Справа № 520/8741/19
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 лютого 2022 року

Київ

справа №520/8741/19

адміністративне провадження № К/9901/13304/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Усенко Є.А.,

суддів: Білоуса О.В., Яковенка М.М.,

розглянувши у судовому засіданні без повідомлення сторін справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківський комбікормовий завод" до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, касаційне провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2019 (суддя Заічко О.В.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2020 (головуючий суддя Катунов В.В., судді Бершов Г.Є., Григоров А.М.),

У С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року Приватне акціонерне товариство "Харківський комбікормовий завод" (далі - ПрАТ "Харківський комбікормовий завод", Підприємство, позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (далі - ГУ ДПС, відповідач), у якому просило визнати протиправними та скасувати прийняті ГУ ДПС щодо Підприємства податкові повідомлення-рішення від 20.05.2019: №1 - про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на 795 633,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 198 908,25 грн., №1 - про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) на 8 468 560,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 2 117 140 грн., №1 - про зменшення від`ємного значення ПДВ на 380 031,00 грн., №1 - про застосування штрафу у розмірі 1 452,53 грн. за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше днів на суму ПДВ 14 525,32 грн., №1 - про застосування штрафу у розмірі 1 200 801,50 грн. за відсутність складання та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України, податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 2 401 603,00 грн.

Обґрунтовуючи позов, Підприємство посилалося на те, що висновки ГУ ДПС в акті перевірки про порушення Підприємством норм Податкового кодексу України внаслідок неправомірного зменшення розміру доходу, який підлягає оподаткуванню (рядок 01 «дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» декларацій з податку на прибуток за 3-й, 4-й квартали 2016 року, 2-й квартал 2018 року) на загальну суму 3796797,00 грн (за рахунок збільшення у бухгалтерському обліку витрат на таку ж суму), заниження податкових зобов`язань з ПДВ за грудень 2016 року, вересень 2017 року на загальну суму 8244062,00 грн та завищення податкового кредиту за лютий 2016 року на 306402,00 грн (далі - ПК) за операціями з придбання у ТОВ «Профімпорт» електрообладнання вартістю 1475513,04 грн (з ПДВ), ТОВ «Олівде» послуг з фумігації пшениці вартістю 16910,00 грн (з ПДВ), ТОВ «РБК Еліто-Сфера» зерна кукурудзи врожаю 2016 року вартістю 111148,00 грн (з ПДВ), ТОВ «Гранум Трейдінг» послуг з митного оформлення товарів вартістю 9967,27 грн (з ПДВ), ТОВ «Пальметта» товарно-матеріальних цінностей (вшивальник) вартістю 3194,40 грн (з ПДВ), ТОВ «Транзитзерно» зерна пшениці 6 класу вартістю 172050,00 грн (з ПДВ), ТОВ «Лайтрей» зерна кукурудзи врожаю 2016 року вартістю 290425,88 грн (з ПДВ) , а також з продажу ПрАТ «Укргазбуд» електрообладнання вартістю 2144640,00 грн (з ПДВ) спростовуються наданими під час перевірки документами бухгалтерського та податкового обліку, які підтверджують здійснення господарських операцій із зазначеними постачальниками та їх правомірне відображення Підприємством у бухгалтерському та податковому обліку. Також позивач вказував, що в період, за який проведена перевірка, на підприємстві відповідно до наказів органу управління мало місце тимчасове виведення з експлуатації (консервація) деяких основних засобів у зв`язку з виробничою необхідністю, ремонтом та зменшенням обсягу виробництва, що, однак, не є операцією з переведення основних засобів у невиробничі активи. У зв`язку з цим контролюючий орган безпідставно застосував пункт 198.5 статті 198 ПК і нарахував позивачу податкові зобов`язання з ПДВ як з умовних операцій продажу основних засобів, тимчасово виведених з експлуатації, та застосував штрафні (фінансові) санкції за не реєстрацію податкових накладних на відповідну суму ПДВ. Крім того, позивач зазначив, що договірні відносини між ВАТ «Харківський комбікормовий завод» та ТОВ «Агротехніка-Поділля» (офіційний дилер) і ТОВ «Представництво «Ростсільмаш» (постачальник) щодо поставки неякісної продукції (комбайну кормозбирального) були припинені з набранням законної сили рішенням Господарського суду Харківської області від 12.03.2013 у справі №922/398/13 про розірвання договору та стягнення збитків. Погашення дебіторської заборгованості по взаємовідносинах із зазначеними контрагентами було відображено у бухгалтерському та податковому обліку мало місце в 2013 році, який не входить до періоду планової документальної перевірки, призначеної згідно з наказом від 25.07.2018 № 5370 (з 01.01.2016 по 30.06.2018).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2019, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2020, позов задоволено.

Суди першої та апеляційної інстанцій, задовольняючи позов, виходили з того, що позивач спростував належними та допустимими доказами висновки контролюючого органу в акті перевірки про безтоварність операцій з придбання товарів та послуг у ТОВ «Профімпорт», ТОВ «Гранум Трейдінг», ТОВ «Олівде», ТОВ «Пальметта», ТОВ «РБК Еліто-Сфера», ТОВ «Транзитзерно» (далі - контрагенти-постачальники). Такого висновку суди дійшли на підставі оцінки наданих ПрАТ "Харківський комбікормовий завод" первинних та інших документів, виписаних на операції з придбання товарів (послуг) у зазначених вище контрагентів-постачальників (договорів, специфікацій, актів виконаних робіт, карток рахунків, податкових та видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, реєстрів товарно-транспортних накладних, листів, актів приймання-передачі). Також суди зазначили, що на час здійснення господарських операцій контрагенти-постачальники були в Єдиному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та були зареєстровані платниками ПДВ, тобто мали відповідну правосуб`єктність для вчинення господарських операцій, результати яких відображені у фінансовому та податковому обліку Підприємства, та виписування податкових накладних. Також суди попередніх інстанцій на підставі оцінки доказів у справі встановили рух активів Підприємства (зміну у майновому стані) у процесі здійснення господарської діяльності, отримання позивачем економічної вигоди з врахуванням придбання товарів (послуг) у зазначених контрагентів-постачальників, що за висновками судів також свідчить про необґрунтованість висновків контролюючого органу про безтоварність господарських операцій з вказаними контрагентами. Суди попередніх інстанцій відхилили доводи відповідача, що стосовно ТОВ «Пальметта», ТОВ «Гранум Трейдинг», ТОВ Транзитзерно» в інформаційний системі ДФС «Податковий блок» (підсистема «СФП») є інформація про порушення кримінальних проваджень за фактом вчинення злочину, передбаченого статтею 205 Кримінального кодексу України (фіктивне підприємництво), взявши до уваги, що вирок суду в цих кримінальних провадженнях не ухвалений, а сторона у адміністративній справі не може посилатися на докази, зібрані в процедурах кримінального провадження без їх оцінки судом у вироці. Суди виснували, що сам по собі факт порушення кримінального провадження не є беззаперечним свідченням нереальності господарських операцій із суб`єктом господарювання, діяльності якого стосується кримінальне провадження.

Суди попередньої інстанції встановили, що відповідно до наказів Голови правління ПрАТ «Харківський комбікормовий завод» від 31.12.2016 № 55 та від 30.09.2017 №51/1 були виведені з експлуатації основні засоби згідно з переліками, затвердженими актами «Про тимчасове виведення основних засобів з використання та їх консервацію ПрАТ «Харківський комбікормовий завод» від 02.12.2016 та від 01.09.2017, у зв`язку з виробничою необхідністю, ремонтом та зменшенням виробітку комбікорму. Згідно з наказом від 31.03.2018 №31/1 ці основні засоби були введені в експлуатацію після закінчення ремонту. Відповідно до встановлених обставин, застосувавши норму підпункту «в» пункту 198.5 статті 198 ПК, суди дійшли висновку, що підстав для збільшення позивачу податкових зобов`язань з ПДВ на 8244062,00 грн за операціями з умовного продажу основних засобів, які були тимчасово виведені з експлуатації, у ГУ ДПС не було, оскільки операції з переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів щодо цих основних засобів не було.

ГУ ДПС подало до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалені у цій справі судові рішення.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати зазначені судові рішення і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити

Підставою касаційного оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2019 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2020 відповідач зазначив пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 138.2 статті 138, пунктів 198.1, 198.3, 198.5, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України без урахування висновку Верховного Суду України, викладеного у постановах від 18.07.2017 (справа №21-3123а16), від 27.06.2017 (справа №21-3418а16), від 01.12.2015 (справа №21-3788а15), щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

Верховний Суд ухвалою від 03.08.2020 відкрив касаційне провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити скаргу без задоволення як необґрунтовану та безпідставну, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Відповідно до частини першої статті 341 КАС (з урахуванням змін, які набрали чинності 08.02.2020) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Верховний Суд перевірив наведені у касаційній скарзі доводи в межах підстави відкриття касаційного провадження та дійшов висновку, що касаційне провадження у цій справі слід закрити.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 339 КАС суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

У постанові від 19.05.2020 (справа №910/719/19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Встановлюючи обов`язковим при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин врахування висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду, частина п`ята статті 242 КАС презумує застосування норм права у подібних правовідносинах.

Зазначаючи підставою касаційного оскарження пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС, ГУ ДПС посилається на не відповідність правозастосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права висновку Верховного Суду України в постановах від 18.07.2017 (справа №21-3123а16), від 27.06.2017 (справа №21-3418а16), від 01.12.2015 (справа №21-3788а15), згідно з яким статус фіктивного, нелегального підприємництва несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального їх підтвердження документами бухгалтерського обліку.

У справах №21-3123а16, №21-3418а16 та №21-3788а15 факт фіктивного підприємництва встановлено відповідно до вироку суду, яким особа, причетна до створення суб`єкта господарювання, від імені якого були оформлені документи на здійснення господарських операцій, визнана винною у фіктивному підприємництві. Верховний Суд України виснував, що статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю навіть за формально підтвердження її документами.

У справі №520/8741/19 суд встановив, що вироку суду, в якому був би встановлений факт фіктивного підприємництва з використанням контрагентів-постачальників, не ухвалено, тобто такий факт судом не встановлений. Посилаючись на відкриття кримінальних проваджень, відповідач не зазначає, яка саме інформація, отримана у процедурах досудового розслідування в цих провадженнях, слугувала підставою для висновку в акті перевірки про відсутність у осіб, які підписували первинні документи на здійснення господарських операцій з участю ТОВ «Пальметта», ТОВ «Гранум Трейдинг», ТОВ Транзитзерно», повноважень діяти від імені зазначених товариств та підписувати документи. Відповідні докази суду надані не були. Суди попередніх інстанцій не встановили, що документи, якими оформлені господарські операції між позивачем та ТОВ «Пальметта», ТОВ «Гранум Трейдинг», ТОВ Транзитзерно» від імені цих товариств підписані особами, які не були на це уповноважені.

Враховуючи зазначене, стверджувати, що суди першої та апеляційної інстанцій при застосуванні норм права не врахували висновок Верховного Суду України у вказаних вище постановах, підстав немає.

Інше застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права у цій справі (№520/8741/19), порівняно з наведеними постановами Верховного Суду України у справах №21-3123а16, №21-3418а16 та №21-3788а15, обумовлено іншими обставинами у справі та неподібністю правовідносин.

Обґрунтування відповідачем підстави касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій (не врахування судами обставин у справі, перелік яких наведено у касаційній скарзі, а також неправильне (неповне) дослідження доказів у справі) фактично стосуються встановлених судами попередніх інстанцій обставин у справі та додаткової перевірки доказів, що знаходиться поза межами касаційного перегляду справи, встановленими статтею 341 КАС.

Відповідно до частини другої статті 341 КАС суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Порушення норм процесуального права при оцінці доказів та встановленні обставин у справі може бути підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною другою статті 353 КАС, що кореспондує підставі касаційного оскарження судового рішення, встановленій пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС.

Однак, згідно з частиною першою статті 341 КАС суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги наведене, є встановлені пунктом 5 частини першої статті 339 КАС підстави для закриття касаційного провадження, відкритого у цій справі на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС за касаційною скаргою ГУ ДПС.

Керуючись статтями 248, 328, пунктом 5 частини першої статті 339, статтями 341, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Харківській області закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Є.А. Усенко

О.В. Білоус

М.М. Яковенко ,

Судді Верховного Суду