Справа № 300/8261/21
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2022-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2022 р. справа № 300/8261/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні та виплаті пенсії за списком №2 і зобов`язання зарахувати період роботи до спеціального стажу з 25.07.2003 по 08.07.2011, а також призначити пенсію на пільгових умовах за списком №2 з 01.11.2021, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також - відповідач-1, Головне управління ПФУ в області, орган пенсійного фонду, орган пенсійного забезпечення, Управління) про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні та виплаті пенсії за списком №2 і зобов`язання зарахувати період роботи до спеціального стажу з 25.07.2003 по 08.07.2011, а також призначити пенсію на пільгових умовах за списком №2 з 01.11.2021.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем протиправно і необґрунтовано прийнято рішення від 10.11.2021 за №11 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах за списком №2. Відмову Управління сформувало з підстав відсутності у позивача документально підтвердженого пільгового стажу 12 років і 6 місяців та загального страхового стажу 28 років і 6 місяців, врахувавши при цьому до загального стажу тільки 27 років 7 місяців 10 днів і до пільгового стажу - 8 років 2 місяці 20 днів. Мотивуючи відмову у рішенні від 10.11.2021 за №11 відповідач вказав на не подання ОСОБА_1 матеріалів про результати атестації робочих місць, зокрема, наказ підприємства, яким затверджено результати атестації робочих місць, проатестованість структурних підрозділів та посад працівників (перелік робочих місць), в тому числі не підтвердження сплати страхових внесків.

ОСОБА_1 наполягає на тому, що спірний період роботи в ВАТ (АТ) "Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин" з 25.07.2003 по 08.07.2011 підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача за списком №2, так як працівник не несе відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації робочих місця, а обов`язок такий покладений на керівника підприємства. Як наслідок непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для незарахування відповідного періоду до страхового стажу і відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Крім того спірні періоди роботи, відпрацьовані на території Російської Федерації, а тому при визначенні права на пенсію та обчисленні її розміру слід керуватися також нормами міжнародного права. Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Додатково позивач стверджує, що весь стаж роботи на підприємствах підтверджується відповідними записами у трудовій книжці з посиланням на дату та номер наказів про прийняття і звільнення. З наведених підстав ОСОБА_1 просив позов задовольнити повністю та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 із врахуванням до пільгового стажу спірного період роботи з 25.07.2003 по 08.07.2011.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін за наявними матеріалами. Одночасно судом витребувано у відповідача докази необхідні для розгляду даної адміністративної справи (а.с.28).

На виконання вищевказаної ухвали суду від 21.12.2021, відповідачем-1 направлено поштовим зв`язком письмові пояснення від 18.01.2022 за №0900-0903-7/2199, реєстрація яких разом із відповідними доказами здійснена судом 21.01.2022 (а.с.49-50, 51-220).

Відповідач також скористався правом на подання відзиву на позовну заяву від 13.01.2022 за №0900-0903-8/1480, який надійшов на електронну адресу суду 13.01.2022 і поштову адресу 17.01.2022 (а.с.35-39, 40-45).

Як слідує із змісту письмових пояснень і відзиву на позов відповідач не погоджується з доводами ОСОБА_1 , викладеними у позовній заяві, та вказує на їх безпідставність і необґрунтованість з огляду на наступні обставини. Зокрема зазначено, що до страхового, в тому числі пільгового стажу позивача, не зараховано періоди роботи з 25.07.2003 по 08.07.2011 у зв`язку з відсутністю інформації щодо сплати страхових внесків. Наголосив, що згідно довідок про заробітну плату від 31.05.2012 за №449 і №450, виданих ВАТ (АТ) "Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин", які подані позивачем на підтвердження спірного періоду роботи, містять відомості про фактичну суму заробітної плати позивача за відповідні періоди, при цьому відсутні відомості про суми відрахувань до Пенсійного фонду Російської Федерації, а лише зазначено про проведення таких відрахувань. Згідно з поданими позивачем документами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку №2, його загальний страховий стаж становить 27 років 7 місяців 10 днів, а пільговий стаж - 8 років 2 місяці 20 днів. Відповідач також вказує на відсутність підстав для зарахування спірного стажу роботи і до пільгового періоду, так як позивачем не подано наказів про проведення атестації робочих місць. З урахуванням викладеного та беручи до уваги обставину документального не підтвердження загального і спеціального трудового стажу роботи, відповідач вказує на відсутність у спірному випадку підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, що і слугувало підставою для прийняття рішення від 10.11.2021 за №11 про відмову у призначенні пенсії. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

17.01.2022 відповідач подав суду клопотання від 13.01.2022 за №0900-0903-8/1444 про залучення до участі у справі співвідповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області (а.с.46-47).

Ухвалою суду від 25.01.2022 (а.с.225-226) залучено до участі у адміністративній справі №300/8261/21 другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області (надалі по тексту також - відповідач-2).

Отримавши 31.01.2021 коментовану ухвалу, відповідач-2 не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву (а.с.234).

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина 6 статті 162 КАС України).

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), вивчивши зміст позовної заяви, відзиву на позов, письмових пояснень, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.09.1982 ОСОБА_1 з 02.09.1982 на підставі наказу №77 від 04.09.1982 прийнятий робочим у Богородчанський райміжколгоспбуд Івано-Франківської області, а з 10.01.1983 звільнений з роботи за власним бажанням (а.с.75).

В період з 03.03.1983 по 20.04.1983 позивач працював експедитором у цеху безалкогольних напоїв у Богородчанському районному об`єднанні промислових підприємств, що підтверджується записами №3, 4 у трудовій книжці (а.с.76).

З 15.07.1985 по 15.07.1986 ОСОБА_1 навчався у Професійно-технічному училищі м. Стрий, про що вчинено запис №5 у трудовій книжці позивача (а.с.77).

Позивач з 04.02.1986 прийнятий на роботу в Українську нафтогазорозвідувальну експедицію глибокого буріння об`єднання "ЗапУкргеологія" помічником бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин на нафту і газ, а з 22.11.1990 звільнений з роботи по переводу (а.с.77-78).

Згідно записів №11-12 трудової книжки, ОСОБА_1 в період з 11.12.1990 по 16.11.1993 працював у "ГлавТюменнафтогаз" виробничого об`єднання "Лангепаснафтогаз" помічником бурильника четвертого розряду у цеху капітального ремонту свердловин №2 (а.с.79).

24.11.1993 позивач прийнятий на роботу у Виробниче об`єднання "Юганськнафтогаз" помічником бурильника вахтово-експедиційним методом, а з 10.02.1998 звільнений з роботи за власним бажанням, про що вчинено записи №13-15 у трудовій книжці позивача (а.с.80-81).

З 24.02.1998 по 01.03.1998 ОСОБА_1 працював в ООО ПКРПС "Техносервіс" помічником бурильника 5 розряду капітального ремонту свердловин вахтово-експедиційним методом (а.с.81-82).

Як свідчать записи №18 і №19 у трудовій книжці, ОСОБА_1 в період з 22.07.1998 по 17.01.1999, перебував на обліку у Богородчанському районному центрі зайнятості та отримував виплату допомоги по безробіттю (а.с.82).

В подальшому позивач з 02.11.2001 прийнятий на роботу у ТзОВ "Сибірська компанія по ремонту свердловин" помічником бурильника капітального ремонту свердловин 5 розряду вахтово-експедиційним методом роботи, і 21.02.2002 звільнений з роботи за власним бажанням (а.с.83).

Слідуючи змісту записів №22-24 трудової книжки позивача, з`ясовано, що ОСОБА_1 з 25.07.2003 працював у Відкритому акціонерному товаристві "Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин" помічником бурильника п`ятого розряду в цеху капітального ремонту свердловин, з 16.10.2007 переведений бурильником капітального ремонту свердловин шостого розряду в цеху капітального ремонту свердловин вахтовим методом роботи, а з 13.12.2010 звільнений з роботи на вказаному підприємстві, у зв`язку з розірванням трудового договору (а.с.84).

З 15.12.2010 по 08.07.2011 ОСОБА_1 працював у Відкритому акціонерному товаристві "Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин" бурильником сьомого розряду в цеху капітального ремонту свердловин вахтовим методом роботи, про що свідчать записи №25-26 у вкладиші ВТ №2770217 від 15.12.2010 до трудової книжки (а.с.86).

Записи №25-26 у вкладиші НОМЕР_2 від 05.04.2012 до трудової книжки вказують на те, що позивач 05.04.2012 прийнятий на роботу у Закрите акціонерне товариство "Єрмаковське підприємство по ремонту свердловин" в цех поточного, капітального ремонту свердловин бурильником капітального ремонту свердловин шостого розряду вахтовим методом, а з 23.10.2018 позивач звільнений з роботи, у зв`язку із розірванням трудового договору (а.с.88).

Вищезазначені періоди роботи ОСОБА_2 за даними професіями на вказаних підприємствах, підтверджуються також архівними довідками Відділу по справах архіву Адміністрації міста Новий Уренгой Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації від 01.02.2018 за №1204-02/9989, №1204-02/9990, №1204-02/9991; архівною довідкою Відділу по справах архіву Адміністрації Нафтоюганського району Ханти-Мансійського автономного округу Тюменської області Російської Федерації від 09.06.2016 за №С-896, №С-895; довідками від 01.03.2012 за №№300, 3917, 301, від 31.05.2012 за №№449, 450, від 31.08.2012 за №676, від 21.10.2019 за №594, виданими ВАТ (АТ) "Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин"; довідками від 23.10.2018 за №3382, від 10.05.2018 за №292, від 31.05.2018 за №1556, від 17.01.2019 за №52, від 09.04.2019 за №2324, від 16.09.2019 за №1029, виданими ЗАТ "Єрмаковське підприємство по ремонту свердловин"; довідками від 08.11.2017 за №67/2-3 576 і №67/2-3 577, від 13.11.20-17 за №36-1401, виданими ТзОВ "Лукойл-Західна Сибір"; наказами про проведення і завершення атестації робочих місць за умовами праці від 11.02.2008 за №82, від 18.08.2009 за №186, від 01.12.2012 за №921, від 31.12.2013 за №1242 і №1245, а також протоколами щодо атестації робочих місць у ЗАТ "Єрмаковське підприємство по ремонту свердловин"; картами атестації робочих місць за умовами праці №106 у ВАТ "Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин", архівною довідкою Відділу по справах архіву Адміністрації міста Лангепаса Ханти-Мансійського автономного округу Тюменської області Російської Федерації від 28.11.2017 за №Ц-2 (а.с.92-216).

Після досягнення 55-річного віку, позивач 01.11.2021 звернуся до Тисменицького відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (сервісний центр №11) із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с.54-57).

Із змісту розписки-повідомлення від 01.11.2021 слідує, що ОСОБА_1 на підтвердження наявності загального та пільгового стажу подав вище перелічені документи для призначення пенсії (а.с.55-57).

Вказані документи наявні у відповідача, оскільки подані останнім суду як докази на підтвердження обставин справи (а.с.92-216).

Як свідчать матеріали справи ОСОБА_1 попередньо звертався до органу пенсійного фонду із заявами від 08.021.2020, 07.04.2020, 04.08.2020 про призначення пенсії на пільгових умовах. Втім, згідно пояснень позивача, за результатами розгляду таких заяв, йому відмовлено у призначенні пенсії (а.с.23-24, 58-65).

В подальшому, внаслідок розгляду заяви позивача від 01.11.2021 про призначення пенсії,

відповідачем-2, за результатом розгляду поданих позивачем документів, повторно прийнято рішення від 10.11.2021 за №11 про відмову у призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах за списком №2 з підстав відсутності у позивача загального страхового і пільгового стажу із посиланням на дію положень статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.223).

Додатково, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 15.11.2021 за №0900-0204-8/42677 повідомило позивача про відсутність підстав для призначення пенсії на пільгових умовах за списком №2, з урахуванням відсутності у позивача загального страхового і пільгового стажу.

Виходячи із змісту коментованого рішення і листа органу пенсійного фонду загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 27 років 7 місяців 10 днів, а пільговий стаж - 8 років 2 місяці 20 днів.

До пільгового стажу не враховано, зокрема, періоди роботи позивача в ВАТ (АТ) "Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин" з 25.07.2003 по 08.07.2011, з підстав відсутності доказів сплати страхових внесків і неподання наказів про проведення атестації робочих місць, що додатково підтверджується поясненнями відповідача-1 (а.с.21-22, 49-50).

Не погоджуючись із діями Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у зарахуванні періодів роботи до спеціального стажу та призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі по тексту також - Закон №1058-IV).

За змістом частини 2 статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Позивач в адміністративному позові в обґрунтування необхідності зарахування до страхового стажу період роботи з 25.07.2003 по 08.07.2011 в ВАТ (АТ) "Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин", посилається на норми міжнародних угод, підписаних Україною та Російською Федерацією.

Разом з цим, як свідчать доводи органу пенсійного забезпечення, єдиними підставами для відмови у зарахування до стажу роботи позивача вище коментованого періоду слугувала обставина не підтвердження компетентними органами Російської Федерації сплати страхових внесків у конкретних сумах таких відрахувань та відсутність наказів про проведення атестації робочих місць.

Так, приписи статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року врегулюють правовідносини, за змістом яких пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг регламентовано положеннями статті 8 Закону №1058-ІV.

Як визначено статтею 1 Закону №1058-ІV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, яке діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (пункт 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-ІV).

Згідно абзацу 9 частини 3 статті 24 Закону №1058 страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом частин 1, 10, 12 статті 20 Закону №1058-ІV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 16 статті 106 Закону №1058-ІV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.

Таким чином, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, законом покладено на страхувальника, який зобов`язаний здійснювати нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Такі вимоги визначені і в національному законодавстві Російської Федерації.

В контексті законодавства нашої держави, то за змістом статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 (надалі по тексту також - Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі по тексту також - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За правовим регулюванням пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, прийняття на підтвердження стажу роботи, зокрема, довідок, застосовується тільки в тому випадку, коли відсутня трудова книжка, або відсутні відповідні записи чи містяться неправильні чи неточні записи в трудовій книжці про роботу особи на підприємстві.

З 29.07.1993 діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58 (надалі по тексту також - Інструкція №58).

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника (пункт 1.1 Інструкції №58).

Як встановлено судом, у позивача є в наявності трудова книжка серії НОМЕР_1 від 02.09.1982 і вкладиш до трудової книжки НОМЕР_3 від 15.12.2010, які надані останнім відповідачу для розгляду питання про зарахування спірного періоду до страхового стажу позивача (а.с.74-84, 85-86).

Вказана трудова книжка і вкладиш до неї, містить записи про роботу ОСОБА_1 у ВАТ (АТ) "Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин", а саме: запис №22 прийняття на роботу з 25.07.2003 помічником бурильника п`ятого розряду в цеху капітального ремонту свердловин, запис №23 про переведення з 16.10.2007 бурильником капітального ремонту свердловин шостого розряду в цех капітального ремонту свердловин, і запис №24 про звільнення останнього з роботи на вказаному підприємстві з 13.12.2010, у зв`язку з розірванням трудового договору (а.с.84); запис №25 про прийняття на роботу з 15.12.2010 бурильником сьомого розряду в цеху капітального ремонту свердловин вахтовим методом роботи, і запис №26 про звільнення останнього з роботи з 08.07.2011 (а.с.86).

Такі записи засвідчені чітким відтиском печатки вказаного підприємства та не містить ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості і достовірності.

Відомості із довідок від 01.03.2012 за №№300, 3917, 301, від 31.05.2012 за №№449, 450, від 31.08.2012 за №676, від 21.10.2019 за №594, виданими ВАТ (АТ) "Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин" свідчать про нарахування і виплату ОСОБА_1 заробітної плати за період роботи в такому акціонерному товаристві з 25.07.2003 по 08.07.2011 та відрахування із заробітної плати позивача страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації (а.с.18, 19, 20, 100-101, 107, 138, 140).

Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача про відсутність доказів сплати страхових внесків за спірний період, як на підставу його не врахування до стажу позивача, оскільки чинними міжнародними угодами визначено взаємне зарахування стажу роботи, набутого у країні учасниці угоди відповідно до законодавства країни-роботодавця. Сам факт офіційного працевлаштування позивача підтверджується відповідними довідками, а також записами в трудовій книжці.

Будь-яких доказів, які б підтверджували несплату страхових внесків до пенсійних органів Російської Федерації, в тому числі з вини позивача в суду немає.

В контексті аргументів відповідача-1 щодо відсутності підстав для врахування до пільгового стажу позивача по списку №2 періоду роботи в ВАТ (АТ) "Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин" з 25.07.2003 по 08.07.2011, у зв`язку із неподанням наказів про проведення атестації робочих місць, що також слугувало причиною для прийняття органом пенсійного фонду рішення від 10.11.2021 за №11, суд зважає на наступні мотиви.

Так, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок.

Таким чином, в силу приписів пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи призначається працівникам за наявності трьох обов`язкових умов у сукупності:

- зайняття повний робочий день на відповідних роботах із шкідливими і важкими умовами праці - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України;

- атестація робочих місць;

- досягнення 55 років для чоловіків і при стажі роботи у період звернення з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок.

Повертаючись до фактичних обставин у справі суд зазначає, що орган пенсійного фонду в рішенні від 10.11.2021 за №11 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 на пільгових умовах за списком №2, проаналізувавши подані ним необхідні документи, фактично погодився з наявністю в позивача (а.с.53, 223):

- 27 років 7 місяців 10 днів загального страхового стажу (що є не достатнім для призначення пенсії на пільгових умовах);

- 8 років 2 місяці 20 днів стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України (що є менше обов`язкових 12 років 6 місяців).

Зміст рішення від 10.11.2021 за №11 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах, а також пояснення, наведені відповідачем у відзиві на позов, вказують на одну із причин неврахування до пільгового стажу спірного періоду роботи в ВАТ (АТ) "Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин" з 25.07.2003 по 08.07.2011, - у зв`язку із неподанням наказів про проведення атестації робочих місць.

Досліджуючи такі доводи і аргументи відповідача з даного приводу суд вказує на наступне.

Як уже відзначалось судом, у трудовій книжці і вкладиші до трудової книжки ОСОБА_1 містяться точні записи про період роботи останнього з 25.07.2003 по 08.07.2011 в ВАТ (АТ) "Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин" (записи №22-26).

Слід відмітити, що 21.08.1992 вступив в дію Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 за №442 (надалі по тексту також - Порядок №442).

Даним Порядком встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за віком на пільгових умовах за Списками №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, які можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та розробленими Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (надалі по тексту також - Мінпраці України) від 01.09.1992 за № 41 (надалі по тексту також - Методичні рекомендації).

Зміст зазначених нормативних актів свідчить, що основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць за приписами Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Пунктами 8, 9 Порядку №442 передбачено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці України разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 за №383 (надалі по тексту також - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, які чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Необхідно зазначити, що на період роботи ОСОБА_1 з 25.07.2003 по 08.07.2011, чинними були Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 за №36 (надалі по тексту також - Постанова №36).

Згідно підрозділу 2 "Добування нафти, газу і газового конденсату" розділу XII "Буріння, видобування та перероблення нафти, газу та газового конденсату, перероблення вугілля і сланцю" Постанови №36, посада "Бурильники капітального ремонту свердловин" (код 12.2а) віднесена до списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Також, посада "Помічника бурильника капітального ремонту свердловин" і посада "Бурильника капітального ремонту свердловин" (код 2130200а-11292), яку обіймав позивач у спірний період роботи передбачена списком №2 виробництв, робіт професій та посад, робота на яких дає право на пенсію на за віком на пільгових умовах, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 за №10.

Так, у пункті 4.2 коментованого Порядку №383 йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

У відповідності до пунктів 4.3, 4.4, 4.5 Порядку №383 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо атестація була вперше проведена після 21.08.1997, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.1992, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо ж атестація з 21.08.1992 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Таким чином, з 21.08.1992 підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є передусім наявність професії і виробництва у відповідних Списках та підтвердження шкідливих умов праці працівника безпосередньо на робочому місці результатами атестації робочих місць, проведення якої передбачено вищевказаним Порядком №442, за умови зайнятості працівника на вищеназваних роботах не менш як 80% робочого часу, встановленого для відповідного виробництва. Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на пенсію за віком на пільгових умовах.

Разом з цим Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 за №442, яким передбачено, що відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за віком на пільгових умовах за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених відповідною постановою Кабінету Міністрів України, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Абзацом 2 пункту 4 вказаного Порядку встановлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Особа, яка працює на посаді, віднесеній до списків №№1, 2, робоче місце по якій підлягає атестації відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Велика Палата Верховного Суду у справі №520/15025/16-а від 19.02.2020 сформулювала правовий висновок, згідно з яким особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах списком №2.

Головне управління Пенсійного фонду України в області не надало суду належного доказу, який би засвідчував обставину не проведення атестації робочих місць за посадами, які обіймав ОСОБА_1 у спірний період у ВАТ (АТ) "Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин", в тому числі зайнятості позивача на вищеназваних роботах менше 80% робочого часу, встановленого для виробництва, залученого до виконання акціонерним товариством.

Відтак, відповідальність за проведення атестації робочих місць і збереження відомостей про її результати покладається виключно на роботодавця, а тому, відсутність у органу пенсійного фонду відомостей щодо наявності документів про підтвердження проведеної атестації, за умови підтвердження трудової діяльності записами у трудовій книжці, не може слугувати достатньою підставою для неврахування до пільгового стажу позивача по списку №2 коментованого періоду роботи.

Досліджуючи наявні в матеріалах справи докази, які також подавались позивачем 01.11.2021 разом із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, суд вказує на достатність підстав для врахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду роботи у ВАТ (АТ) "Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин" з 25.07.2003 по 08.07.2011.

На підтвердження періоду роботи позивача з 25.07.2003 по 08.07.2011 у ВАТ (АТ) "Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин" в матеріалах справи міститься довідка №676 від 31.08.2012 про особливий характер роботи і умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії і підтвердження постійної зайнятості на пільговій роботі, видана за підписами уповноважених посадових осіб акціонерного товариства (а.с.13).

Зміст коментованої довідки свідчить про зайнятість позивачем у спірний період повний робочий день з виконання встановленої щоденної норми робочого часу і річного балансу робочого часу, встановленого трудовим законодавством. Посада "помощника бурильщика капитального ремонта скважин" (зміст назви на російській мові) і посада "бурильщика капитального ремонта скважин" (зміст назви на російській мові), які обіймав позивач передбачена списком №2 виробництв, робіт професій та посад, робота на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 за №10, а саме, розділ 12, підрозділ 2, позиція 2130200а-11292, і такий стаж дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

Згідно довідок від 01.03.2012 за №№300, 3917, 301, від 31.05.2012 за №№449, 450, від 31.08.2012 за №676, від 21.10.2019 за №594, видані ВАТ (АТ) "Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин" ОСОБА_1 отримував заробітну плату за відповідні періоди, з якої здійснено відрахування страхових внесків у фонд соціального страхування і в Пенсійний фонд Російської Федерації(а.с.18, 19, 20, 100-101, 107, 138, 140).

Також в матеріалах справи містяться карта атестації робочих місць за умовами праці №106 у ВАТ "Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин", зокрема, посади "Бурильники капітального ремонту свердловин" і "Помічника бурильника капітального ремонту свердловин" та відповідні протоколи до такої карти (а.с.114-130).

На переконання суду, в сукупності долучені позивачем вище коментовані документи є належними і достатніми доказами, які підтверджують право ОСОБА_1 на врахування до його пільгового стажу по списку №2 періоду роботи у ВАТ (АТ) "Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин" з 25.07.2003 по 08.07.2011.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що оскільки позивач досягнув 55 років, має загальний страховий стаж більше 28 років і 6 місяців, в тому числі стаж роботи за списком №2 більше 12 років 6 місяців, з урахуванням висновку суду про необхідність зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 25.07.2003 по 08.07.2011, то ОСОБА_1 має право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Згідно наявної в матеріалах справи копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 , виданого 18.04.1996, останній народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже на момент звернення із заявою від 01.11.2021 про призначення пенсії на пільгових умовах за списком №2 досягнув 55 років (а.с.66-70).

За змістом вимог пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Матеріали справи свідчать про неодноразові звернення позивача із заявами про призначення пенсії починаючи з 08.01.2020, втім належні і достатні документи, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, позивач долучив до заяви від 01.11.2021, що виключає можливість для призначення пенсії за віком саме з дня, який настає за днем досягнення пенсійного віку.

Суд звертає увагу сторін на те, що позивач у адміністративному позові ставить питання тільки про визнання протиправним дій відповідача. Разом з тим, за останньою заява ОСОБА_1 , поданої до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, рішення за правилами екстериторіальності прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України у Сумській області (№11 від 10.11.2021).

Надалі, продовжуючи порушувати права позивача, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відмовило у призначення спірної пенсії, повідомивши про це ОСОБА_1 листом від 15.11.2021 за №0900-0204-8/42677.

Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 2 статті 9 КАС України).

Отож, надаючи об`єктивну оцінку факту порушеного права ОСОБА_1 , виходячи за межі позовних вимог, враховуючи відсутність будь-яких ефективних засобів правового захисту порушеного права позивача, окрім судового, суд дійшов висновку, що для належного захисту у цій справі слід:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком №2 період роботи з 25.07.2003 по 08.07.2011 у ВАТ (АТ) "Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин", та зобов`язати врахувати такий період до пільгового стажу по списку №2;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області від 10.11.2021 за №11 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2, з 01.11.2021.

В Рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2007 у справі №1-29/2007 зазначено, що утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, які є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини 2 статті 6, частини 2 статті 19, частини 1 статті 68 Конституції України вони є загальнообов`язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Принципи соціальної держави втілено також у ратифікованих Україною міжнародних актах: Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 року, Європейської соціальної хартії (переглянутій) 1996 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та рішеннях Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні .

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у спірному випадку відповідач не діяв на підставі закону, із урахуванням усіх обставин, які мають значення для вірного вирішення порушеного позивачем питання, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають до задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд відзначає, що позивач за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру сплачено судовий збір в розмірі 908,00 гривень, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься платіжне квитанція від 13.12.2021 за №12791 (а.с.1).

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли з вини як Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області, яке прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії, так із вини Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, яке листом повідомило про відмову у призначенні такої пенсії, підлягають стягненню з відповідачів за рахунок їх бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в солідарному порядку по 454,00 гривень з кожного.

Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 134, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком №2 період роботи з 25.07.2003 по 08.07.2011 у ВАТ (АТ) "Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин".

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області від 10.11.2021 за №11 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області врахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком №2 період роботи з 25.07.2003 по 08.07.2011 у ВАТ ВАТ (АТ) "Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 з 01.11.2021 пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) сплачений судовий збір в розмірі 454,00 гривень (чотириста п`ятдесят чотири гривні нуль копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області (ідентифікаційний код юридичної особи 21108013) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) сплачений судовий збір в розмірі 454,00 гривень (чотириста п`ятдесят чотири гривні нуль копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ), АДРЕСА_1 ;

відповідач-1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018;

відповідач-2 - Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області (ідентифікаційний код юридичної особи 21108013), вул. Пушкіна, буд. 1, місто Суми, 40030.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.