Справа № 380/17399/21
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Давидівської сільської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Давидівської сільської ради (Відповідач), в якому просить визнати бездіяльність Давидівської сільської ради протиправною та зобов`язати Давидівську сільську раду розглянути заяви та надати дозволи на виготовлення документацій із землеустрою щодо несформованих ділянок площами 1,8000 га для ведення особистого селянського господарства та 0,12 га для ведення індивідуального садівництва, які розташовані на території Давидівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, згідно бажаних місць розташувань, що зазначені в картографічних матеріалах до заяв.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що є учасником бойових дій та відповідно до пункту 14 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на такі пільги як, зокрема, першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва. Позивач надіслав поштою до Давидівської сільської ради заяви про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки площею 1,8000 га для ведення особистого селянського господарства та земельної ділянки площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва, які розташовані на території Давидівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. До вказаних заяв позивач долучив усі необхідні документи, передбачені частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України. Площі земельних ділянок, які позивач бажає отримати, відповідають розмірам, установленим статтею 121 Земельного кодексу України. Тому, виходячи з того, що позивач виконав усі встановлені законом вимоги, відтак, на його думку, наявні підстави вважати, що його заяви повинні бути розглянуті Давидівською сільською радою у передбаченому Земельним кодексом порядку. Однак із незрозумілих причин останньою не було надано жодної, визначеної законодавством відповіді, з чого можна дійти висновку про те, що вказані заяви не були розглянуті на сесії Давидівської сільської ради взагалі. Таку бездіяльність відповідача позивач уважає протиправною, оскільки відповідно до вимог частини 7 статті 118 Земельного кодексу України та частин першої, другої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Давидівська сільська рада була зобов`язана у місячний термін винести подані ним заяви про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність на розгляд сесії ради та прийняти щодо них одне з двох можливих передбачених законом рішень: про надання відповідних дозволів або ж про відмову у їх наданні. На думку позивача, у спірному випадку відповідач як суб`єкт владних повноважень порушив принципи належного врядування та правової визначеності. Крім того, у бездіяльності відповідача вбачається дискримінація поданих позивачем заяв відносно заяв інших громадян, які розглянуті Давидівською сільською радою у встановленому законом порядку із дотриманням належної процедури розгляду, в той час як заяви позивача не розглянуті взагалі. Тим самим своєю протиправною бездіяльністю відповідач чинить перешкоди позивачу у реалізації передбаченого Конституцією України та Земельним кодексом України права на безоплатну приватизацію землі в межах норм, передбачених статтею 121 цього Кодексу.

Також позивач зазначає, що на підтвердження отримання Давидівською сільською радою надісланих ним заяв про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою він у окремо поданому запиті на отримання інформації просив надіслати йому зареєстровані та належним чином засвідчені примірники цих заяв. 07 червня 2021 року позивачу надіслано відповідь № 1909 про те, що його заява про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,8000 га для ведення особистого селянського господарства зареєстрована за вхідним номером 1309/68-2021 від 02 червня 2021 року, розглянута та скерована на розгляд комісії та сесії сільської ради, а також надано примірник цієї заяви. Проте відповідачем не зареєстровано та не направлено позивачу на електронну адресу та адресу місця проживання заяви щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва, чим порушено норми Законів України «Про доступ до публічної інформації» та «Про звернення громадян». Окрім того, позивач направив відповідачу звернення громадянина в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян», в якому просив надати йому інформацію щодо бажаної земельної ділянки, однак Давидівською сільською радою відповіді на вказане звернення надано не було, чим також порушено вимоги згаданого Закону.

У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що за результатами розгляду заяв позивача про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки площею 1,8000 га для ведення особистого селянського господарства та земельної ділянки площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва, які розташовані на території Давидівської сільської ради, були належним чином підготовлені відповідні проекти рішень та винесені на розгляд сесії ради. 14 липня 2021 року за результатами депутатських голосувань прийняті рішення № 273-8/2021 та № 274-8/2021, якими вирішено відмовити позивачу у наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення йому у власність земельних ділянок згідно поданих ним заяв через невідповідність їх місць розташування Генеральному плану с. Давидів Пустомитівського району Львівської області. Відповідач уважає, що сесія Давидівської сільської ради під час розгляду заяв позивача діяла правомірно та в межах своїх повноважень.

Також відповідач наголошує, що Давидівською сільською радою розглянуто всі заяви та запити позивача із врахуванням вимог Законів України «Про доступ до публічної інформації» та «Про звернення громадян».

У зв`язку з вищевикладеним відповідач просить суд у задоволенні адміністративного позову позивача відмовити в повному обсязі.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 18 жовтня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 06 листопада 2015 року ГУ МВС України у Львівській області, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Позивач звернувся засобами поштового зв`язку до Давидівської сільської ради із заявами від 02 червня 2021 року, в яких просив надати йому дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,8000 га для ведення особистого селянського господарства та земельної ділянки площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва, які розташовані на території Давидівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

14 липня 2021 року 8-ма сесія VІІІ-го демократичного скликання Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області прийняла рішення № 273-8/2021 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 », яким вирішила відмовити гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в с. Давидів Львівського району Львівської області відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України (невідповідність місця розташування земельної ділянки до «Генерального плану с. Давидів Пустомитівського району Львівської області»).

14 липня 2021 року 8-ма сесія VІІІ-го демократичного скликання Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області прийняла рішення № 274-8/2021 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 », яким вирішила відмовити гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для індивідуального садівництва в с. Давидів Львівського району Львівської області відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України (невідповідність місця розташування земельної ділянки до «Генерального плану с. Давидів Пустомитівського району Львівської області»).

Також суд встановив, що позивач скерував засобами поштового зв`язку Давидівській сільській раді звернення про надання інформації щодо землі від 02 червня 2021 року, в якому просив надати таку інформацію: 1) Чи надана земля у користування чи постійне користування іншим фізичним або юридичним особам?; 2) Чи надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо землі, вказаної на викопіюванні, іншим особам?; 3) Чи планується ця земельна передаватися на аукціон?; 4) У разі якщо моя заява про надання дозволу на розробку проекту землеустрою буде подана першою, то чи буде першочергово розглядатись моя заява про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення мені у власність землі?.

Окрім того, позивач скерував засобами поштового зв`язку Давидівській сільській раді запит на інформацію від 02 червня 2021 року, в якому просив надіслати йому на адресу проживання та на електронну адресу зареєстрований та належним чином засвідчений примірник заяви Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та звернення Про надання інформації щодо землі.

Листом від 07 червня 2021 року № 1903 Давидівська сільська рада повідомила позивача про те, що його заява, вхідний № 1311/68-2021 від 02 червня 2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розглянута та скерована на розгляд комісії та сесії сільської ради.

Листом від 07 червня 2021 року № 1909 Давидівська сільська рада повідомила позивача про те, що його заява, вхідний № 1309/68-2021 від 02 червня 2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розглянута та скерована на розгляд комісії та сесії сільської ради.

Листом від 07 червня 2021 року № 1911 Давидівська сільська рада повідомила позивача про те, що Давидівською сільською радою розглянутий його запит на інформацію відповідно до вимог чинного законодавства. Про результати розгляду повідомляємо наступне. Давидівська сільська рада надсилає Вам на адресу проживання та на електронну адресу належним чином засвідчений примірник заяви № 1309/68-2021 від 02 червня 2021 року з описом.

Листом від 07 червня 2021 року № 1922 Давидівська сільська рада повідомила позивача про таке. Земельна ділянка, яка вказана в Вашому інформаційному запиті, згідно даних погосподарського обліку перебуває в користуванні громадян Давидівської сільської ради. Станом в період з 2016 року рішень щодо розпорядження земельною ділянкою, яка вказана в Вашому запиті, не надавалось, в період до 2016 року в Давидівській сільській раді інформація відсутня. Відповідно до генерального плану населеного пункту с. Давидів цей масив відноситься до земель житлової громадської забудови. Ваша заява буде розглянута на черговому засіданні постійної комісії з питань земельних відносин, природокористування та екології з подальшим розглядом на черговому засіданні Давидівської сільської ради відповідно до норм Земельного кодексу України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та інших норм чинного законодавства в сфері земельних відносин.

Позивач, уважаючи протиправною бездіяльність відповідача стосовно нерозгляду його заяв про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,8000 га для ведення особистого селянського господарства та земельної ділянки площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва, які розташовані на території Давидівської сільської ради, а також нерозгляду звернення та запиту на інформацію, звернувся з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка відповідності дій відповідача щодо розгляду заяв позивача про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, звернення та запиту на інформацію вимогам чинного законодавства.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Щодо позовних вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача стосовно нерозгляду його заяв про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,8000 га для ведення особистого селянського господарства та земельної ділянки площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва, які розташовані на території Давидівської сільської ради, та зобов`язання відповідача розглянути заяви позивача та надати йому відповідні дозволи згідно бажаних місць розташувань, що зазначені в картографічних матеріалах до заяв, суд зазначає таке.

Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правовий статус ветеранів війни, до яких належать, зокрема, учасники бойових дій визначає Закон України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надаються, зокрема, такі пільги як першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

Згідно з частиною першою статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

За змістом абзацу першого частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до частини другої статті 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з пунктом «в» частини третьої статті 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадян в межах норм безоплатної приватизації визначено статтею 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини шостої, абзацу першого частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини першої статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частиною десятою статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Аналіз вищенаведених норм права вказує, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, зобов`язаний у місячний строк з дня реєстрації поданого клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність таке клопотання розглянути та за наслідками його розгляду прийняти вмотивоване рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Суд відзначає, що у межах спірних правовідносин уповноваженим органом на прийняття рішень про надання (відмову у наданні) позивачу дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства та індивідуального садівництва згідно поданих ним заяв від 02 червня 2021 року є Давидівська сільська рада, що не заперечується сторонами.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Отже, результат розгляду відповідним органом місцевого самоврядування клопотання особи про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки повинен оформлятися індивідуальним актом такого органу у формі рішення.

Суд встановив, що позивач звернувся до Давидівської сільської ради із заявами від 02 червня 2021 року, в яких просив надати йому дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,8000 га для ведення особистого селянського господарства та земельної ділянки площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва, які розташовані на території Давидівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

За результатами розгляду зазначених заяв позивача 8-ма сесія VІІІ-го демократичного скликання Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області прийняла рішення від 14 липня 2021 року № 273-8/2021 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 » та № 274-8/2021 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 », якими вирішила відмовити йому в наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства та індивідуального садівництва в с. Давидів Львівського району Львівської області відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України (невідповідність місця розташування земельної ділянки до «Генерального плану с. Давидів Пустомитівського району Львівської області»).

Таким чином, відповідач, як орган місцевого самоврядування, уповноважений у межах спірних правовідносин на прийняття рішень про надання (відмову у наданні) позивачу дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства та індивідуального садівництва згідно поданих ним заяв від 02 червня 2021 року, зазначені заяви розглянув та за результатами їх розгляду у передбаченому частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України порядку прийняв відповідні рішення про відмову у наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок із зазначенням у таких рішеннях мотивів відмови.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

За таких обставин суд з урахуванням меж заявлених позовних вимог доходить висновку про те, що у цій справі відповідач не допустив протиправної бездіяльності в частині розгляду заяв позивача від 02 червня 2021 року про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства та індивідуального садівництва, та прийняття за результатами розгляду таких заяв мотивованих рішень відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, тому й підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача у цій частині відсутні.

При цьому суд не надає правову оцінку рішенням відповідача від 14 липня 2021 року № 273-8/2021 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 » та № 274-8/2021 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 », оскільки такі рішення, ураховуючи заявлені позивачем позовні вимоги, не є предметом оскарження у цій справі.

Зважаючи на те, що у межах спірних правовідносин відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не допустив протиправної бездіяльності в частині розгляду заяв позивача від 02 червня 2021 року про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства та індивідуального садівництва, та прийняття за результатами розгляду таких заяв мотивованих рішень відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, а рішення відповідача від 14 липня 2021 року № 273-8/2021 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 » та № 274-8/2021 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 » не є предметом оскарження у цій справі, тому підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача розглянути заяви та надати дозволи на виготовлення документацій із землеустрою щодо несформованих ділянок площами 1,8000 га для ведення особистого селянського господарства та 0,12 га для ведення індивідуального садівництва, які розташовані на території Давидівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області згідно бажаних місць розташувань, що зазначені в картографічних матеріалах до заяв, також відсутні.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача стосовно нерозгляду звернення та запиту на інформацію позивача суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до частин першої, другої статті 7 Закону України «Про інформацію» право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.

Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі також Закон № 2939-VI).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

За змістом пунктів 1, 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 4 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом.

Статтею 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Статтею 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначений перелік розпорядників інформації.

Так, відповідно до пункту першого частини першої статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Згідно із статтею 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації», якою визначені обов`язки розпорядників інформації, розпорядники інформації зобов`язані: оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; вести облік запитів на інформацію; визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Частинами першою, другою статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Згідно із частинами першою, четвертою статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Статтею 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: відмову в задоволенні запиту на інформацію; відстрочку задоволення запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що орган, до якого направлено запит громадянина на отримання публічної інформації, зобов`язаний об`єктивно і вчасно його розглянути, перевірити викладені в ньому факти, та надати відповідь на запит на інформацію у встановлені законом строки.

Суд встановив, що позивач звернувся до Давидівської сільської ради із зверненням про надання інформації щодо землі від 02 червня 2021 року, в якому просив надати таку інформацію: 1) Чи надана земля у користування чи постійне користування іншим фізичним або юридичним особам?; 2) Чи надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо землі, вказаної на викопіюванні, іншим особам?; 3) Чи планується ця земельна передаватися на аукціон?; 4) У разі якщо моя заява про надання дозволу на розробку проекту землеустрою буде подана першою, то чи буде першочергово розглядатись моя заява про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення мені у власність землі?.

Листом від 07 червня 2021 року № 1922 Давидівська сільська рада повідомила позивача на його звернення про надання інформації від 02 червня 2021 року про таке. Земельна ділянка, яка вказана в Вашому інформаційному запиті, згідно даних погосподарського обліку перебуває в користуванні громадян Давидівської сільської ради. Станом в період з 2016 року рішень щодо розпорядження земельною ділянкою, яка вказана в Вашому запиті, не надавалось, в період до 2016 року в Давидівській сільській раді інформація відсутня. Відповідно до генерального плану населеного пункту с. Давидів цей масив відноситься до земель житлової громадської забудови. Ваша заява буде розглянута на черговому засіданні постійної комісії з питань земельних відносин, природокористування та екології з подальшим розглядом на черговому засіданні Давидівської сільської ради відповідно до норм Земельного кодексу України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та інших норм чинного законодавства в сфері земельних відносин.

Окрім того, суд встановив, що позивач звернувся до Давидівської сільської ради із запитом на інформацію від 02 червня 2021 року, в якому просив надіслати йому на адресу проживання та на електронну адресу зареєстрований та належним чином засвідчений примірник заяви Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та звернення Про надання інформації щодо землі.

Листом від 07 червня 2021 року № 1903 Давидівська сільська рада повідомила позивача про те, що його заява, вхідний № 1311/68-2021 від 02 червня 2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розглянута та скерована на розгляд комісії та сесії сільської ради.

Листом від 07 червня 2021 року № 1909 Давидівська сільська рада повідомила позивача про те, що його заява, вхідний № 1309/68-2021 від 02 червня 2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розглянута та скерована на розгляд комісії та сесії сільської ради.

Листом від 07 червня 2021 року № 1911 Давидівська сільська рада повідомила позивача про те, що Давидівською сільською радою розглянутий його запит на інформацію відповідно до вимог чинного законодавства. Про результати розгляду повідомляємо наступне. Давидівська сільська рада надсилає Вам на адресу проживання та на електронну адресу належним чином засвідчений примірник заяви № 1309/68-2021 від 02 червня 2021 року з описом.

Аналіз викладених вище фактичних обставин справи дає суду підстави дійти висновку, що на всі запити, з якими у межах спірних правовідносин позивач звернувся до Давидівської сільської ради, остання надала йому відповіді. Тому доводи позивача про бездіяльність відповідача у цій частині суд відхиляє.

До того ж покликання позивача на порушення відповідачем норм Закону України «Про звернення громадян» є безпідставними, адже докази того, що позивач звертався до відповідача у межах спірних правовідносин зі зверненням (пропозицією (зауваженням), заявою (клопотанням), скаргою) у порядку цього Закону в матеріалах справи відсутні.

Суд відзначає, що звернення про надання інформації щодо землі від 02 червня 2021 року не є зверненням у розумінні Закону України «Про звернення громадян», як помилково уважає позивач, а, виходячи з його змісту є запитом на отримання публічної інформації відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповідь на який Давидівська сільська рада надала позивачу, що підтверджується листом від 07 червня 2021 року № 1922.

З огляду на викладене суд не знаходить правових підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нерозгляду звернення та запиту на інформацію позивача, тому в задоволенні позовної вимоги у цій частині належить відмовити.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до статті 139 КАС України повернення судових витрат позивачу, якому відмовлено у задоволенні позову не передбачено.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п.3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Давидівської сільської ради (вул. Незалежності, 1а, с. Давидів, Пустомитівський район, Львівська область, 81151) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 11 квітня 2022 року.

Суддя Клименко О.М.