Справа № 440/17343/21
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2022-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 08 квітня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/17343/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до 5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до 5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, в якій просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 10 липня 2021 року про заборону в`їзду в Україну терміном на 5 років.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що перевищення строку перебування позивача в Україні допущено через поважні причини, пов`язані з перебуванням на лікарняному.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

04 січня 2022 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи, у яких Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області зазначало, що доводи позивача суперечать поданим ним доказам; зауважила, що гр. ОСОБА_1 не скористалась правом на звернення до територіального органа ДМС із заявою про продовження строку дії посвідки, а тому просило відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відзиві на позов відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем перевищено строк перебування на території України, жодних дій з метою продовження строку легального перерубування на території України гр. ОСОБА_1 не вчинила, а посилання на поважність причин перевищення строку перебування на території України не підтверджуються достатніми, достовірними та допустимими доказами.

У відповіді на відзив позивачка наполягала на наявності підстав для задоволення її позовних вимог.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 є громадянкою Російської Федерації та прибула на територію України 25 травня 2019 року через КПП "Велика Писарівка" з метою воз`єднання сім`ї з громадянином України.

07 червня 2019 року позивача документована посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_1 строком дії до 06 червня 2020 року.

10 червня 2020 року Котелевським районним сектором УДМС у Полтавській області посвідку на тимчасове проживання було вилучено у зв`язку із закінченням її строку дії.

У строк, передбачений для залишення території України у зв`язку із закінченням терміну дії посвідки на тимчасове проживання перебувала на території України, гр. ОСОБА_1 до країни громадянської належності не виїхала чим допустила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.203 КУпАП, що стало наслідком складення протоколу про адміністративне правопорушення ПР МПТ № 001048 від 16 червня 2021 року та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МПТ № 0010478 від 16 червня 2021 року у вигляді штрафу в розмірі 2125,00 грн., який сплачено позивачем 17 червня 2021 року.

23 червня 2021 року Котелевським районним сектором УДМС у Полтавській області прийнято рішення № 1 про примусове повернення громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до країни походження або третьої країни у термін до 30 червня 2021 року.

У зазначений у рішенні Котелевського районного сектору УДМС у Полтавській області № 1 від 23 червня 2021 року строк позивачка територію України не залишила, а виїхала з неї лише 10 липня 2021 року.

10 липня 2021 року під час здійснення прикордонного контролю прикордонним нарядом "Перевірка" документів відділу прикордонної служби "Юнаківка" І категорії (тип Б) на виїзд з України відповідачем виявлено громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , яка на паспортний контроль пред`явила паспорт громадянина Російської Федерації для виїзду за кордон № НОМЕР_2 , виданий 29 травня 2015 року ФМС Росії по Белгородської області, код підрозділу 31005.

У ході проведення перевірочних заходів встановлено, що громадянка ОСОБА_1 порушила термін перебування в Україні, визначений в рішенні про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства Котелевського районного сектору УДМС у Полтавській області № 1 від 23 червня 2021 року.

Зазначені підстави зумовили винесення відповідачем постанови від 10 липня 2021 року про заборону позивачу в`їзду в Україну терміном на 5 років

Позивач вважає, що вищевказана постанова винесена безпідставно, оскільки під час її прийняття не було враховано факт перебування ОСОБА_1 на лікарняному, а тому звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, які знаходяться в Україні на законних підставах користуються тими ж правами та свободами, а також несуть такі ж самі обов`язки, що і громадяни України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року № 3773-VI (далі - Закон № 3773) іноземець - це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

За змістом частини 134 статті 4 Закону № 3773 іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України.

Пунктом 18 частини першої Закону № 3773 передбачено, що посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Частиною чотирнадцятою статті 5 Закону № 3773 встановлено, що підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною чотирнадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування. Якщо шлюб між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства було укладено за межами України відповідно до права іноземної держави, дійсність такого шлюбу визначається згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право".

У розумінні пункту 5 частини першої статті 5-1 Закону № 3773 строк дії посвідки позивача на тимчасове проживання для відповідної категорії іноземців та осіб без громадянства становить один рік.

Механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання (далі - посвідки) іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання передбачено Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 322 від 25 квітня 2018 року (далі - Порядок № 322).

Підпунктом 2 пункту 67 Порядку № 322 передбачено, що після закінчення строку дії посвідки іноземець та особа без громадянства зобов`язані в семиденний строк зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України. При цьому посвідка здається до територіального органу / територіального підрозділу ДМС.

За правилами пункту 64 Порядку № 322 рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування.

У зв`язку із порушенням позивачем строку перебування на території України 23 червня 2021 року Котелевським районним сектором УДМС у Полтавській області прийнято рішення № 1 про примусове повернення громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до країни походження або третьої країни у термін до 30 червня 2021 року та накладено адміністративне стягнення.

Частинами 1-2 статті 26 Закону № 3773 врегульовано, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в`їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

23 червня 2021 року Котелевським районним сектором УДМС у Полтавській області прийнято рішення № 1 про примусове повернення громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до країни походження або третьої країни у термін до 30 червня 2021 року.

Матеріалами справи підтверджено, що посвідка позивача скасована органом ДМС України на підставі пункту 67 Порядку № 322, копія відповідного рішення іноземцеві вручена позивачу 16 червня 2021 року; а рішення № 1 про примусове повернення громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до країни походження або третьої країни у термін до 30 червня 2021 року вручено позивачу 23 червня 2021 року.

Згідно з частинами 1-2 статті 7 Закону України "Про прикордонний контроль" паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону. У ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб, які прямують через державний кордон.

Статтею 10 Закону України "Про прикордонний контроль" врегульовано, що прикордонний контроль іноземця, особи без громадянства під час виїзду з України передбачає проведення перевірки: наявності у нього дійсного паспортного документа; відсутності щодо нього у базах даних Державної прикордонної служби України інформації про заборону виїзду з України та про доручення правоохоронних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон; виконання ним вимог щодо строків перебування в Україні.

Абзацом 6 частини першої статті 13 Закону № 3773 встановлено, що в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, митних та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні;

Частиною третьою статті 13 Закону № 3773 передбачено, що рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону, або уповноваженим підрозділом Національної поліції України. У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.

За правилами пункту 2.3 Інструкції про порядок прийняття органами охорони державного крдону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої Наказом АДПСУ від 05 грудня 2011 року № 946 рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю приймається органом охорони державного кордону відповідно до частини третьої статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" строком на три роки. Рішення про заборону в`їзду в Україну відповідно до частини другої статті 14 і частини першої статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" приймається строком на п`ять років стосовно іноземців: 1) які незаконно перетнули державний кордон України поза пунктами пропуску через державний кордон України; 2) стосовно яких адміністративним судом прийнято рішення про примусове видворення з України; 3) виявлених в пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України під час їх виїзду з України після закінчення терміну, визначеного для виконання ними рішення про примусове повернення.

Позивач, не заперечуючи факту перевищення строку перебування на території України, зазначала, що таке перевищення відбулось з поважних причин, оскільки гр. ОСОБА_1 перебувала на лікарняному з 29 червня 2021 року по 09 липня 2021 року.

Суд не визнає вказані доводи обґрунтованими, оскільки видана позивачу посвідка на тимчасове проживання № НОМЕР_1 передбачала, що гр. ОСОБА_1 на законних підставах може перебувати на території України до 06 червня 2020 року.

Доказів поважності причин перебування позивача на території України з 07 червня 2020 року суду не надано, а тому факт перебування гр. ОСОБА_1 на лікарняному в період з 29 червня 2021 року по 09 липня 2021 року не може визнаватись судом поважною причиною для залишення на території України в строк, що перевищує зазначений у посвідці.

З огляду на викладене, суд не погоджується з доводами позивача про те, що спірне рішення винесене за відсутності достатніх на те правових підстав, оскільки відповідачем надано достатні, достовірні та допустимі докази з урахуванням яких, суд дійшов до висновку, що орган ДМС під час його винесення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, які передбачені чинним законодавством, що свідчить про обґрунтованість та правомірність спірного рішення.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до 5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (пров. Громадський, 6, м. Суми, Сумська область, 40030, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області (вул. Пушкіна, 63, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на це рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.О. Чеснокова