Справа № 160/12061/21
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

23 березня 2022 року м. Дніпросправа № 160/12061/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2021

в адміністративній справі №160/12061/21 за позовом ОСОБА_1

до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 19.07.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), просив:

- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні позивачу, пенсії за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС із зменшенням пенсійного віку встановленого для державних пенсій, на 10 років на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати відповідача призначити з 03.07.2020 року позивачу , пенсію за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС із зменшенням пенсійного віку встановленого для державних пенсій, на 10 років на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.07.2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте, відповідачем відмовлено у призначенні пенсії за віком. Відмова мотивована тим, що участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не підтверджена, у зв`язку з чим право на достроковий вихід на пенсію відсутнє. Позивач не погодившись з рішенням відповідача.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2021 в задоволенні позову відмовлено. Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та має право на призначення пенсії на підставі частини 1 статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зменшенням пенсійного віку на 10 років. Зазначена обставина не заперечується і відповідачем. Однак, оскільки позивач звернувся за призначенням пенсії 03.07.2020 року, а відповідно до частини 1 статті 26 із Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року не менше 27 років, то враховуючи вимоги частини 1 статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачу пенсія може бути призначена із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (60 років), за наявності відповідного страхового стажу (27 років), зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку (10 років). Оскільки, страховий стаж позивача має складати не менше 17 років, а на час звернення страховий стаж позивача складає лише 16 років 10 місяців 19 днів, що недостатньо для призначення пенсії на дату звернення, то відсутні підстави для задоволення позову.

Не погодився з рішенням суду першої інстанції позивач, подав апеляційну скаргу. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та позов задовольнити. Посилається на те, що в позові зазначав, що набув право на пенсію з 16.11.2015 року, тобто коли йому виповнилося 50 років, оскільки статтею 26 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058 передбачено 60-ти літній вік для призначення пенсії за віком, а статтею 55 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено зменшення пенсійного віку на 10 років. На час набуття права на пенсію, тобто станом на 16.11.2015 року, страховий стаж позивача склав понад 15 років, що не заперечує відповідачем. Зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 26 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі відсутності страхового стажу, починаючи з 01.01.2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року від 17 до 27 років. Вважає, що в силу ст. 55 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на час звернення до відповідача (03.07.2020 року) з заявою про призначення пенсії вік позивача становив понад 53 роки, а страховий стаж від 15 до 17 років, що повністю відповідає обставинам справи, оскільки на момент звернення до відповідача вже виповнилося 54 роки і страховий стаж становив 16 років 10 місяців 19 днів. Однак єдиною підставою для відмови у призначенні пенсії відповідач зазначив: відсутність документа встановленого зразка про підтвердження участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, протягом 5 днів в період з 1 липня 1986 по 31 грудня 1986 року. Вказує на наявність документів, що підтверджують його статус учасника ліквідації та довідку про працю на забрудненій території 22 календарних дня при необхідних не менше 5 календарних днів.

Відповідачем відзив на апеляційну скаргу не надано, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України без повідомлення учасників справи (справа була призначена до розгляду у письмовому провадженні на 03.03.2022 року, однак, у зв`язку з оголошенням воєнного стану в Україні, справа знята з розгляду та визначено розглянути справу протягом березня-місяця 2022 року в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у відповідності до ст. 311 КАС України).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р. (категорія 2), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с. 10).

03.07.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком згідно із статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зниженням пенсійного віку на 10 років.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.07.2020 року №0400-0305-8/59467 позивачу відмовлено у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку з тих підстав, що позивачу для призначення пенсії не вистачає страхового стажу.

07.10.2020 року позивач повторно надав заяву на призначення пенсії за віком.

Листом від 15.10.2020 року № 0400-0316-8/96148 позивачу знову повідомлено, що в призначенні пенсії відмовлено через відсутність потрібного страхового стажу.

22.03.2021 року позивач втретє звернувся до управління про призначення пенсії за віком на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом від 07.04.2021 року №0400-010301-8/50603 відповідачем відмовлено у призначенні пенсії з аналогічних підстав, а саме недостатньо страхового стажу.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-XII, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Предметом спору є правомірність/протиправність дій/рішень відповідача відмовлено у відмові у призначенні пенсії позивачу на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - у зв`язку з недостатністю страхового стажу.

Колегія суддів апеляційної інстанції аналізує статтю 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що має назву: Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Так, відповідно до частини 1 статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів - зі зменшенням пенсійного віку на 10 років.

Отже, вказана норма Закону України передбачає зменшення пенсійного віку на 10 років особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

При цьому вказана норма має певну умову: за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивач неодноразово звертався до відповідача з заявою про призначення пенсії саме на підставі статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При цьому, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії на підставі статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідач:

- в листі від 23.07.2020 року зазначив, що загальний стаж позивача складає 16 років 8 місяців, що недостатньо на дату звернення (а.с. 5 з/с);

- в листі від 15.10.2020 року зазначив, що загальний страховий стаж позивача складає 13 років 7 місяців 8 днів (а.с. 6-7);

- в листі від 07.04.2021 року зазначив, що страховий стаж позивача становить 16 років 10 місяців 19 років (а.с. 8-9).

При цьому, відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії на підставі статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З таким висновком відповідача погодився і суд першої інстанції, пославшись на частину 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зазначивши, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Однак, з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову колегія суддів апеляційної інстанції погодитися не може виходячи з наступного.

По-перше, в частині 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначено , що право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років. Натомість позивач не досяг віку 60-ти років.

По-друге, пунктом 13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV встановлено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до законів України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.

За частиною першою статті 10 цього Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Отже позивач обрав пенсію за віком, відповідно Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», вказаним законом чітко передбачені умови для призначення цієї пенсії, а саме наявність відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Оскільки, відповідач у своїх відповідях про відмову позивачу у призначенні пенсії посилався лише на недостатність страхового стажу, то суд апеляційної інстанції, дослідивши зазначену обставину встановив, що за наявності у позивача страхового стажу 16 років 10 місяців 19 років (про що зазначає безпосередньо сам відповідач) позивач у відповідності до частини 1 статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 10 років.
При цьому, щодо віку позивача, відповідач будь-яких заперечень не вказував.

Отже, для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 10 років, як учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, необхідне дотримання 2-х умов:

- особа має бути учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, як така, що працювала у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів;

- у особи має бути необхідний страховий стаж.

Долучені до матеріалів справи докази підтверджують, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 10) та має право за цим критерієм на призначення пенсії на підставі частини 1 статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зменшенням пенсійного віку на 10 років. Зазначена обставина не заперечується і відповідачем.

В матеріалах справи міститься копія документу з Центрального архіву Міністерства оборони України, згідно якого підтверджується, що ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС при Військовій частині НОМЕР_2 (с.Оране); прибув: наказ №154 від 06.10.1986 року, вибув: наказ №193 від 14.11.1986 року; виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; дні виїзду: жовтень: 9, 10, 11, 12, 13, 15, 16, 17, 18, 20, 24, 26, 27, 28, 30; листопад: 2, 3, 4, 6, 8, 9, 11 (а.с. 20).

Матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б спростовували зазначену інформацію.

Позивач звернувся за призначенням пенсії 03.07.2020 року, станом на дату звернення до відповідача позивачу виповнилося повних 54 роки.

Враховуючи вимоги частини 1 статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачу пенсія може бути призначена із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (60 років), за наявності відповідного страхового стажу (15 років), зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку (10 років).

Таким чином, страховий стаж позивача 16 років 10 місяців 19 років відповідає вимозі частини 1 статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме не менше 15 років страхового стажу.

Відповідачем встановлено, що страховий стаж позивача складає 16 років 10 місяців 19 днів, що достатньо для призначення пенсії на дату звернення ум відповідності до частини 1 статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач в позовній заяві та долучених доказах не заперечує вірність обрахунку відповідачем страхового стажу 16 років 10 місяців 19 років, тому суд апеляційної інстанції обрахунок відповідачем страхового стажу не досліджує.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив зазначені обставини справи та норми права, що регулюють дані правовідносини, у зв`язку з чим припустився помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції матеріали справи дають підстави для висновку, шо позивачем доведені обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

При цьому, відповідачем, не доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, не доведено правомірність дій/рішень відповідача як суб`єкта владних повноважень.

Вищезазначене є мотивом для врахування судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача та норми законодавства України, що регулюють дані правовідносини спростовують доводи відповідача.

Доводи апеляційної скарги спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування.

Позивачем не здійснені судові витрати за подачу позову та апеляційної скарги, тому не підлягають розподілу судові витрати.

Керуючись ст. 241-245, 250, 311, 312, 317, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2021 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2021 скасувати. Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС із зменшенням на 10 років пенсійного віку, встановленого для державних пенсій, на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити з 03.07.2020 року ОСОБА_1 пенсію за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС із зменшенням пенсійного віку на 10 років, встановленого для державних пенсій, на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 23.03.2022 та може бути оскаржена до Верховного Суду в силу ст. 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

В повному обсязі постанова виготовлена 25.03.2022.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова