Справа № 140/311/22
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2022-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2022 року ЛуцькСправа № 140/311/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Волинської митниці Держмитслужби (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу «Про звільнення» №691-о від 23.12.2021, поновлення на посаді заступника начальника митного поста-начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Доманове» Волинської митниці Держмитслужби та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом Волинської митниці Держмитслужби від 23.12.2021 №691-о позивача було звільнено з займаної посади заступника начальника митного поста-начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Доманове» Волинської митниці Держмитслужби з 30.12.2021 у зв`язку з реорганізацією Волинської митниці Держмитслужби відповідно до пункту 4 частини 1 статті 83, пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу», пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України. Позивач вважає оскаржуваний наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки в порушення вимог частини 3 статті 87 Закону України «Про державну службу» попередження «Про можливе наступне звільнення у зв`язку з реорганізацією Волинської митниці Держмитслужби шляхом її приєднання до Державної митної служби України» підписане начальником Волинської митниці А.І. Гузь та головою комісії з реорганізації Волинської митниці Держмитслужби Криворучко М.В. 22.12.2021, тобто за один день до винесення наказу про звільнення та за 07 днів до дати фактичного звільнення, крім того, йому не було запропоновано можливості перейти на іншу рівнозначну або нижчу посаду державної служби у цьому органі.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 27.08.2020 ОСОБА_1 згідно наказу №574 від 26.08.2020 переведено на посаду заступника начальника митного поста-начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Доманове» Волинської митниці Держмитслужби, що підтверджується записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 19.07.1993 (а.с.8-10).

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №895 «Деякі питання територіальних органів Державної митної служби» реорганізовано територіальні органи Державної митної служби України за переліком згідно з додатком шляхом їх приєднання до Державної митної служби України. Зокрема, Волинську митницю Держмитслужби приєднано до Державної митної служби України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №895 установлено, зокрема, що територіальні органи Державної митної служби, що реорганізуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною митною службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень і функцій територіальних органів, що реорганізуються.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Волинська митниця Держмитслужби з 03.11.2020 перебуває в процесі припинення.

У свою чергу, відповідно до наказу Державної митної служби України від 19.10.2020 №460 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби України як відокремлених підрозділів» утворено територіальні органи як відокремлені підрозділи Державної митної служби України за переліком згідно з додатком, тому числі й Волинську митницю.

22.12.2021 відповідно до статті 9-1 Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 надіслано попередження про можливе наступне звільнення у зв`язку з реорганізацією Волинської митниці Держмитслужби шляхом її приєднання до Державної митної служби України, яке підписане начальником Волинської митниці та головою комісії з реорганізації Волинської митниці Держмитслужби. При цьому, у попередженні зазначено, що у зв`язку з реорганізацією, затвердженням структури та штатного розпису Волинської митниці на 2021 рік, введених в дію наказами Волинської митниці від 02.03.2021 №10 «Про введення в дію штатного розпису Волинської митниці на 2021 рік», від 17.06.2021 №14 «Про введення в дію структури та переліку №1 змін до штатного розпису Волинської митниці на 2021 рік» та відсутністю вакантних посад рівнозначна позивачу або нижча вакантна посада у Волинській митниці, як відокремленому підрозділі Держмитслужби, останньому не пропонується (а.с.12-13).

Наказом голови комісії з реорганізації Волинської митниці Держмитслужби від 23.12.2021 №691-о ОСОБА_1 , заступника начальника митного поста-начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Доманове» Волинської митниці Держмитслужби, звільнено із займаної посади з 30.12.2021 у зв`язку з реорганізацією Волинської митниці Держмитслужби відповідно до пункту 4 частини 1 статті 83, пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу», пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (а.с.11).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу».

Як встановлено частинами 1-3 статті 5 Закону України «Про державну службу» правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Перелік підстав для припинення державної служби визначений статтею 83 Закону України «Про державну службу».

Зокрема, пунктом 4 частини першої статті 83 Закону України «Про державну службу» встановлено, що державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону).

Загальний перелік підстав для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення визначений статтею 87 Закону України «Про державну службу».

Відповідно до пункт 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

З 06.03.2021 набрав чинності Закон України від 23.02.2021 № 1285-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо відновлення проведення конкурсів на зайняття посад державної служби та інших питань державної служби», яким викладено в новій редакції частину 3 статті 87 Закону України «Про державну службу».

Відповідно до частини 3 статті 87 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній з 06.03.2021 та на час звільнення позивача) суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей.

При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Таким чином, процедура звільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення на момент виникнення спірних правовідносин (попередження позивача про можливе наступне звільнення у зв`язку з реорганізацією та звільнення позивача) врегульована положеннями Закону України «Про державну службу», що виключає застосування КЗпП України до спірних правовідносин.

У свою чергу, з аналізу частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» у редакції Закону України від 23.02.2021 №1285-IX слідує, що у суб`єкта призначення виник обов`язок пропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей, а його право звільнити державного службовця поставлено в пряму залежність від наявності однієї з двох умов: повинна бути відсутня можливість запропонувати відповідні посади або державний службовець відмовився від переведення на запропоновану посаду.

Таким чином, якщо відсутня жодна з цих умов, звільнення державного службовця безумовно є протиправним.

Судом враховано, що у попередженні про можливе наступне звільнення у зв`язку з реорганізацією Волинської митниці Держмитслужби шляхом її приєднання до Державної митної служби України, яке було надіслано позивачу 22.12.2021, зазначено, що у зв`язку з реорганізацією, затвердженням структури та штатного розпису Волинської митниці на 2021 рік, введених в дію наказами Волинської митниці від 02.03.2021 №10 «Про введення в дію штатного розпису Волинської митниці на 2021 рік», від 17.06.2021 №14 «Про введення в дію структури та переліку №1 змін до штатного розпису Волинської митниці на 2021 рік» та відсутністю вакантних посад рівнозначна позивачу або нижча вакантна посада у Волинській митниці, як відокремленому підрозділі Держмитслужби, останньому не пропонується.

Наведене свідчить про те, що відповідач Волинська митниця Держмитслужби не виконав покладений на нього законом обов`язок одночасно з попередженням про звільнення пропонувати позивачу іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей.

Крім того, частиною п`ятою статті 22 та частиною першою статті 41 Закону України «Про державну службу» визначено, що у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу переведення державного службовця на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, за рішенням суб`єкта призначення може здійснюватися без обов`язкового проведення конкурсу.

Державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійних компетентностей може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу: 1) на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби або суб`єкта призначення; 2) на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.

Отже, за змістом частини 5 статті 22 і пункту 2 частини першої статті 41 Закону України «Про державну службу» працевлаштування державного службовця у випадку реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу передбачає його переведення на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу. Переведення у такому випадку відбувається за рішенням суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.

Водночас застосування законодавцем у наведених положеннях Закону України «Про державну службу» слова «може», підтверджує виключне право адміністративного розсуду суб`єкта призначення на переведення державного службовця без обов`язкового проведення конкурсу та жодним чином не звільняє його від обов`язку дотриматися процедури звільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби у разі реорганізації державного органу.

Судом встановлено, що Волинська митниця Держмитслужби реорганізована шляхом приєднання до Державної митної служби, а в структурі Державної митної служби України утворено територіальний орган - Волинську митницю як відокремлений підрозділ.

На час попередження позивача про можливе наступне звільнення - 22.12.2021 та звільнення Волинська митниця Держмитслужби перебувала у стані припинення, а Волинська митниця була зареєстрована як відокремлений підрозділ юридичної особи - Державної митної служби України та здійснювала функції і повноваження з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань державної митної справи.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин реорганізації державних органів та норм частини п`ятої статті 22, частини першої статті 41, частини третьої статті 87 «Про державну службу», суд приходить до висновку, що позивач у разі надання ним згоди на відповідну пропозицію відповідача підлягав переведенню на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі (Державній митній службі України), у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), за рішенням суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець. При цьому, ініціатива переведення та відповідного пропонування певних посад повинна виходити саме від відповідача.

Однак, як встановлено судом, на час прийняття Волинською митницею Держмитслужби наказу від 23.12.2021 №691-о «Про звільнення» позивачу не було запропоновано жодної посади і він, відповідно, не відмовлявся від переведення.

При цьому, як Волинська митниця Держмитслужби, так і Волинська митниця не вживали жодних заходів для вирішення питання про переведення позивача до утвореного територіального органу Волинської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, докази на спростування вказаної обставини матеріали справи не містять, відтак не виконали свого прямого обов`язку, установленого частиною п`ятою статті 22 та частиною першою статті 41, частиною третьою статті 87 Закону України «Про державну службу» і порушили визначений цими нормами порядок звільнення державних службовців.

Разом з тим, відповідачем не надано доказів про зменшення кількості працівників Волинської митниці, а також відсутні докази про зменшення кількості штатних посад митного поста «Доманове», у якому працював позивач.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що у разі якщо реорганізація державного органу є підставою для припинення відносин державної служби незалежно від скорочення чисельності або штату державних службовців, мають бути інші об`єктивні підстави для звільнення державних службовців, і такими причинами не може бути лише одне бажання суб`єкта призначення.

Згідно із частиною шостою статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Таким чином, враховуючи те, що Волинською митницею Держмитслужби не виконано обов`язку, визначеного законом щодо процедури звільнення позивача, та не враховано його право на переважне залишення на роботі, не запропоновано іншої рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей одночасно з попередженням про звільнення, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування наказу Волинської митниці Держмитслужби №691-о від 23.12.2021 «Про звільнення».

При вирішенні інших позовних вимог суд враховує, що відповідно до частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу» дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.05.2002 №8-рп/202 при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосовувати норми Кодексу законів про працю України, у якому визначено основні трудові права працівників.

Отже, у спірних правовідносинах підлягають застосуванню загальні норми КЗпП України.

Відповідно до частин першої, другої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Оскільки суд дійшов висновку про незаконне звільнення позивача з 30.12.2021 відповідно до наказу Волинської митниці Держмитслужби №691-о від 23.12.2021, який визнаний судом протиправним та скасований, тому ОСОБА_1 необхідно поновити на попередній посаді заступника начальника митного поста-начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Доманове» Волинської митниці Держмитслужби з 31.12.2021 (перший робочий день після звільнення) з одночасним стягненням на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100),

Згідно з підпунктом «з» пункту 1 розділу І Порядку №100, він підлягає застосуванню для розрахунку середньої заробітної плати і у випадку вимушеного прогулу.

Відповідно до абзаців третього-четвертого, шостого пункту 2 розділу ІІ Порядку №100 у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.

За правилами пункту 5 розділу IV Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до ухвали судді Волинського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 про відкриття провадження в адміністративній справі відповідача зобов`язано у строк для подачі відзиву надати суду довідку про суму отриманої заробітної плати позивача за 2 останніх місяці, що передували звільненню.

Копію вказаної ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі відповідач отримав 16.02.2022, що підтверджується копією повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с.31).

Однак, у встановлений судом строк відповідачем не подано ні відзиву на позовну заяву, ні довідки про суму отриманої заробітної плати позивача за 2 останніх місяці, що передували звільненню.

Оскільки, Волинською митницею Держмитслужби не надано суду відомостей про грошове забезпечення ОСОБА_1 за останні 2 календарні місяці роботи для розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тому з метою захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу шляхом зобов`язання Волинську митницю Держмитслужби здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, починаючи з дня, наступного за днем звільнення - 31.12.2021.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

З урахуванням цих положень рішення підлягає негайному виконанню в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, починаючи з дня, наступного за днем звільнення - 31.12.2021.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Волинської митниці Держмитслужби від 23 грудня 2021 року №691-о «Про звільнення».

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника митного поста-начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Доманове» Волинської митниці Держмитслужби з 31 грудня 2021 року.

Зобов`язати Волинську митницю Держмитслужби здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 31 грудня 2021 року.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Волинська митниця Держмитслужби (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, )

Суддя В.В. Дмитрук