Справа № 500/785/22
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/785/22

04 квітня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до відповідача з інформаційним запитом про надання інформації щодо зменшення пенсії за вислугу років (30 років) до 70% від суми грошового забезпечення, відсутності у проведеному перерахунку збільшення розміру пенсії на 5%, з урахуванням участі на ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби (III категорія), відсутності додаткової пенсії у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком згідно ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідь ГУ ПФУ в Тернопільській області листом від 29.12.2021р. повідомило, що:

- з 01.01.2008 року позивачу була перерахована пенсія виходячи з 80% грошового забезпечення, а на збільшення розміру пенсії за вислугу років на 5% з урахуванням участі на ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи не було правових підстав;

- в 2018 році Головне управління Пенсійного фонду України при перерахунку пенсії на виконання Постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» щодо позивача застосувало розмір 70% від суми грошового забезпечення, відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачують у порядку встановленому Постановою Кабінету України від 25.03.2014 року №112.

Позивач вважає зазначені дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області протиправними та необґрунтованими, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою від 09.02.2022 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 10.03.2022. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Пенсію позивачу призначено з 11.09.2002 року в розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення, з яких 80% за вислугу років (ЗО років служби) та 5% з урахуванням участі на ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби (III категорія). Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції, що діяла до 29.04.2006 було передбачено збільшення розміру пенсії за вислугу років па 5% відповідних сум грошового забезпечення особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесенні до II та III категорії постраждалих (пункт в статті 13 Закону). З 29.04.2006 відповідно до Закону України від 04.04.2006 №3591-IV Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців було внесено зміни до статті 13 Закону, яким виключено положення щодо збільшення розміру пенсії за вислугу років.

Оскільки на момент проведення перерахунку пенсій згідно постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, а саме на січень 2008 року діяла редакція статі 13 Закону із змінами, внесеними 29.04.2006 органи Пенсійного фонду України не мали правових підстав для застосування інших норм законодавства, які втратили чинність. З урахуванням наведеного починаючи з 01.01.2008 пенсія позивачу була перерахована виходячи з розміру 80 % від грошового забезпечення. Відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які маюгь право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України постановою від 21.02.2018 №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб визначив порядок і терміни проведення перерахунку та встановив види грошового забезпечення, які враховуються при перерахунку пенсії. Відповідно до статті 13 цього ж Закону (по якому передбачено проведення перерахунку пенсії) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Виходячи із зазначеного при перерахунку пенсії, проведеного на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб застосована вищезазначена норма Закону.

Пунктом 13 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії, зокрема, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», призначається одна пенсія за її вибором.

Позивачу з 2002 виплачується пенсія за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ.

Даним Законом передбачено виплату таких видів пенсії як пенсія за вислугу років, пенсія по інвалідності та пенсія в разі втрати годувальника.

Статтею 7 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Відтак, відповідач зазначив, що будь-яких порушень прав позивача на пенсійне забезпечення, зокрема щодо порядку проведення перерахунку пенсії та її виплати, у своїх діях не вбачає, а тому просив в задоволенні позову відмовити.

14 березня 2022 року ухвалою суду було залишено без руху позовну заяву та надано час для усунення недоліків, шляхом подання до суду доказів звернення до відповідача про перерахунок пенсії в розмірі 80 відсотків або вже винесені судові рішення щодо перерахунку пенсії в розмірі 80%; здійснення доплати судового збору у розмірі 1984,80 грн. та подання суду доказів такої сплати.

29 березня 2022 року позивачем подано заяву про усунення недоліків, а саме долучено до матеріалів справи оригінал квитанції від 29.03.2022 року на суму 1984,80 грн. і докази звернення до відповідача про перерахунок пенсії в розмірі 80 відсотків або вже винесені судові рішення щодо перерахунку пенсії в розмірі 80%.

Відповідно до п.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У відповідності до ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Беручи до уваги зміст наведених норм та відсутність клопотань сторін про розгляд справи в судовому засіданні за їх участю, суд вважає за можливе розглянути дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в межах строку, визначеного статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , перебуваю на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримую пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ. Пенсію мені було призначено в 2002 році в розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення, з яких 80% за вислугу років (ЗО років служби) та 5% з урахуванням участі на ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби (III категорія).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.10.2021 у справі №500/5831/21 (https://revestr.court.qov.Ua/Review/100819930) було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату пенсії мені з 01.04.2019 на підставі довідки Тернопільського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 14.07.2021 №11/1/5849 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання вищезазначеного рішення, відповідач перерахував пенсію позивача, але з отриманого ним перерахунку пенсії з 01.01.2022р. вбачається, що ГУ ПФУ в Тернопільській області самовільно застосувало розмір пенсії 70% від суми грошового забезпечення.

14 грудня 2021 року позивач звернувся до відповідача з інформаційним запитом про надання інформації щодо зменшення пенсії за вислугу років (30 років) до 70% від суми грошового забезпечення, відсутності у проведеному перерахунку збільшення розміру пенсії на 5%, з урахуванням участі на ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби (III категорія), відсутності додаткової пенсії у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком згідно ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідь на запит позивача від 14.12.2021 щодо виконання вищезазначеного рішення, ГУ ПФУ в Тернопільській області листом від 29.12.2021р. повідомило, що з 01.01.2008 року йому була перерахована пенсія виходячи з 80% грошового забезпечення, а на збільшення розміру пенсії за вислугу років на 5% з урахуванням участі на ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи не було правових підстав. В 2018 році Головне управління Пенсійного фонду України при перерахунку пенсії на виконання Постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» щодо позивача застосувало розмір 70% від суми грошового забезпечення, відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачують у порядку встановленому Постановою Кабінету України від 25.03.2014 року №112.

Не погодившись із діями ГУ ПФУ в Тернопільській області позивач звернувся до суду із даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.13 Закону №2262-ХІІ пенсії за вислугою строків служби призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або службу в органах внутрішніх справ (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); в) особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

При цьому, ч.2 цієї статті визначено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів.

З урахуванням вищезазначених правових норм, мені було призначено пенсію з 11.09.2002 року в розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення: 80% за вислугу років (30 років служби) та + 5% збільшення як особі , що брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби (III категорія)

У подальшому, редакція частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", норма якої визначала максимальний відсотковий розмір відповідних сум грошового забезпечення військовослужбовця для обчислення пенсії, змінювалася неодноразово.

Так, в статті 13 Закону №2262-ХІІ в редакції Закону України від № 3591-IV від 04.04.2006 виключено положення щодо збільшення пенсії за вислугу років для осіб, що брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали-місце.

Закон № 3591-IV набрав чинності після призначення мені пенсії з розрахунку 85" % розміру грошового забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

З 01.01.2018 року Головне управління Пенсійного фонду України при перерахунку пенсії на виконання Постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» самовільно застосувало розмір 70% від суми грошового забезпечення.

Натомість, зазначена Постанова не змінила регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсій на підставі Закону № 2262-ХІІ- від 09.04.1992 року.

Згідно ч.4 статті 63 Закону № 2262-ХІІ, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію, за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсів звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704).затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового І начальницького складу. Постанова № 704 набрала чинності 01 січня 2018 року.

Пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 13.02.2008 року в редакції Постанови КМУ №103 від 21.02.2018 року (далі - Порядок) встановлено, що пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах, та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частиною третьою статті 51 Закону (з дати виникнення права на нього без обмеження строком).

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення мені пенсії, загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 % відповідних сум грошового забезпечення.

Законом України від 27 березня 2014 року №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», який набрав чинності в цій частині 01.05.2014 року, статтю 13 Закону № 2262-ХІІ викладено в наступній редакції: «максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення ...».

Згідно з пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом закон зворотної сили не має, а тому чинні норми ч.2 ст.13 Закону №2262-ХІІ поширюються на відносини, які виникли після набуття чинності.

Таким чином, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року №1166-Vll зміни до частини 2 статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися виключно при призначенні нових пенсій. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Приписи названого Закону на мене (Позивача) не поширюються.

Зазначаю, що статтею 46 Конституції України встановлено право громадян на соціальний захист. Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання,, пов`язані, з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій, і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

При проведенні перерахунку пенсії з 01.01.2018 року Відповідач не був наділений повноваженнями щодо зменшення максимального розміру пенсії, який був обчислений при призначені пенсії.

Зазначений висновок узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду України, викладеною у постанові від 16 жовтня 2019 року у зразковій справі № 240/5401/18.

Верховний Суд у постанові від 28.01.2021 у справі №420/40/20 дійшов висновку, що правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 16.10.2019 у зразковій справі № 240/5401/18, містить дві обставини: при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, а відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним. Правильним є застосування цього правового висновку лише до правовідносин, у яких відсоткове значення розміру пенсії осіб не змінювалось від моменту призначення до перерахунку у бік зниження. Натомість до правовідносин у цій справі (та всіх аналогічних) необхідно застосовувати лише першу частину зазначеного правового висновку «при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення» та Верховний Суд розширив зазначений правовий висновок наступним чином: «у всіх випадках при перерахунку призначеної особі відповідно до Закону 2262-ХІІ пенсії Пенсійний орган повинен застосовувати відсоткове значення розміру пенсії по відношенню до грошового забезпечення у розмірі, який особа отримувала станом на момент здійснення такого перерахунку».

Колегія суддів Верховного Суду у постанові від 14 вересня 2021 року у справі № 300/1447/19 не вбачала підстав для відступу від зазначеного висновку та зауважує, що такий відповідає конституційним принципам щодо недопущення звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини та принципу незворотності нормативно-правових актів у часі відповідно до приписів статті 58 Конституції України.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд зазначає, що дії Головного управління ПФУ в Тернопільській області щодо зменшення розміру пенсії з 85% до 70% сум грошового забезпечення. Нехтуючи нормами конституції України та законів України, є протиправними та такими, що порушують права позивача.

Відповідно до положень ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції, чинній на момент призначення мені пенсії) Особам, віднесеним до категорії 3, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком.

У подальшому, редакція статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», норма якої визначала розрахунок розміру додаткової пенсії, змінювалася неодноразово.

Текст статті 51 в редакції Закону №107-VI від 28.12.2007- зміну визнано неконституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22.05.2008.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони та інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Статтею 46 Конституції України встановлено право громадян на соціальний захист. Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З огляду на вищезазначене та те, що Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має вищу юридичну силу в порівняні з Постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 року №112 та від 23.11.2011 року №1210, на які посилається відповідач, виплати додаткової пенсії в меншому розмірі ніж це передбачено ст. 51 зазначеного Закону, є не правомірними.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 992,40 грн. згідно квитанції від 04.02.2022 та в розмірі 1984,80 грн. від 29.03.2022.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 85 % до 80% грошового забезпечення з 01.01.2008 року.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 80 % до 70% грошового забезпечення з 01.01.2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 з 01.01.2008 в розмірі 85 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області щодо зміни розміру додаткові пенсії, що призначена ОСОБА_1 відповідно до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції, чинній на і момент призначення пенсії).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату додаткові пенсії ОСОБА_1 , що призначена відповідно до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області сплачений судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок, відповідно до квитанцій від 04.02.2022 року та у розмірі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 80 копійок від 29.03.2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 06 квітня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769).

Головуючий суддя Подлісна І.М.