Справа № 420/20051/21
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2022-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2022 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Свида Л.І. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у листі від 01.10.2021 № 18028-18561/ф-02/8-1500/21 у виплати пенсії по інвалідності та призначенні пенсії позивачу за віком з 20.09.2021 року; зобов`язання відповідача провести позивачу поновлення та виплату пенсії по інвалідності з 01 листопада 2016 року на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі з врахуванням індексацій та доплат, передбачених пенсійним законодавством компенсацією втрати частини доходів; зобов`язання відповідача провести позивачу призначення та виплату пенсії за віком з 20 вересня 2021 року на підставі документів за матеріалами пенсійної справи з урахуванням заробітної плати за 24 календарних місяці згідно з довідкою ВАТ «Одесліфт» із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком у розмірі 9118,81 грн.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Позовну заяву та відповідь на відзив позивач обґрунтовує тим, що 20 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про поновлення пенсії по інвалідності (трудове каліцтво) за матеріалами пенсійної справи з 01.11.2016 року, яку разом з копіями паспорту громадянина України для виїзду за кордон, ідентифікаційним номером, довідки за реквізитами банку, оригіналом довіреності. Також, 20 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком за матеріалами пенсійної справи із заробітної плати за 24 місяці за довідкою ВАТ «Одесліфт» з 20.09.2021 року, яку разом з копіями паспорту громадянина України для виїзду за кордон, ідентифікаційним номером, трудової книжки довідки за реквізитами банку, оригіналом довіреності. Всі документи були відскановані та направлені до відповідача електронною поштою. Проте, відповідач листом від 01.10.2021 року № 18028-18561/Ф-02/8-1500/21 повідомив, що позивачу необхідно особисто звернутись з оригіналами документів, а саме: паспортом громадянина України з відміткою про місце реєстрації, або довідкою про фактичне місце проживання, реєстраційним номером облікової картки платника податків, трудовою книжкою. військовим квитком та дипломом про навчання до будь-якого відділу обслуговування громадян. Оригінал паперової пенсійної справи ОСОБА_1 знаходиться в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області, що підтверджує копія розпорядження № 123064 від 27.10.2016 р. отримана представником позивача із матеріалів пенсійної справи. Позивач вважає, що відповідач протиправно відмовив у поновленні виплати пенсії по інвалідності та призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає, звертає увагу, що листом Головного управління №18028-18561/Ф-02/8-1500/21 від 01.10.2021 не було відмовлено позивачу у поновленні пенсії по інвалідності та/або призначенні пенсії за віком, а лише дано роз`яснення, щодо порядку вчинення дій. Відповідач вказує, що для поновлення виплати пенсії позивачу необхідно особисто звернутися із заявою та необхідними документами до відділу обслуговування громадян (сервісного центру). Іншого чинним законодавством не передбачено. Також відповідач заперечує щодо нарахування компенсації втрати частини доходів, оскільки компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, які вже були нараховані. Спірні виплати пенсії позивачу нараховані не були, оскільки було порушено лише питання про право на такі виплати. Крім того відповідач заперечує проти виплати індексації пенсії, у зв`язку з тим, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому. Відповідач вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду та поновлення виплати пенсії з 01.11.2016 року є незаконним. Головне управління вважає, що не має законних підстав для виплати позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 20.09.2021 із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2018,2019,2020 роки у сумі 9118,81 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 (аркуш справи 12).

Відповідно до матеріалів пенсійної справи, позивачу з 12.06.1996 року призначено пенсію по інвалідності, яка виплачувалася йому до виїзду за кордон.

ОСОБА_1 виїхав за кордон на постійне місце проживання до ФРН, де був прийнятий на консульський облік в Генеральному консульстві України у Франкфурті-на-Майні ФРН.

ОСОБА_1 17.09.2021 року заповнив заяву про призначення/перерахунок пенсії та направив до уповноваженого Управління Пенсійного фонду України, в якій просить поновити йому виплату пенсії з 01.11.2016 року.

Також 17.09.2021 року ОСОБА_1 заповнив заяву про призначення пенсії за віком за матеріалами пенсійної справи із заробітної плати за 24 місяці за довідкою ВАТ «Одесліфт» з 20.09.2021 року та направив до уповноваженого Управління Пенсійного фонду України, в якій просить поновити йому виплату пенсії з 01.11.2016 року.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській листом від 01.10.2021 № 18028-18561/Ф-02/8-1500/21 повідомило, що позивачу необхідно особисто звернутись з оригіналами документів, а саме: паспортом громадянина України, документами про місце проживання особи (реєстрації); документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків; документів про стаж (трудова книжка, диплом, військовий квиток), заяву про виплату пенсії через банківську установу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 №137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (п. 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Крім того, суд зазначає, що пенсії за віком відповідають ознакам такої категорії як власність, а тому не залежать від місця проживання особи пенсіонера, а її протиправне позбавлення буде порушенням гарантій, передбачених частиною четвертою статті 41 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Порядок нарахування та виплати пенсії регламентовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 3 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР право на забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням згідно з цими Основами мають застраховані громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено законодавством України, а також міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно із пунктом 1 частини першої та частиною четвертою статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Аналізуючи зазначені норми права, суд приходить до висновку, що, за загальним правилом, право на призначення (перерахунок, поновлення тощо) пенсії мають громадяни України та іноземці і особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, на умовах та порядку, передбачених законодавством або міждержавними угодами.

Статтею 45 Закону № 1058-IV визначаються строки призначення (перерахунку) та виплати пенсії. При цьому, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня; пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності; У такому самому порядку призначається пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком, якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані на день встановлення інвалідності, і з дня виникнення такого права - якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані в період після встановлення інвалідності до дня звернення за призначенням пенсії по інвалідності. У разі коли вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані після призначення пенсії по інвалідності, пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком призначається з дня настання такого права, якщо звернення за призначенням пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відбулося не пізніше трьох місяців з дня настання такого права; пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Суд зазначає, що пенсія за віком, за вислугу років та інші форми соціального захисту зумовлені певними особливостями, а саме, призначаються у зв`язку з попередньою трудовою діяльністю (працею) особи, ґрунтуються на примусовому вилучені (крім податків із заробітної плати) з боку держави частини коштів для гарантування функціонування системи пенсійного забезпечення, передбачають безумовний та безстроковий обов`язок держави забезпечувати утримання особи у старості, враховуючи, в тому числі, фінансові можливості такої держави, а також право встановлювати особливі умови для отримання таких форм соціального захисту, які, за будь-яких умов не повинні суперечити самій суті відповідного права, бути справедливими та недискримінаційними.

При цьому, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 листопада 2005 року № 21-1.

Відповідно до пункту 2.22 наведеного Порядку за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також посвідку на постійне проживання.

Відповідно до пункту 2.25 Порядку до заяви про виплату пенсії у зв`язку з виїздом за кордон подається паспорт громадянина України для виїзду за кордон з відповідним записом про виїзд на постійне місце проживання за кордон, паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, та довідка або інший документ про зняття з реєстрації місця проживання в Україні.

Згідно із пунктом 4.1 зазначеного Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Відповідно до пункту 4.2 наведеного Порядку при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Згідно із пунктом 1.5 вказаного Порядку, заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Разом з цим, за змістом пункту 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», - заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Поновлення виплати пенсії здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії (пункт 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Згідно з пунктом 2.9 цього Порядку, особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймається паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання (пункт 2.22 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що під час звернення до відповідача з заявою про поновлення пенсії позивачем було надано всі документи, необхідні для розгляду питання щодо поновлення виплати пенсії.

Відповідно до пункту 4.10 Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Отже, після отримання відповідної заяви від позивача про призначення пенсії відповідач повинен був розглянути цю заяву та прийняти мотивоване рішення.

Проте, за наслідками розгляду заяв ОСОБА_1 відповідач не прийняв рішення про поновлення пенсії чи про відмову в поновленні, а надав відповідь листом, чим порушив вимоги статті 45 Закону №1058-ІV та приписів Порядку №22-1.

Щодо обраного позивачем способу захисту, суд зазначає наступне.

У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Оскільки в силу частини статті 49 Закону № 1058-IV передбачено обов`язок органу Пенсійного фонду щодо прийняття відповідного рішення про поновлення виплати пенсії, суд вважає, що територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях поновлення пенсії. Отже, зазначене питання віднесено до дискреційних повноважень територіального органу Пенсійного фонду.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Відповідач як уповноважений орган не перевіряв дотримання інших умов для поновлення пенсії, рішення за заявами позивача не приймалось, тому, з урахуванням відсутності відповідного рішення відповідача відносно ОСОБА_1 суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті пенсії по інвалідності та призначенні пенсії позивачу за віком з 20.09.2021 року; зобов`язання відповідача провести позивачу поновлення та виплату пенсії по інвалідності з 01 листопада 2016 року на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі з врахуванням індексацій та доплат, передбачених пенсійним законодавством компенсацією втрати частини доходів; зобов`язання відповідача провести позивачу призначення та виплату пенсії за віком з 20 вересня 2021 року на підставі документів за матеріалами пенсійної справи з урахуванням заробітної плати за 24 календарних місяці згідно з довідкою ВАТ «Одесліфт» із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком у розмірі 9118,81 грн., є передчасними, оскільки до прийняття відповідного рішення спір про поновлення пенсії (чи відмову у поновленні) не може бути предметом судового розгляду.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 17.09.2021 року про поновлення пенсії 01.11.2016 року та заяви про призначення пенсії за віком за матеріалами пенсійної справи із заробітної плати за 24 місяці за довідкою ВАТ «Одесліфт» з 20.09.2021 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 17.09.2021 року про поновлення пенсії 01.11.2016 року та заяви про призначення пенсії за віком за матеріалами пенсійної справи із заробітної плати за 24 місяці за довідкою ВАТ «Одесліфт» з 20.09.2021 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 90, 139, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у листі від 01.10.2021 № 18028-18561/ф-02/8-1500/21 у виплати пенсії по інвалідності та призначенні пенсії позивачу за віком з 20.09.2021 року; зобов`язання відповідача провести позивачу поновлення та виплату пенсії по інвалідності з 01 листопада 2016 року на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі з врахуванням індексацій та доплат, передбачених пенсійним законодавством компенсацією втрати частини доходів; зобов`язання відповідача провести позивачу призначення та виплату пенсії за віком з 20 вересня 2021 року на підставі документів за матеріалами пенсійної справи з урахуванням заробітної плати за 24 календарних місяці згідно з довідкою ВАТ «Одесліфт» із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком у розмірі 9118,81 грн. - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 17.09.2021 року про поновлення пенсії 01.11.2016 року та заяви про призначення пенсії за віком за матеріалами пенсійної справи із заробітної плати за 24 місяці за довідкою ВАТ «Одесліфт» з 20.09.2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.09.2021 року про поновлення пенсії 01.11.2016 року та заяву про призначення пенсії за віком за матеріалами пенсійної справи із заробітної плати за 24 місяці за довідкою ВАТ «Одесліфт» з 20.09.2021 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.І. Свида