Справа № 380/7086/21
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2022-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/7086/21 пров. № А/857/19825/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В.,Довгої О.І.,

при секретарі судового засідання: Пославському Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року (суддя Сасевич О.М., ухвалене в м. Львові о 13:33, повний текст складено 25.08.2021) у справі № 380/7086/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Львівської митниці та просив визнати протиправним та скасувати рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA209000/2021/700004/2 від 23.03.2021р., яким визначено митну вартість автомобіля AUDI А7 SPORTBACK, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , в розмірі 51170.00 EUR.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, його оскаржив відповідач- Львівська митниця, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених у ній підстав, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зокрема зазначає, що митниця не могла визначити вартість на базі ціни, встановленої експортером у зв`язку з відсутністю документального підтвердження всіх її складових, тому вартість визначалася на базі загального рівня цін на подібний товар. Відтак в ході здійснення митного контролю була виявлена цінова пропозиція до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції ідентичного автомобіля тим же ж продавцем та тим же ж показником одометра, що міститься на загальнодоступних інтернет ресурсах, де вартість є значно вищою за заявлену декларантом. Відтак зазначає, що під час здійснення митного контролю за МД ЦА209180/2021/009667 було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами опрацювання встановлено наступне: в митній декларації країни відправлення 21DE79Е2 від 01.03.2021 в графі 46 зазначена вартість (36500Євро) відмінна від фактурної (36000 Євро); платіжний документ № датований 22.02.2021 тоді як інвойс виданий 01.03.2021. В платіжному документі вказаний рахунок (№ НОМЕР_2 ) який не подавався до митного оформлення. Зазначає, що декларантом на вимогу митного органу було надіслано платіжний документ № від 22.02.2021 та висновок про якісні та вартісні характеристики №1487 від 09.03.2021, та під час аналізу висновку про якісні та вартісні характеристики №1487 від 09.03.2021 встановлено, що для визначення вартості експерт посилається на інформаційне джерело [5] отримане з ресурсів мережі Інтернет. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

В судовому засіданні представник апелянта надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги заперечив, просив таку відхилити.

Протокольною ухвалою суду від 31.03.2022 продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.03.2021 року ОСОБА_2 , який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 25.02.2021 року від імені ОСОБА_1 та за його рахунок, придбав у нерезидента "Europa Export Uwe Kunk" легковий автомобіль AUDI модель А7 SPORTBACK, рік випуску - 2018 та модельний рік - 2019, гібридний дизельний тип двигуна з електродвигуном об`ємом - 2967 см. куб., ідентифікаційний номер НОМЕР_1 вартістю 36000 євро, та 02.03.2021 року уповноваженою особою позивача - фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 було подано до Галицької митниці Держмитслужби митну декларацію UA209180/2021/009667, митна вартість товару відповідно до графи 43 ЕМД визначена позивачем із застосуванням основного методу - за ціною договору.

На підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем митному органу подані: 1)рахунок-фактура (інвойс) №Z-0105191 від 01.03.2021 року; 2)акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA 209060/2021/001904 від 03.03.2021 року; 3)тимчасове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 01.03.2021 року; 4)картка технічного огляду від 27.09.2019 року, складена іспанською; 5)квитанція про оплату грошових коштів за автомобіль від 01.03.2021 року на суму 30000 євро; 6)висновок №1487 від 09.03.2021 року експертного авто товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу, що підтверджує митну вартість авто в сумі 36000 євро; 7)договір про надання послуг митного брокера; 8)фото транспортного засобу; 9)скріншот щодо вартості автомобілів AUDI A7; 10)митна декларація країни відправлення MRN 21DE79E2 від 01.03.2021 року; 11)сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу від 05.03.2021 року.

В подальшому, за результатом обробки інформації Галицькою митницею Держмитслужби було запропоновано позивачу подати додаткові документи з метою підтвердження митної вартості товарів, та на вимогу відповідача, позивачем було подано: 1)висновок №1487 від 09.03.2021 року експертного авто товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу, що підтверджує митну вартість авто в сумі 36000 євро; 2)квитанція № від 22.02.2021 року про оплату авансу за автомобіль у розмірі 6000 євро; 3)розширену митну декларацію країни відправлення MRN 21DE79E2.

23.03.2021 року Галицькою митницею Держмитслужби було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів UA209000/2021/700004/2.

В графі 33 даного рішення митного органу зазначено, зокрема, що у митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість не підтверджена документально. Встановлено, що в митній декларації країни відправлення 21DE79E2 від 01.03.2021 в графі 46 зазначена вартість відмінна від фактурної. Платіжний документ № датований 22.02.2021, тоді як інвойс виданий 01.03.2021. В платіжному документі вказано рахунок, який не подавався до митного оформлення. В рішенні також визначено резервний метод визначення митної вартості. Джерелом інформації для визначення митної вартості використано цінову пропозицію щодо продажу аналогічного транспортного засобу, вартість якого 51170 євро.

ОСОБА_1 , вважаючи вищезазначене рішення Галицької митниці Держмитслужби протиправним, звернувся в суд з даним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій (ч. 6 ст. 264 МК України).

Частиною 1 статті 337 МК України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, в силу приписів статті 49 Митного кодексу України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 52 МК України зокрема передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

Частинами 1-3 статті 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 58 Митного кодексу України визначено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 5 статті 57 МК України передбачено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Проаналізувавши наведені норми суд першої інстанції зробив вірний висновок, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, частиною 3 ст. 53 МК України передбачено обов`язок декларанта подавати додаткові документи (за наявності) до визначеного частиною другою цієї статті загального переліку. При цьому такий обов`язок виникає у декларанта виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У такому випадку декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності): 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з ч. 2, 4, 5 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Послідовність дій посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів під час здійснення їх митного контролю та митного оформлення визначено Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженими наказом Державної митної служби України від 11.09.2015 №689, п. 6, 7 Розділу ІІ яких передбачено, що при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартості, зокрема, аналізується: включення всіх складових митної вартості; включення всіх платежів, які відповідають вимогам, встановленим частинами п`ятою - восьмою статті 58 Кодексу, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; наявність помилок при перенесенні відомостей з документів, які підтверджують митну вартість товарів, до митної декларації та/або до декларації митної вартості; наявність арифметичних помилок в митній декларації, декларації митної вартості або документах, які підтверджують митну вартість товарів; наявність помилок при перерахунку сум в іноземній та/або національній валютах; наявність помилок при здійсненні нарахувань (наприклад, знижок); наявність помилок при перерахуванні одиниць виміру оцінюваного товару на одиниці виміру товару відповідно до Митного тарифу України. При перевірці розрахунку та числового значення заявленої митної вартості товарів здійснюється перевірка наявності у підтверджуючих документах всіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ подається); митній декларації графи 12, 20, 22, 31 (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності реквізитів документів, які підтверджують митну вартість товарів), 45, 46; документах, поданих для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, для декларування яких не застосовується митна декларація (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості); рахунку-фактурі або іншому документі, який визначає вартість товару.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки, контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Частиною 6 статті 54 МК України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Проаналізувавши наведені норми суд першої інстанції вірно зазначив, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим судом першої інстанції вірно зазначено, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відтак, судом першої інстанції вірно зазначено, що наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Як передбачено частиною 3 ст. 54 МК України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від UA209000/2021/700004/2 від 23.03.2021 року прийнято із зазначенням наступних причин: у митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки митна вартість товару не підтверджена документально; в графі 46 митної декларації країни відправлення 21DE79E2 від 01.03.2021 зазначена вартість відмінна від фактурної; платіжний документ № датований 22.02.2021, тоді як інвойс виданий 01.03.2021; в платіжному документі вказаний рахунок, який не подавався до митного оформлення.

З приводу висновків відповідача про невідповідність поданих позивачем документів, з огляду на те, що оплата за оцінюваний товар здійснена раніше за виставлення рахунку, адже платiжний документ датовано 22.02.2021, а інвойс (рахунок-фактура) №Z-0105191 датовано 01.03.2021, судом першої інстанції вірно зазначено, що між позивачем (покупець) та "Europa Export Uwe Kunk" 01.03.2021 року було укладено дилерський договір купівлі-продажу вживаного транспортного засобу AUDI A7, номер шасі НОМЕР_1 . Згідно умов договору ціна продажу товару становить 36000 євро, завдаток 6000 євро банківським переказом.

Як вбачається з матеріалів справи, оплата за товар позивачем здійснювалась в два етапи: перший - переказом грошових коштів в якості завдатку в сумі 6000 євро на банківський рахунок продавця, що підтверджується дублікатом квитанції № від 22.02.2021 року, згідно якої платник ОСОБА_1 здійснив переказ грошових коштів в сумі 6000 євро на рахунок одержувача UWE KUNK. Другим етапом оплати товару був готівковий розрахунок в сумі 30000 євро, що підтверджується квитанцією від 01.03.2021 року.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що в процедурі контролю за митною вартістю товару, предметом визначення (встановлення, дослідження) є ціна товару та інші складові митної вартості товару. При цьому, умови оплати, безпосередньо ціни товару не стосуються, а суперечності ж у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що умови оплати позивачем придбаного авто жодним чином не впливають на його ціну, визначену в митній декларації, а відтак, оскільки дотримання чи недотримання умов оплати не стосується безпосередньо його ціни, вказані висновки відповідача, судом першої інстанції вірно визнано помилковими (узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постановах від 29.01.2019р. у справі №804/441/18, від 11.04.2018р. у справі №804/4680/16 та від 30.11.2018р. у справі №815/4044/15.

Щодо посилання відповідача на той факт, що в графі 46 митної декларації країни відправлення 21DE79E2 від 01.03.2021 статистична вартість відмінна від фактурної, то судом першої інстанції вірно зазначено, що порядок визначення статистичної вартості товару регулюється законодавством країни експортера та в даному конкретному випадку не може бути предметом дослідження Галицької митниці Держмитслужби.

Також судом першої інстанції вірно спростовано той факт, що в платіжному документі вказано рахунок, який не подавався до митного оформлення, адже жодною нормою чинного митного законодавства України не передбачено наявності у позивача такого обов`язку.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що висновок митного органу про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), є необґрунтованим, а доцільність застосування резервного методу - недоведеним.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскільки в документах відсутні розбіжності, відповідач не надав суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. Надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за цей товар, відтак у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість авто за ціною договору, відтак відповідач під час здійснення контролю правильності визначення позивачем митної вартості товару і митного оформлення діяв у спосіб, який не відповідає вимогам Митного кодексу України.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені фактичні обставини справи, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами ст.139 КАС України підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає.

Керуючись статтями 289, 308, 315, 316, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року у справі №380/7086/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга
Повне судове рішення складено 08.04.2022