.11.2021 року винесену інспектором СРП №2 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області Белей В.М. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в штраф в розмірі 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП. в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В задоволенні позову в частині стягнення судових витрат на правову допомогу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення воно може бути оскаржене протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: Л. Ю. Фарина