Справа № 380/1453/22
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2022-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/1453/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі-відповідач - ГУ ДПС у Львівській області), в якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.02.2022 №Ф-5771-51 У.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірною вимогою йому як фізичній особі-підприємцю визначено недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску, однак підстави для нарахування єдиного соціального внеску в даному випадку відсутні. Позивач зауважує, що будучи зареєстрованим фізичною особою-підприємцем, не здійснював підприємницьку діяльність та доходів від підприємницької діяльності не отримував. ОСОБА_1 з 1990 року перебував у трудових відносинах з різними юридичними особами, з 09.04.2019 по даний час перебуває у трудових відносинах з ТзОВ «Вектор Люкс». На зарплату позивача як найманого працівника роботодавець нараховував та нараховує, сплачував та сплачує єдиний соціальний внесок. Вказані обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_1 обов`язку сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Тому спірна вимога є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вказав, що ОСОБА_1 перебуває на обліку як платник податків фізична особа- підприємець. Нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на нього покладено обов`язок сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування незалежно від отримання доходу у розмірі не меншому мінімального страхового внеску. Вказує, що позивач з 23.10.2000 включений до реєстру платників ЄДВ. До ЄДР 12.05.2021 внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за власним рішенням. Таким чином, нарахування єдиного соціального внеску є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства. Вважає, що спірні вимоги про сплату боргу оформлені у відповідності до норм чинного законодавства. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою від 24.01.2022 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі з викликом сторін.

Відповідачем 22.02.2022 (вх.№16589) подано клопотання про заміну відповідача, одночасно з поданням відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 29.03.2022 у справі проведено заміну відповідача ГУ ДПС у Львівській області () правонаступником ГУ ДПС у Львівській області (код ЄДРПОУ ВП 43968090).

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до даних трудової книжки ОСОБА_1 (серія НОМЕР_1 від 16.07.1990) позивач з 1990 року по даний час працює як найманий працівник, а саме:

- з 1990 року по 1995 рік у ВО «Електрон»;

- з 1995 року по 1996 рік у підприємствах Львівської залізниці;

- з 1998 року по 1999 рік у ТОВ «Центр-Дистриб`юція»;

- з 1999 року по 2008 рік у ДП «Савсервіс» та ТзОВ «Савсервіс-Карпати»;

- з 2008 року по 2009 рік у ПП «Універсал-Л»;

- з 2009 року по 2018 рік у ТзОВ «Сервіс Солюшенз»;

- з 2018 року по 2019 рік у ТзОВ «Борис-Стиль»;

- з 2019 року по теперішній час у ТзОВ «Вектор Люкс».

Відповідно до відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України форми ОК-5 у період з 1999 року по 2021 рік ОСОБА_1 працює як найманий працівник та відносно нього роботодавцем сплачується єдиний соціальний внесок.

Вказана обставина відповідачем не заперечується.

Згідно до наданих відповідачем відомостей з бази Державної податкової служби України, ОСОБА_1 зареєстрований 24.07.2000 як фізична особа-підприємець.

До Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 12.05.2021 внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за номером запису: 001118633. Підстава: власне рішення.

ГУ ДПС у Львівській області 09.02.2021 на ім`я ОСОБА_1 сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5771-51-У, що виникла станом на 26.03.2021 у сумі 37 788 грн 74 к.

Відповідно до долученого до матеріалів справи витягу з інтегрованої картки платника податку ФОП ОСОБА_1 вказана сума заборгованості нарахована за період з 09.02.2018 по 20.05.2021.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) від 09.02.2021 №Ф-5771-51-У на суму 37 788 грн 74 к. є предметом оскарження у справі з підстав відсутності у позивача обов`язку зі сплати єдиного соціально внеску як фізичної особи-підприємця.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом № 2464-VI.

Відповідно до статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Як закріплено у частині другій статті 2 Закону №2464-VI, виключно цим Законом визначаються платники єдиного внеску.

Стаття 4 Закону №2464-VI містить перелік платників єдиного внеску.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Порядок обліку платників єдиного внеску визначає стаття 5 Закону №2464-VI.

Відповідно до абзацу другого частини першої статі 5 Закону №2464-VI взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1,4,5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється податковим органом шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Абзац одинадцятий частини першої цієї ж статі 5 визначає, що зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзацах другому, п`ятому та сьомому пункту 1 та пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється податковими органами на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб - підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці шостому пункту 1 та пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», - за їхньою заявою після проведення передбачених законодавством перевірок платників, звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці восьмому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - за їхньою заявою.

Питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - платники єдиного внеску) у територіальних органах Державної фіскальної служби України (далі - контролюючі органи), надання контролюючим органам відомостей про клас професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування (далі - Фонд соціального страхування), надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття/зняття з обліку платників єдиного внеску визначаються Порядком обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 № 1162 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03.12.2014 за № 1553/26330 (далі Порядок № 1162).

Відповідно до пункту 3 цей Порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 1, 4 та 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI.

Взяття на облік платників єдиного внеску здійснюється контролюючим органом шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників (пункт 4 Порядку № 1162).

Зняття з обліку платників єдиного внеску - юридичних осіб (відокремлених підрозділів) та фізичних осіб підприємців врегульовано Розділом IV (в редакції наказу №1105 від 30.11.2015), пункт 8 якого стосується зняття з обліку платників єдиного внеску фізичних осіб - підприємців та відповідно до якого процедури зняття з обліку платника єдиного внеску у контролюючому органі розпочинаються у разі надходження від державного реєстратора відомостей про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця із зазначенням номера та дати внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру.

До реєстру страхувальників вносяться відповідні записи із зазначенням дати та причини зняття з обліку платника єдиного внеску.

Датою зняття з обліку платника єдиного внеску є дата внесення запису до реєстру страхувальників.

Дані про зняття з обліку платника єдиного внеску (фізичної особи - підприємця) передаються до державного реєстратора.

Системний аналіз норм Закону № 2464-VI та Порядку № 1162 дає підстави стверджувати, що платником єдиного внеску є фізична особа-підприємець, який в розумінні Закону № 2464-VI є страхувальником, облік яких веде контролюючий орган.

Разом з тим, відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї права на здійснення підприємницької діяльності, яку особа фактично не здійснює, Законом № 2464-VI не врегульовано.

Суд звертає увагу, що необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою господарської діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування єдиного соціального внеску. Отже, саме дохід особи від господарської діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов єдиний соціальний внесок не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування єдиного соціального внеску у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Вказане дає підстави стверджувати, що з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Отже, особа, яка провадить господарську діяльність, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі, не меншому за мінімальний.

Інше тлумачення норм Закону № 2464-VI, на якому наполягає податковий орган, щодо необхідності сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями, які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Саме такий правовий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 07.07.2021 у справі № 142/252/19.

Як встановлено судом, спірна вимога відповідачем сформована у зв`язку з наявністю у позивача боргу зі сплати єдиного соціального внеску, нарахованого контролюючим органом за період з 09.02.2018 по 20.05.2021.

Натомість записами трудової книжки позивача та відомостями Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України форми ОК-5 підтверджуються доводи позивача про те, що у період з 09.02.2018 по 20.05.2021 ОСОБА_1 працював як найманий працівник та відносно нього роботодавцями сплачувався єдиний соціальний внесок у визначеному законом розмірі.

Вказане зумовлює висновок суду про відсутність у позивача обов`язку по сплаті за цей період єдиного внеску як фізичною особою-підприємцем, а у податкового органу правових підстав для нарахування позивачу єдиного соціального внеску.

Щодо строку оскарження позивачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09.02.2021 №Ф-5771-51 У, то на підставі поданих до позовної заяви документів суд дійшов висновку, що позивачем такий строк не пропущений з огляду на таке.

Позивач стверджує, що про наявність спірної вимоги йому стало відомо в грудні 2021 року, під час зупинки автомобіля працівниками поліції, які повідомили про те, що вказаний автомобіль перебуває у розшуку на підставі постанови державного виконавця Залізничного Відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції України (м. Львів). Зі змістом оскаржуваної вимоги представник позивача - адвокат Савка Т.В. ознайомився 14.12.2021, після звернення із клопотанням про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №66683415, що підтверджується копією вказаного клопотання.

До суду ОСОБА_1 звернувся 10.01.2022 шляхом направлення цього позову поштовим відправленням, тобто в межах передбаченого КАС України строку.

Будь-яких доказів на спростування таких доводів позивача відповідач суду не надав.

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не подано належних доказів правомірності формування спірної вимоги.

Натомість доводи позивача щодо наявності підстав визнання оскаржуваної вимоги протиправною знайшли своє підтвердження при судовому розгляді справи.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного

Даючи оцінку вимозі відповідача від 09.02.2021 №Ф-5771-51 У, суд дійшов висновку, що така не відповідає критеріям, встановленим частиною другою статті 2 КАС України для такого роду рішень та прийнята з порушенням положень Закону №2464-VI, тому спірну вимогу слід визнати протиправною і скасувати, задовольнивши позов повністю.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Львівській області понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 992 грн 40 к., сплаченого згідно з квитанцією №41015988-1 від 10.01.2022.

Керуючись ст.ст. 6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 262, 293, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, буд. 35, м. Львів, 79003, код ЄДРПОУ ВП 43968090) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Львівській області від 09.02.2021 №Ф-5771-51У на суму 37 788 грн 74 к.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003, код ЄДРПОУ ВП 43968090) за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 к. судових витрат у вигляді судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.П. Хома