Справа № 380/13076/21
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2022-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

11 квітня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження клопотання представника позивача про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Львівській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Львівській області згідно якої просить:

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Служби безпеки України у Львівській області (79012, м. Львів, вул. Вітовського,55, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період із 09.11.2018 по 24.06.2021 у розмірі 489 145.22 гривень (чотириста вісімдесят дев`ять тисяч сто сорок п`ять гривень двадцять дві копійки).

Ухвалою суду від 09.08.2021 відкрито спрощене позовне провадження.

Ухвалою від 01.09.2021 судом було задоволено клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Львівській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку залишено без розгляду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.01.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 01.09.2021 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду.

Скасовуючи ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 01.09.2021 про залишено позову без розгляду Восьмий апеляційний адміністративний суд в постанові від 10.01.2022 зазначив наступне: «з позовом до суду позивач звернувся лише 29.07.2021 року, тобто з пропущенням на три дні місячного строку, визначеного ч.5 ст.122 КАС України. Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що розглядуваний адміністративний позов ОСОБА_1 подано до адміністративного суду із пропуском встановленого законом строку звернення до суду. Однак, після відкриття провадження у справі суд першої інстанції, встановивши факт пропуску строку звернення до суду із цим позовом, в подальшому не дотримав норм процесуального права та дійшов передчасних висновків про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду… У процесі судового розгляду цієї справи суд першої інстанції, встановивши факт пропуску позивачем строку звернення до суду, не вирішив питання про залишення позовної заяви без руху, про відкладення судового розгляду справи чи про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, для надання позивачу можливості подати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку та долученням підтверджуючих доказів такої поважності.»

Ухвалою суду Львівського окружного адміністративного суду від 01.03.2022 вказану позовну заяву було залишено судом без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків такої; особі, що звернулася із позовною заявою встановлено п`ятиденний строк з дня вручення цієї ухвали на усунення недоліків у спосіб подання до суду заяви про визнання причин пропуску строку звернення поважними з належними та допустимими письмовими доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду.

04.04.2022 за вх.№24843 від представника позивача надійшло клопотання про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними. Вказане клопотання обґрунтоване тим, що 24.06.2021 на рахунок позивача надійшли кошти в сумі 28 763,21 грн. На усний запит позивача до Ощадбанку, його було поінформовано, що кошти надійшли від УСБУ без вказання підстави та призначення платежу. Тобто, станом на 24.06.2021 позивач жодним чином не міг знати достовірно: чи надіслані кошти є остаточною сумою, чи надіслані кошти перераховані на виконання рішення суду. Жодних пояснень чи розрахунків від УСБУ до позивача не надходило. Лише 29 липня 2021 року, одночасно з поданням позовної заяви до Львівського окружного адміністративного суду до УСБУ у Львівській області, з метою економії часу, було подано адвокатський запит. На час подання позову, відповідь на адвокатський запит ще не надійшла, до позовної заяви така долучена не була. Крім того, представник позивача також зазначив, що у позовній заяві зазначено, що «день остаточного розрахунку з позивачем (24.06.2021) підтверджується відповіддю на адвокатський запит. Відповідь на адвокатський запит, як доказ факту проведення остаточного розрахунку з позивачем отриманий 11.08.2021 та мав бути наданий до суду під час підготовчого засідання. Проте оскільки 09.08.2021 у справі відкрите спрощене позовне провадження (відображено в оскаржуваній ухвалі) без виклику та без повідомлення сторін, такий доказ проведення остаточного розрахунку до суду наданий не був, у зв`язку з чим, позивач вважає, що не пропустив строки звернення до суду і судом не в повному обсязі досліджено письмові докази у справі.

Розглянувши подане клопотання та визначаючись з доводами представника позивача про пропуск позивачем строку звернення до суду, суд входить з наступного.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 у справі №380/9780/20 визнано протиправною бездіяльність УСБУ у Львівській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, 08.11.2018 року; зобов`язано Управління Служби безпеки України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, 08.11.2018 року.

На виконання зазначеного рішення УСБУ у Львівській області нараховано та 24.06.2021 виплачено позивачу на картковий рахунок грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, 08.11.2018 року у розмірі 28633 грн 56 коп.

Позивач звернувся до адміністративного суду із вказаним позовом щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Суд встановив, що остаточний розрахунок з позивачем було проведено 24.06.2021, що підтверджується матеріалами справи та не спростовується сторонами.

За правилами ч.5 ст.122 КАС України строк звернення до суду за захистом порушеного права чи інтересу сплинув 24.07.2021, однак такий випав на вихідний день (субота) і з огляду на положення ч.6 ст.120 КАС України останнім днем звернення з даною позовною заявою до суду був перший робочий день, а саме 26.07.2021.

Однак, з позовом до суду позивач звернувся лише 29.07.2021 року, тобто з пропущенням на три дні місячного строку, визначеного ч.5 ст.122 КАС України.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиплатою позивачу у день звільнення грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік.

За характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження і звільнення з публічної служби.

Відповідно до положень частини 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 3 вказаної вище статті).

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців.

Отже, з огляду на те, що строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору щодо стягнення середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 11.02.2021 року по справі № 240/532/20, який відступив від висновку щодо застосування частини першої статті 233 КЗпП України для обчислення строку звернення до адміністративного суду з вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, викладеному в постановах Верховного Суду від 30 січня 2019 року (справа №806/2164/16), від 11 лютого 2020 (справа №420/2934/19), від 13 березня 2019 року (справа №813/1001/17), одночасно погоджуючись з висновком щодо застосування частини п`ятої статті 122 КАС України у подібних правовідносинах, викладеному в постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року (справа №815/2681/17) і від 22 січня 2020 року (справа №620/1982/19).

Верховний Суд у постанові від 14.07.2021 у справі справа № 1340/4393/18 вказав наступне «при цьому строк в один місяць визнано законодавцем достатнім для того, щоб у справах про проходження публічної служби особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом».

За змістом приписів ч.ч. 1-3 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Вказаній нормі кореспондують приписи п.8 ч.1 ст.240 КАС України, якою встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Разом з цим, ч.1 ст.121 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

У справі Європейського суду з прав людини «Стаббігс та інші проти Великобританії» визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У Рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25 січня 2000 року Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

З урахуванням положень ст.ст.122, 123 КАС України обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений саме на позивача.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали реалізації процесуального права на звернення до суду, на які позивач посилається як на поважні, суд виходить з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів і з того, чи мав позивач за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду (чи відсутні були вагомі перешкоди, труднощі для реалізації цього права).

Однак, із наданої представником позивача заяви про визнання причин пропуску строків звернення до суду, судом не встановлено жодних обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій щодо захисту свого порушеного права. Крім цього, представником позивача не надано жодного письмового доказу які б підтверджували такі обставини.

Невжиття позивачем активних дій протягом значного строку (від часу розрахунку 24.06.2021 до моменту подачі позову 29.07.2021) свідчить про пасивність поведінки у здійсненні права на пред`явлення позову.

Звернення ОСОБА_1 до відповідача із зверненнями, в той час, коли остаточний розрахунок з позивачем проведений, не свідчить про поважність причин пропуску звернення до суду.

Крім того, суд зазначає, що остаточний розрахунок з позивачем проведено 24.06.2021, а до відповідача ОСОБА_1 з запитом щодо проведення остаточного розрахунку звернувся аж 29.07.2021, тобто після спливу одного місяця та п`яти днів. Позивачем у заяві не наведено обставин, які б перешкоджали ОСОБА_1 звернутися до відповідача з запитом швидше, зразу після 24.06.2021 а не 29.07.2021.

Суд наголошує, що ОСОБА_1 не чекаючи відповіді на його запит щодо проведення остаточного розрахунку та не отримавши відповіді на нього, тут же звертається з позовом до суду, що свідчить лише про те, що позивач усвідомлював та не ставив під сумнів, що такий остаточний розрахунок проведений 24.06.2021.

Суд зазначає, що сам позивач у позовній заяві у вказаній справі зазначив наступне: «На виконання зазначеного рішення УСБУ у Львівській області нараховано та 24.06.2021 виплачено Позивачу на картковий рахунок грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, 08.11.2018 року у розмірі 28633 грн 56 коп… Разом з тим, станом на момент подання позовної заяви до суду остаточний розрахунок за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій із Позивачем проведений 24.06.2021, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит. Зазначене дає підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь Позивача середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні із 09.11.2018 по день фактичного розрахунку 24.06.2021».

Дальше ОСОБА_1 у цій позовній заяві проводить обрахунок середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні із 09.11.2018 по день фактичного розрахунку 24.06.2021.

Тобто ОСОБА_1 неодноразово сам у своїй позовній заяві стверджує та наголошує, що остаточний розрахунок з ним відповідач провів 24.06.2021.

З приводу посилання позивача на те, що про фактичне порушення своїх прав позивач дізнався із відповіді на адвокатський запит 11.08.2021 року, відтак місячний строк слід відраховувати саме з цієї дати, суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, за рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 у справі №380/9780/20, яким було зобов`язано Управління Служби безпеки України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, 08.11.2018 року, яке було виконане 24 червня 2021 року, відтак, саме з цього часу слід відраховувати місячний строк звернення до суду.

Подання адвокатського запиту з метою отримання більш повної відповіді не перешкоджало позивачу звернутися до суду у строк, встановлений процесуальним законодавством. Крім того, позивач звільнений від сплати судового збору, у зв`язку із чим останній не поніс би жодного надмірного тягаря.

За наведених обставин, наведені представником позивача причини пропуску строку звернення до суду, які зазначені у заяві про поновлення строку звернення до суду не є поважними.

Жодних інших поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом, судом не знайдено.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем було пропущено місячний строк на подання позовної заяви, цей факт було виявлено після відкриття провадження в адміністративній справі і підстави, вказані позивачем у заяві, визнані судом неповажними, тому позовна заява підлягає залишенню без розгляду відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку, у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 122, 240,242-246, 255, 293, 295, КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про визнання причини пропуску строку звернення до суду поважними відмовити.

Клопотання Управління Служби безпеки України у Львівській області про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні - задовольнити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Управління Служби безпеки України у Львівській області (79012, м. Львів, вул. Д. Вітовського, 55, ) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, він має право на повторне звернення до адміністративного суду, у загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Р.М. Брильовський