Справа № 380/7740/21
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/7740/21 пров. № А/857/21671/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Качмара В.Я., Пліш М.А.,

за участю секретаря судових засідань - Михальської М.Р.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року (головуючий суддя: Сподарик Н.І., місце ухвалення - м. Львів, дата складення повного тексту судового рішення - 26.10.2021) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бориславської міської ради Львівської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання протиправним і скасування рішення, -

встановив:

ОСОБА_1 , 13.05.2021 звернувся із позовом, в якому просив визнати протирпавним та скасувати рішення № 311 Бориславської міської ради Львівської області від 20.04.2021 «Про дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки».

Обґрунтовує позовні вимоги тим, що оскаржуваним рішенням Бориславської міської ради Львівської області порушено його права та законні інтереси на отримання у власність земельної ділянки площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку у АДРЕСА_1 . Вказує, що рішенням Бориславської міської ради Львівської області йому надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки. Проте, в подальшому відповідачем прийнято рішення яким надано також дозвіл щодо розроблення проєкту із землеустрою щодо спірної земельної ділянки громадянці ОСОБА_2 .. Позивач зазначає, що оскарженим рішенням Бориславська міська рада Львівської області створила ситуацію, за якої існуватиме два проєкти землеустрою про відведення земельних ділянок у власність, які частково накладаються між собою. На думку позивача, Борисласька міська рада з порушенням cт. 122 ЗК України вийшла за межі своїх повноважень при винесенні рішення № 311 від 20.04.2021, адже з моменту погодження проєкту землеустрою розробленого позивачем, у відповідача відсутні правові та фактичні підстави для надання дозволу на розробу проєкту землеустрою земельної ділянки гр. ОСОБА_2 .

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року у задоволені позову відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.

Представник позивача Іваницький Я.О. у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав.

Представник третьої особи Курка Н.П. заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, його участь в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та третьої особи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.11.2017 ОСОБА_1 звернувся до Бориславської міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1000 кв м для садівництва та обслуговування житлового будинку у АДРЕСА_1 . До цієї заяви було долучено копії паспорту ОСОБА_1 та графічних матеріалів, на яких позначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Рішенням Бориславської міської ради 27.06.2018 № 1388 позивачу надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, площею 1000 кв.м у АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель запасу міста.

Позивач, замовив розроблення такого проєкту землеустрою у Бориславському міському виробничому відділі Львівської регіональної філії Державного підприємства Центр державного земельного кадастру .

Бориславська міська рада 31.01.2019 за результатами розгляду розробленого проєкту надала свій Висновок № 16з, яким відділ архітектури та містобудування погодив такий проєкт щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку гр. ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 .

Позивачем подано заяву про внесення відомостей до Державного земельного кадастру від 06.03.2019.

Рішенням № РВ-019 від 20.03.2019 державного кадастрового реєстратора Відділу у Дрогобицькому районі Міськрайонного управління у Дрогобицькому районі та м. Дрогобич Головного управління Держгеокадастру у Львівській області було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, з огляду на наявність перетину земельних ділянок, а саме земельної ділянки, відомості про яку просив внести позивач, із земельною ділянкою (кадастровий номер: :10:017:0355), так як земельна ділянка з кадастровим номером :10:017:0355 перебуває у користуванні за договором оренди у гр. ОСОБА_2 .

З метою з`ясування причин існування такої ситуації, представник позивача звернувся до Міськрайонного управління у Дрогобицькому районі та м. Дрогобича Головного управління Держгеокадастру у Львівській області із адвокатським запитом про отримання документації, яка стала підставою для внесення у кадастр інформації про земельну ділянку :10:017:0355. Водночас, цим органом Держгеокадастру було надано завірену копію проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення городництва гр. ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 .

Бориславською міською радою, у відповідь на адвокатський запит, надано копії проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та договір оренди землі на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2 , яка надана гр. ОСОБА_2 .

Також, з отриманих документів вбачається, що 03.08.2016 Бориславською міською радою було прийнято рішення № 269 «Про надання дозволу на розроблення проєктів відведення земельних ділянок», яким гр. ОСОБА_2 отримала дозвіл на розроблення проєкту землеустрою.

Бориславською міською радою 24.11.2016 прийнято рішення № 470 «Про затвердження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання безоплатно громадянам земельних ділянок у власність та оренду», відповідно до якого ОСОБА_2 надано дозвіл на оренду земельної ділянки для ведення городництва, за адресою АДРЕСА_2 (кадастровий номер :10:017:0355).

Між Бориславською міською радою та ОСОБА_2 12.04.2017 укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендар 12.04.2017 приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення городництва за адресою АДРЕСА_2 (кадастровий номер :10:017:0355) терміном на 5 років до 12.04.2022.

Бориславська міська рада, 20.04.2021 прийняла рішення № 311 «Про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» відповідно до якого ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1000 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, із земель, що перебувають в оренді зі зміною цільового призначення у категорію земель житлової та громадської забудови.

Позивач, не погодившись з цим рішенням у частині надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, звернувся з позовом до суду.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено належних та достатніх доказів на підтвердження порушення його законних прав та інтересів у результаті ухвалення Бориславською міською радою Львівської області від 20.04.2021 «Про дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», а вказане рішення органу місцевого самоврядування ухвалене з дотриманням вимог чинного законодавства у спосіб та в межах наданих повноважень, не створює несприятливих наслідків для прав, свобод та інтересів позивача, а тому підстави для його скасування відсутні.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. п. «а», «б» ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Частинами 1, 3, 4 ст. 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Згідно ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР), виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Згідно ч. ч. 4-6 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель.

Передача земельних ділянок у власність громадянам - працівникам державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа провадиться після затвердження проекту приватизації земель у порядку, встановленому цим Кодексом.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч. ч. 8, 9 ст. 118 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до ч. 10 ст. 118 Земельного кодексу України зазначено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Частиною 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України, передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проєкт подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Аналізуючи вищенаведені наведені норми права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян. Так, одним з етапів безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян є подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність та отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач не погоджується з рішенням Бориславської міської ради Львівської області № 311 від 20.04.2021, яким громадянці ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки полощею 1000 кв м на АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що стаття 118 Земельного кодексу України, яка регулює порядок безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок, не містить будь яких обмежень щодо кількості звернень до уповноважених органів щодо надання дозволів на розробку проєктів землеустрою на одну і ту ж земельну ділянку.

Крім цього, вказана норма не передбачає будь яких застережень, щодо дій суб`єкта владних повноважень, у разі отримання від декількох громадян клопотань про надання дозволу на виготовлення проєкту землеустрою для відведення у власність щодо однієї і тієї ж самої земельної ділянки.

Аналогічний правовий висновок у подібних правовідносинах викладений у постанові Верховного Суду у постанові від 15.01.2021 справа № 820/2018/18.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не бере до уваги покликання апелянта, що оскаржуване рішення Бориславської міської ради Львівської області № 311 від 20.04.2021 створює систематичні перешкоди у реалізації його права на безоплатну приватизацію земельної ділянки. Тобто, спірне рішення не порушує прав та законних інтересів позивача у спірних правовідносинах, оскільки не встановлює обмежень щодо реалізації останнім права на приватизацію земельної ділянки у встановленому законом порядку.

Крім цього, частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналізуючи вказану норму, суд апеляційної інстанції зауважує, що ч. 7 ст. 118 ЗК України містить вичерпний перелік підстав, який не підлягає розширеному тлумаченню, для відмови у наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема, невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проєктів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Разом з тим, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстави, які передбачені ч. 7 ст. 118 ЗК України, для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_2 відсутні.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення № 311 Бориславської міської ради Львівської області від 20.04.2021 «Про дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, а отже, висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, є правильним.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до приписів ст. 139 КАС України, підстави для стягнення судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 310, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 380/7740/21 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. Я. Качмар
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 08.04.2022.