Справа № 420/7987/21
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2022-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/7987/21
Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.

Дата і місце ухвалення 30.09.2021р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Барбатекстіль" до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправною бездіяльності щодо не проведення консультації у письмовому вигляді, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Барбатекстіль» звернулось до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500050/2020/000076/2 від 26.12.2020р.; визнати протиправної бездіяльності Одеської митниці Держмитслужби, яка полягала в непроведенні в письмовому вигляді консультації між Товариством з обмеженою відповідальністю «Барбатекстіль» та Одеською митницею Держмитслужби відповідно до частини п`ятої, шостої статі 55 та частини четвертої статті 57 митного кодексу України перед винесенням Рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA500050/2020/000076/2 від 26.12.2020р.

В обґрунтування позовних вимог товариство з обмеженою відповідальністю «Барбатекстіль» посилалось на те, що 26.12.2020 року під час декларування товару (тканини) у порядку, встановленому МК України, було заявлено самостійно визначену митну вартість товару, яка визначалась за основним методом - за ціною договору відповідно до ст. ст. 57, 58 МК України. Товариство посилалось на те, що на підтвердження митної вартості товару та для митного оформлення підприємством було надано повний пакет документів, що передбачені ст. 53 МК України та необхідний для митного оформлення вказаного в декларації товару. Однак, не зважаючи на зазначене, відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості за резервним методом, яке позивач вважає безпідставним та необґрунтованим.

Позивач зазначає, що обставини, на які вказує відповідач в оскаржуваному рішенні, жодним чином не спростовують митної вартості, яка була зазначена позивачем у поданій митній декларації і не є підставою для здійснення коригування митної вартості.

У зв`язку з викладеним позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Одеська митниця подала апеляційну скаргу, в якій посилалась на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі.

Апелянт зазначив, що декларантом заявлені неповні відомості про митну вартість товарів, надані документи містять розбіжності, а тому в ході виконання митним органом митних формальностей не виявилось за можливе підтвердити заявлену декларантом митну вартість товарів, оскільки складові митної вартості (фактурна вартість) достовірно документально не підтверджені.

З огляду на викладене, митна вартість товарів, заявлена позивачем за основним методом (за ціною договору) не могла бути визнана митним органом, у зв`язку з чим відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 26.12.2020 року, яке на думку апелянта, є обґрунтованим та не містить підстав для скасування.

Враховуючи зазначене Одеська митниця просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 року та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Справа розглянута в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів дійшла наступного:

Судом першої інстанції встановлено, що 25.10.2019 р. між компанією Nantong Suou Import & Export Trade Co., Ltd (Китайської Народної Республіки) (продавець) та ТОВ «Барбатекстіль» (покупець) було укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) № ВМ-ВТ-73/19 (далі - Контракт), відповідно до п. 1 якого продавець продає, а покупець купує продукцію в асортименті власного виробництва.

Згідно п. 2 Контракту, ціна товару визначається на умовах FOB-Шанхай, Китай. Загальна сума договору складає 900 000,00 доларів США. Оплата вартості товару здійснюється банківським переказом на рахунок продавця протягом 180 банківських днів з дати отримання товару від продавця покупцю.

Пунктом 3 Контракту передбачено, що базисними умовами поставки товару є FOB Шанхай, Китай (Інкортермс 2010). Поставка товару здійснюється не пізніше 90 днів з моменту погодження кольорової гами та кількості товару. Продавець зобов`язаний протягом 24 годин з моменту відвантаження доповісти покупцю по E-mail дату відвантаження, найменування, кольорову гамму та кількість відвантаженого товару. Товар постачається на територію України.

Якість товару, що постачається, повинна повністю відповідати зразкам, узгодженим сторонами при укладенні цього контракту, а також відповідати вимогам чинних стандартів країни продавця і міжнародним стандартам. Загальна кількість товару, що постачається, повинна бути узгоджена сторонами. Загальна кількість товару, що постачається, обмежена і складається з кількості, зазначеної в інвойсі на поставку (п. 4 Контракту).

Відповідно до п. 5 Контракту упаковка та маркування відвантаженого товару повинні відповідати стандартам, технічним умовам та зразкам, узгодженим сторонами при укладенні контракту. Партія товару від продавця супроводжується коносаментом, комерційним інвойсом, сертифікатом походження, сертифікатом якості, копією декларації країни покупця.

29.10.2020р. компанією Nantong Suou Import & Export Trade Co., Ltd. оформлено Інвойс №NTSE20134 на загальну суму 133 778,12 доларів США.

На виконання умов зазначеного Контракту компанією Nantong Suou Import & Export Trade Co., Ltd поставлено ТОВ «Барбатекстіль» партію товару: тканина текстильна, саржевого переплетення виготовлена з волокон бавовни на 100%, вибивна з надрукованим малюнком, просочення, дублювання і покриття пластмасами, які спостерігаються неозброєним поглядом відсутні, в рулонах шириною 220 (+/- 10) см, поверхнева щільність 110 г/м2 (+/- 10%), арт. Сатин, 233747, 80 м2. - 106249 м.п.; Країна виробництва - CN; Торговельна марка - Barbatextile. Код товару згідно з українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності - 0, загальною вартістю 133778,12 доларів США.

Для здійснення митного оформлення та підтвердження заявленої митної вартості декларантом, надано наступні документи: митну декларацію ІМ40ДЕ № 500050/2020/214981 від 26.12.2020р., зовнішньоекономічний договір (контракт) № ВМ-ВТ-73/19 від 25.10.2019 р.; інвойс №NTSE20134 від 29.10.2020р.; коносамент № SHWS220102579 від 05.11.2020р.; автотранспортна накладна № 2013 від 23.12.2020 р.; декларація про походження товару № NTSE20134 від 29.10.2020 р.; висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи № -0197 від 13.03.2020 р.; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 1681Ф від 24.12.2021 р.; договір (контракт) про перевезення №04-1 від 01.04.2016 р.; акт зважування № 125625 від 25.12.2020 р.; додаткова угода № 2 до договору від 22.12.2018 р.; доручення від 03.01.2020 р.

За наслідками розгляду поданих позивачем документів, Митниця повідомила позивача про необхідність подання додаткових документів. Так, відповідачем зобов`язано декларанта надати наступні документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 7) копію митної декларації країни відправлення.

Судом встановлено, що декларантом надіслано до Одеської митниці Держмитслужби лист №2612/20-01 від 26.12.2020р., з наданням документів та інформації.

26.12.2020 року Одеською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості №UA500050/2020/000076/2.

В рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем зазначено, що заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано у зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) відповідно до п. 2 ч. 10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; згідно інвойсу від 29.10.2020 року №NTSE20134 та інших документах поданих до митного оформлення відсутні відомості щодо суми даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) не надано сертифікат походження товару, наявність якого передбачена п. 5 зовнішньоекономічного договору від 25.10.2019 року № ВМ-ВТ-73/19;

3) в наданому до митного оформлення сертифікаті якості від 29.10.2020 року № б/н опис товару не відповідає заявленому в ЕМД;

4) підписи та печатки в інвойсі від 29.10.2020 року №NTSE20134 та зовнішньоекономічному договорі від 25.10.2019 року № ВМ-ВТ-73/19візуально відрізняються;

5) документально не підтверджені складові митної вартості на умовах поставки товару FOB-SHANGHAI.

Не погоджуючись з прийнятим Митницею рішення про коригування митної вартості товарів, ТОВ "Барбатекстиль" оскаржило його до суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що декларантом митному органу були надані всі необхідні та достовірні документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а тому коригування цієї митної вартості спірним рішенням було неправомірним.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з ч.1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Статтею 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів наведений в ч.2 цієї статті.

У разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Статтею 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості, у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Згідно з ч.6 ст.54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до положень ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно приписів ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Стаття 57 МК України встановлює, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною 2 ст.58 МК України визначено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно з ч.4 ст.58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч.5 ст.58 МК України).

Відповідно до положень ст.60 МК України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Отже, з наведених норм вбачається, що митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості та в разі виникнення сумніву щодо правильності зазначеної митної вартості товару має повноваження витребувати додаткові документи, які дають змогу об`єктивно підтвердити заявлену декларантом митну вартість.

Також, наведеними нормами передбачено, що витребування митним органом додаткових документів має відбуватися у випадку наявності обґрунтованого сумніву у достовірності поданих декларантом відомостей.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Отже, митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, митний орган зазначив обставини, які викликали сумнів щодо заявленої позивачем митної вартості товару, як підстави для витребування додаткових документів.

Надаючи оцінку вказаним обставинам, колегія суддів зазначає наступне:

Так, згідно ч.10 ст. 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

З приводу відсутності відомостей щодо суми даної складової митної вартості товару у наданих декларантом документах, слід зазначити, що згідно п. 3 Контракту №ВМ-ВТ-73/19 від 25.10.2019 р. та Інвойсу № NTSE20134 від 29.10.2020 р. поставка товару відбувається на умовах FОВ м. Шанхай, КНР (відповідно до Інкотермс 2010), які передбачають, зокрема в статті А. 9 розділу FОВ, що продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару, яке він організує. Упаковка повинна містити належне маркування.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс) продавець зобов`язаний нести витрати, пов`язані з діями щодо перевірки товару (такими як перевірка якості, розмірів, ваги, кількості), необхідними для надання товару в розпорядження покупця. Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно надавати у розпорядження товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна містити належне маркування (п. А.9 Розділу "Перевірка - упаковка - маркування").

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку вартість упаковки, пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням, на умовах поставки FOB м. Шанхай, Китайська Народна Республіка була понесена Продавцем та вже включена до ціни товару.

Враховуючи викладене, твердження відповідача про відсутність інформації щодо включення/не включення до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, вартості упаковки або пакувальних матеріалів є необґрунтованими та безпідставними.

Що стосується доводів відповідача про ненадання сертифікату походження, наявність якого передбачена п. 5 зовнішньоекономічного договору від 25.10.2019 року № ВМ-ВТ-73/19, колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до ч. 3 ст. 43 МК України сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Частинами 1-2 ст. 43 МК України передбачено, що документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації.

Декларація про походження товару - це письмова заява про країну походження товару, зроблена у зв`язку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером (постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару (ч. 6 ст. 43 МК України).

Як встановлено судом, позивачем до митного органу під час розмитнення товару за митною декларацією подано Інвойс NTSE20134 від 29.10.2020 року, в якому, зокрема, зазначено країну походження товару Китай. Крім того, позивачем було надано митному органу декларацію про походження товару (Declaration of origin) № NTSE20134 від 29.10.2020 року, що підтверджується описом наданих документів у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а відтак митний орган мав можливість встановити вищевказані обставини про країну походження товару.

При цьому, суд звертає увагу, що сертифікат походження товару не є тим документом, який впливає на визначення митної вартості товару.

В рішенні про коригування митної вартості товару відповідач також посилався на те, що в наданому до митного оформлення сертифікаті якості від 29.10.2020 року № б/н опис товару не відповідає заявленому в ЕМД.

З цього приводу судом встановлено, що як в інвойсі, так і в сертифікаті якості, і в ЕМД зазначено основні характеристики товару: його назву, кількість. В свою чергу, більш детальний опис товару у сертифікаті якості та в ЕМД, у порівнянні з коносаментом, структури тканини та інших відомостей, не може впливати на митну вартість товарів.

Необґрунтованим є посилання митного органу, в якості підстави для коригування митної вартості товару, на те, що підписи та печатки в інвойсі від 29.10.2020 року №NTSE20134 та зовнішньоекономічному договорі від 25.10.2019 року № ВМ-ВТ-73/19 візуально відрізняються, оскільки вказані доводи не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Будь-яких відмінностей у підписах та печатках на вказаних документах судом не встановлено.

Також митний орган посилався на те, що документально не підтверджені складові митної вартості на умовах поставки товару FOB-SHANGHAI. В свою чергу, митним органом жодним чином не обґрунтовано вказані твердження, не зазначено, які саме складові митної вартості не підтверджено.

Враховуючи все вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, а відповідачем не доведено, що зазначені ним в оскаржуваному рішення обставини вплинули чи могли вплинути на заниження позивачем митної вартості імпортованого товару.

Колегія суддів вважає, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу.

Слід вказати про те, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі митного органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

З огляду на те, що відповідачем необґрунтовано не враховано документи, за якими декларантом заявляється митна вартість, коригування митної вартості проведено не у відповідності до норм митного законодавства, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено підстави для скасування оспорюваного рішення митниці та задоволення позову ТОВ "Барбатекстиль" в цій частині.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для задоволення вимог позивача і в частині визнання протиправною бездіяльності митниці, яка полягала в непроведенні в письмовому вигляді консультації між Товариством з обмеженою відповідальністю «Барбатекстіль» та Одеською митницею Держмитслужби відповідно до частини п`ятої, шостої статі 55 та частини четвертої статті 57 митного кодексу України перед винесенням Рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA500050/2020/000076/2 від 26.12.2020р.

Як вбачається з листа №2612/20-01 від 26.12.2020 р., направленого ТОВ «Барбатекстіль» на адресу Одеської митниці Держмитслужби, позивач просив у випадку неможливості визнання митної вартості товару, заявленої товариством, провести в письмовому вигляді консультацію між ТОВ «Барбатекстіль» та Одеською митницею Держмитслужби перед винесенням рішення про коригування митної вартості товару.

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 55 МК України, декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

В свою чергу, за наявності клопотання позивача про проведення консультації з митним органом у письмовому вигляді, відповідачем не було виконано положень ч. 6 ст. 55 МК України та не проведено письмових консультацій з ТОВ «Барбатекстиль» з метою визначення митної вартості товару, який був пред`явлений для декларування, що свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог товариства у повному обсязі.

Доводи Митниці, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків, наведених у рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 року.

Відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Дану справу було розглянуто судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Частиною статті 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За предметом позову вказана справа віднесена до справ незначної складності.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України не розподіляються.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 327, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук